l mål om utdömande av vite ska rätten, inom ramen för sin materiella prövning, självmant beakta att vitet är preskriberat (9 § tredje stycket viteslagen).
Efter ansökan av Bygg- och tekniknämnden i Nyköpings kommun förpliktade Nacka tingsrätt, mark- och miljödomstolen i dom den 25 mars 2015 T.K. att till staten betala vite om 20 000 kr för överträdelse av ett av nämnden den 30 augusti 2011 meddelat vitesföreläggande.
T.K. ansökte i Svea hovrätt, Mark- och miljööverdomstolen om resning och klagade över domvilla beträffande mark- och miljödomstolens dom.
Mark- och miljööverdomstolen (hovrättslagmannen Smith, hovrättsråden Compton och Todd samt tf. hovrättsassessorn Garcia, referent) anförde i beslut den 3 november 2016 följande.
Av 42 § lagen (1996:242) om domstolsärenden (ärendelagen) följer att i fråga om särskilda rättsmedel mot beslut enligt ärendelagen tillämpas bl.a. 58 kap. 1 § och 59 kap. 1 § RB. Om det finns synnerliga skäl, får resning äga rum även i andra fall än som föreskrivs i 58 kap. RB.
Enligt 58 kap. 1 § första stycket 4 RB får resning beviljas om den rättstillämpning som ligger till grund för domen uppenbart strider mot lag. Mark- och miljööverdomstolen finner inte att det har framkommit att den rättstillämpning som ligger till grund för mark- och miljödomstolens dom uppenbart strider mot lag. Det har inte heller i övrigt framkommit någon omständighet som kan utgöra skäl för resning och det finns inte heller några synnerliga skäl för resning. T.K:s ansökan om resning ska därför avslås.
Enligt 59 kap. 1 § första stycket 1 RB ska dom som vunnit laga kraft, efter klagan av den vars rätt domen rör, undanröjas på grund av domvilla om målet har tagits upp trots att det har förelegat ett rättegångshinder, som högre rätt haft att beakta självmant. Nämndens föreläggande av den 30 augusti 2011 är förenat med ett löpande vite och den omständigheten att mark- och miljödomstolen avslagit ansökan om utdömande av vite avseende en tidsperiod utgör i sig inte hinder mot att vite döms ut för en annan tidsperiod. Inte heller den omständigheten att mark- och miljödomstolen tidigare har avvisat en ansökan om utdömande av vite utgör hinder mot att ansökan prövas på nytt. Det har inte heller i övrigt framkommit skäl för att på grund av domvilla undanröja mark- och miljödomstolens dom och T.K:s klagan över domvilla ska därför avslås.
Mark- och miljööverdomstolen avslår T.K:s ansökan om resning och klagan över domvilla.
T.K. överklagade Mark- och miljööverdomstolens beslut och yrkade att HD skulle bifalla hans ansökan om resning eller klagan över domvilla och undanröja mark- och miljödomstolens dom.
Vidare yrkade han ersättning för rättegångskostnader.
Nyköpings kommun, Bygg- och tekniknämnden, yttrade sig.
HD avgjorde målet efter föredragning.
Föredraganden, justitiesekreteraren Burton, föreslog i betänkande ett beslut av i huvudsak samma innehåll som HD:s beslut.
HD (justitieråden Donaldson, Williams, referent, Sanchez, Peterson och Prince) meddelade den 7 november 2017 följande slutliga beslut.
Bygg- och tekniknämnden i Nyköpings kommun beslutade den 30 augusti 2011 att förelägga T.K. att forsla bort en container som stod uppställd på fastigheten Nyköping Nävekvarn 7:231 senast en månad från och med att beslutet fått laga kraft. Föreläggandet förenades med ett löpande vite om 10 000 kr per månad. Beslutet fick laga kraft den 31 maj 2012.
Med åberopande av att föreläggandet inte hade följts ansökte nämnden den 24 oktober 2014 hos mark- och miljödomstolen om utdömande av vite till ett belopp om 20 000 kr för perioden den 1 augusti 2012-30 september 2012. T.K. delgavs nämndens ansökan den 13 november 2014.
