De i NJA 1998 s. 24 angivna riktlinjerna för straffmätning vid narkotikabrott avseende Rohypnol har, även efter det att synen på straffvärdet vid hantering av detta preparat ändrats genom NJA 2003 s. 339, fortfarande ansetts gälla för andra bensodiazepinpreparat, i detta fall Valium.
Åklagaren åtalade K.A. och N.F. för narkotikabrott under påstående att de gemensamt och i samförstånd olovligen transporterat 840 tabletter, innehållande diazepam, och innehaft ett mindre antal tabletter, innehållande MDMA. Åtalet mot N.F. omfattade även ytterligare innehav av 89,5 tabletter, innehållande diazepam, 21,4 gram amfetamin samt innehav och delvis överlåtelse av smärre mängder dopningspreparat.
Båda de tilltalade erkände i allt väsentligt vad åklagaren lade dem till last.
Kristianstads tingsrätt (2004-09-03, rådmannen Gonzalez samt nämndemännen Mcdonald, Perry och West Gorbie) dömde K.A. för narkotikabrott till fängelse i ett år och tre månader samt N.F. för narkotikabrott och dopningsbrott till fängelse i ett år och sex månader.
Tingsrätten redovisade i sina domskäl följande överväganden i påföljdsfrågorna.
Ingen av de båda tilltalade är tidigare dömd för något som har betydelse vid bedömningen av påföljd för nu aktuella brott. De lever båda under ordnade förhållanden och uppges i personutredningarna vara utan missbruksproblem. De har gjort sig skyldiga till narkotikabrott av normalgraden och N.F. har dessutom gjort sig skyldig till dopningsbrott. Ur straffvärdessynpunkt är transporten av 840 tabletter innehållande diazepam särskilt allvarlig. Diazepam tillhör gruppen bensodiazepiner som ingår i läkemedel som Rohypnol, Stesolid och Valium. Diazepam anses emellertid inte så starkt som Rohypnol. Enlig Högsta domstolens mening bör gränsen för grovt brott gå vid innehav av 1 000 tabletter Rohypnol. Styrkan i dessa anges därvid till 1 milligram/tablett. I detta mål rör det sig om diazepam (Valium) 10 milligram/tablett. Även om diazepam antas vara mindre farligt än Rohypnol innehåller de tabletter som är aktuella i detta mål alltså så mycket som 10 milligram. Enligt tingsrättens bedömning bör straffvärdet för hanteringen av dessa 840 tabletter i vart fall vara mer än ett års fängelse. Med hänsyn härtill samt brottets art kan inte annan påföljd komma i fråga än fängelse. Skäl som talar mot detta har inte visats. Tingsrätten bestämmer påföljden för K.A. till fängelse ett år och tre månader och för N.F. till ett år och sex månader.
K.A och N.F. överklagade tingsrättens dom och yrkade att hovrätten skulle bestämma påföljden för envar av dem till villkorlig dom med samhällstjänst eller i vart fall sätta ned fängelsestraffet. Åklagaren bestred ändring.
Hovrätten över Skåne och Blekinge (2005-04-19, hovrättslagmannen Miller, hovrättsrådet Francis, referent, och tf. hovrättsassessorn Buchanan Önnerfjord samt nämndemännen Holder och Lloyd) ändrade tingsrättens domslut beträffande K.A. på så sätt att hovrätten bestämde fängelsestraffets längd till ett år och fastställde tingsrättens domslut beträffande N.F.
I domskälen anförde hovrätten följande.
Enligt tingsrättens i dessa delar inte överklagade dom har K.A. gjort sig skyldig till narkotikabrott samt N.F. till narkotikabrott och dopningsbrott.
Vid bestämmandet av straffvärdet för innehavet av Valium, som tillhör läkemedelsgruppen bensodiazepiner och innehåller ämnet diazepam, bör alltjämt rättsfallet NJA 1998 s. 24 vara vägledande. Det fallet avsåg Rohypnol, som också är ett bensodiazepinpreparat. Att Högsta domstolen senare funnit att Rohypnol, som innehåller flunitrazepam som verksamt ämne, är ett betydligt farligare preparat (NJA 2003 s. 339) bör inte påverka synen på straffvärdet av andra bensodiazepiner. Straffvärdet av gärningarna motsvarar därmed för K.A:s del fängelse ett år och - med beaktande av dopningsbrotten - för N.F:s del fängelse ett år sex månader.
Med hänsyn till brottens art och straffvärde bör påföljderna bestämmas till fängelse. Såvitt gäller strafftidens längd saknas anledning att frångå straffvärdet.