Fråga om straffvärde och skadestånd för kränkning vid brottet kränkande fotografering.
Åklagaren yrkade att V.N. skulle dömas för kränkande fotografering i två fall bestående i att V.N. vid två tillfällen med tre dagars mellanrum uppsåtligen med mobilkamera olovligen i hemlighet filmat A.N., som då var knappt 16 år, i hennes bostad när hon var naken.
A.N. yrkade samtidigt skadestånd av V.N. för kränkning med 15 000 kr.
V.N. erkände gärningarna och medgav att betala skadestånd till A.N. med 5 000 kr för kränkning.
Till stöd för åtalet åberopade åklagaren förhör med A.N. och V.N. samt filmsekvenser som påträffats i V.N:s mobiltelefon.
A.N. uppgav vid tingsrätten att hon fått veta om filmerna drygt två månader efter att filmningarna ägt rum.
V.N. uppgav följande. Han och A.N:s mor hade en relation och emellanåt bodde han hemma hos dem. Vid tidpunkten för de aktuella gärningarna var A.N:s mor på tjänsteresa utomlands och han bodde i lägenheten med A.N. och hennes lillebror för att vara barnvakt åt dem. Han led själv av en depression vid tillfället. Det var många problem mellan A.N. och hennes mor och förhållandena i hemmet var röriga. Han ville skapa en för A.N. pinsam situation genom att filma henne i duschen och tänkte visa filmsekvensen för henne för att skapa något pinsamt för henne och för att ”chocka” henne. Det var en dum idé och han ångrar det. Han lade därefter mobilen i en låda och glömde bort att filmerna fanns där. Han hade tänkt radera dem.
Tingsrätten (rådmannen Mccarthy samt nämndemännen Wong, Odom och Santana) anförde i dom den 20 oktober 2014 följande.
Åtalet är styrkt genom V.N:s erkännande som stöds av bevisningen i övrigt. V.N. ska således dömas för två fall av kränkande fotografering.
Påföljden för kränkande fotografering är böter eller fängelse i högst två år. Tingsrätten bedömer att påföljden i detta fall kan stanna vid ett bötesstraff.
På grund av utgången i ansvarsdelen ska V.N. utge skadestånd till A.N. Hon har uppgett att kränkningen har varit särskilt allvarlig, eftersom den har skett i hennes eget hem och har utförts av en närstående person som hon litade på. Tingsrätten delar bedömningen att filmandet har utgjort en allvarlig kränkning av A.N:s personliga integritet och bedömer den yrkade kränkningsersättningen, 7 500 kr per tillfälle, som skälig.
Tingsrätten dömer V.N. för kränkande fotografering vid två tillfällen till 120 dagsböter. Tingsrätten förpliktar vidare V.N. att utge skadestånd till A.N. med 15 000 kr för kränkning.
Både åklagaren och V.N. överklagade domen. Åklagaren yrkade att påföljden skulle bestämmas till fängelse. V.N. yrkade att hovrätten skulle lindra straffet och sätta ned skadeståndet. De bestred varandras yrkanden. A.N., som biträdde åtalet, motsatte sig V.N:s ändringsyrkande.
Åklagaren anförde bl.a. följande. I detta fall har fotograferingen skett i hemmet när målsäganden har duschat. Det är en plats där man ska kunna känna sig trygg och säker. Det har också skett under tillfällen då V.N. haft den faktiska vårdnaden om målsäganden. Målsägandens mamma har vid dessa tillfällen varit bortrest. Detta är omständigheter som bör medföra att påföljden ska bestämmas till fängelse.
V.N. anförde att tingsrätten hade satt ett för högt straffvärde för den första gärningen och att den andra gärningen hade ett högre straffvärde än den första samt att bl.a. till följd av detta även utdömt skadestånd blivit för högt.
A.N. anförde att tingsrätten hade gjort en korrekt bedömning i ansvars- och skadeståndsfrågorna.
Målet avgjordes utan huvudförhandling. Som bevisning åberopades förhören med V.N. och A.N. i tingsrätten.
Hovrätten (hovrättspresidenten Allen samt hovrättsråden Doyle, referent, och Craig) fastställde i dom den 25 mars 2015 tingsrättens dom i fråga om ansvar, men ändrade skadeståndet för kränkning till 12 000 kr.
Hovrätten har tagit del av uppgifter lämnade av A.N. och V.N. i tingsrätten.
I enlighet med tingsrättens dom ska V.N. dömas för två fall av kränkande fotografering. När det gäller gärningarnas straffvärde och påföljd gör hovrätten följande överväganden.
För kränkande fotografering är föreskrivet böter eller fängelse i högst två år. I förarbetena sägs att straffet i många fall torde kunna stanna vid böter. Har t.ex. smygfilmning skett fortlöpande under längre tid i en persons bostad bör emellertid straffvärdet anses vara så högt att det ligger på fängelsenivå. Detsamma bör gälla om en person t.ex. har installerat en dold kamera i ett omklädnings- eller duschrum för pojkar eller flickor på en skola och därefter under en tid filmat barnen. Även andra omständigheter än de nu nämnda kan medföra att straffvärdet är så högt att det ligger på fängelsenivå. (Se prop. 2012/13:69 s. 40 f.).
Ett fall av kränkande fotografering, som sker genom att någon fotograferar eller kortvarigt filmar annan, får enligt hovrättens mening i normalfallet anses ha ett straffvärde på 60 dagsböter. I det nu aktuella målet finns försvårande omständigheter. A.N., som var mycket ung vid tidpunkten för gärningarna, filmades i sitt hem av en person som vid det tillfället hade den faktiska vården om henne. Straffvärdet för respektive gärning uppgår därför i detta fall till 80 dagsböter. Det samlade straffvärdet för de båda gärningarna motsvarar då 120 dagsböter. Tingsrättens dom i denna del bör alltså inte ändras.
I fråga om skadestånd gör hovrätten följande bedömning. Med hänsyn till att gärningarna har ett tidsmässigt nära samband och att A.N. fick vetskap om dem vid samma tillfälle ska en samlad ersättning för kränkning utgå. Skälig kränkningsersättning uppgår därvid enligt hovrättens mening till 12 000 kr. Tingsrättens dom ska ändras i enlighet med detta.
Hovrätten ändrar tingsrättens dom endast på det sättet att hovrätten bestämmer skadeståndet för kränkning till 12 000 kr.
Hovrättens dom meddelad: den 25 mars 2015.
Mål nr: B 10515-14.
Litteratur: Prop. 2012/13:69 s. 40 f.