Genom dom den 25 mars 2015 förpliktade domstolen T.K. att till staten betala vitet om 20 000 kr. Domen fick laga kraft den 9 februari 2016.
T.K. ansökte hos Mark- och miljööverdomstolen om resning och klagade över domvilla beträffande domen. Mark- och miljööverdomstolen har avslagit hans talan.
T.K. har till stöd för sin talan i HD anfört bl.a. att vitet var preskriberat redan vid tidpunkten för nämndens ansökan hos mark- och miljödomstolen.
Nämnden har bekräftat att ansökan gjordes mer än två år efter att förutsättningarna hade uppkommit för att väcka en talan om utdömande av vitet.
Ett vite bortfaller om talan om att det ska dömas ut inte har delgetts adressaten inom två år från det att förutsättningarna för att väcka talan uppkom (9 § tredje stycket lagen, 1985:206, om viten). Vid löpande s.k. påbudsvite preskriberas vitesbeloppen fortlöpande. Preskriptionstiden börjar räknas vid varje vitesperiods utgång. (Se prop. 1984/85:96 s. 108 och 120, jfr även NJA 1974 s. 243.)
Med hänsyn till vitets straffliknande karaktär ska rätten självmant och inom ramen för sin materiella bedömning beakta preskriptionsbestämmelsen i 9 § tredje stycket viteslagen.
Vid handläggning av en ansökan om resning av det slag som målet gäller ska bl.a. 58 kap. 1, 7 och 8 §§ RB tillämpas (42 § lagen, 1996:242, om domstolsärenden samt 4 kap. 2 § och 5 kap. 1 § lagen, 2010:921, om mark- och miljödomstolar).
Sedan en dom har fått laga kraft får resning beviljas till förmån för någon av parterna bl.a. om den rättstillämpning, som ligger till grund för domen, uppenbart strider mot lag (58 kap. 1 § första stycket 4 RB). Detta kan vara fallet om domstolen t.ex. har förbisett eller uppenbart misstolkat en gällande lagbestämmelse.
När resning beviljas ska rätten förordna att målet åter ska tas upp vid den domstol som sist dömt i målet. Kostnadsfrågan ska då prövas i målet efter dess återupptagande. Om resning beviljas och saken är uppenbar, får rätten dock omedelbart ändra domen och ska då samtidigt ta ställning till kostnadsfrågan. (Se 58 kap. 7 och 8 §§ RB.)
T.K. delgavs ansökan avseende vite för augusti och september 2012 först sedan tvåårsfristen i 9 § tredje stycket viteslagen hade gått ut. Vitet hade då bortfallit.
Den rättstillämpning som låg till grund för mark- och miljödomstolens dom strider uppenbart mot lag. Mark- och miljööverdomstolens beslut bör därför ändras och resning beviljas.
Det är uppenbart att nämndens ansökan om utdömande av vitet ska avslås. Därmed finns det förutsättningar för att omedelbart ändra mark- och miljödomstolens dom.
Med denna utgång har T.K. rätt till ersättning för sina rättegångskostnader i resningsärendet (se 58 kap. 8 § RB, jfr NJA 2011 s. 884).
T.K. har begärt ersättning för ombudsarvode med 200 697 kr jämte ränta från och med den 25 september 2017. Av utredningen framgår att en stor del av de angivna ombudskostnaderna inte har hänfört sig till frågan om utdömande av vite. Redan av denna anledning saknas förutsättningar för att tillerkänna T.K. hela den begärda ersättningen. HD finner att ersättning skäligen bör utgå med 15 000 kr. Ränta ska utgå från dagen för HD:s beslut.
HD ändrar Mark- och miljööverdomstolens beslut och beviljar den sökta resningen.
HD undanröjer Nacka tingsrätts, mark- och miljödomstolen, dom den 25 mars 2015 och avslår den ansökan om utdömande av vite som Nyköpings kommun, Bygg- och tekniknämnden, har riktat mot T.K.
Nyköpings kommun ska ersätta T.K:s rättegångskostnader i HD med 15 000 kr, avseende ombudsarvode, jämte ränta enligt 6 § räntelagen från dagen för HD:s beslut till dess betalning sker.