Medel innestående på konto för individuellt pensionssparande har ansetts fria från utmätning då spararen inte under något år betalat in sparbelopp som varit mer än dubbelt så stort som genomsnittet av de årliga inbetalningar som skett under spartiden. Vid genomsnittsberäkningen har endast inbetalningar för avslutade kalenderår fram till det år då utmätningsbeslutet fattades ansetts skola ingå.
Kronofogdemyndigheten i Stockholm utmätte genom beslut den 9 juli 2003 innestående medel i Föreningssparbanken på två konton tillhörande Williams Utmätningen avsåg ett belopp om 420 000 kr.
Williams överklagade utmätningsbeslutet i den del det avsåg 51 172 kr, vilket belopp utmätts från ett konto för individuellt pensionssparande, s.k. IP-konto, och anförde som grund för sitt överklagande att utmätningen skulle hävas eftersom medlen på pensionssparkontot enligt 5 kap. 1 § lagen (1993:931) om individuellt pensionssparande inte var utmätningsbara. Han anförde vidare att medlen inte heller var utmätningsbara enligt 5 kap. 8 § utmätningsbalken eftersom han behövde dem för sin framtida försörjning.
Staten genom Riksskatteverket bestred ändring.
Stockholms tingsrätt (2003-11-05, rådmannen Wood) upphävde utmätningen såvitt den avsåg 51 172 kr på angivet kontonummer i FöreningsSparbanken. Som skäl för beslutet anförde tingsrätten följande: Enligt 5 kap. 1 § lagen (1993:931) om individuellt pensionssparande får tillgångar på ett pensionssparkonto utmätas för pensionsspararens skulder endast om spartiden enligt avtalet understiger tio år eller om spararen något år betalat in sparbelopp som är mer än dubbelt så stort som genomsnittet av de årliga inbetalningar som har skett under spartiden.
De utmätta medlen om 51 172 kr fanns vid utmätningstillfället innestående på ett s.k. IP-konto (individuellt pensionssparande) i FöreningsSparbanken. Tillgångar på ett IP-konto är, i enlighet med vad som angivits ovan, utmätningsfria under vissa förutsättningar. Av en skrivelse från FöreningsSparbanken AB, IP-gruppen, daterad den 15 juli 2003 framgår att den avtalade spartiden för Williams är 24 år och 8 månader. Det framgår vidare att sparandet pågått sedan år 1996, dvs. under åtta år, och att inbetalningarna under respektive år uppgått till 1 500 kr, 18 000 kr, 16 500 kr, 18 000 kr, 13 500 kr, 0 kr, 0 kr och 0 kr. Den beräkning som gjorts av kronofogdemyndigheten baseras på de nyss angivna insättningarna och inkluderar innevarande år. Vid en sådan beräkning uppgår den genomsnittliga inbetalningen till 8 438 kr, vilket innebär att två av de årliga insättningarna överstiger det dubbla genomsnittet. Den 13 oktober 2003 gjorde dock Williams en insättning om 5 000 kr. En beräkning som inkluderar innevarande år ger därmed vid handen att den genomsnittliga årliga inbetalningen för närvarande uppgår till cirka 9 063 kr och således överstiger ingen av de årliga insättningarna det dubbla genomsnittet. En beräkning avseende sju årliga insättningar, dvs. exklusive år 2003, ger vid handen att den genomsnittliga årliga inbetalningen uppgår till cirka 9 643 kr och inte heller vid en sådan beräkning överstiger således någon av de årliga insättningarna det dubbla genomsnittet. Eftersom spartiden enligt avtalet avseende J.L:s IP-konto överstiger tio år och ingen av de årliga insättningar som skett överstiger det dubbla genomsnittet är innestående medel på pensionssparkontot ej utmätningsbara och kronofogdemyndighetens beslut skall därför upphävas.
Staten genom Skatteverket överklagade tingsrättens beslut och yrkade att hovrätten skulle upphäva tingsrättens beslut och fastställa kronofogdemyndighetens beslut.
Williams bestred ändring.
Svea hovrätt (2004-03-05, hovrättslagmannen Perry, hovrättsrådet Vasquez, referent, och tf. hovrättsassessorn Smith) meddelade prövningstillstånd och avslog överklagandet. I beslutet anförde hovrätten följande. I 5 kap. 1 § lagen (1993:931) om individuellt pensionssparande föreskrivs att tillgångar på ett pensionssparkonto får utmätas för pensionsspararens skulder om spartiden enligt avtalet understiger tio år eller om spararen något år betalat in sparbelopp som är mer än dubbelt så stort som genomsnittet av de årliga inbetalningar som har skett under spartiden.
Av handlingarna i ärendet framgår att Williams år 1996 öppnade ett IP-konto i Föreningssparbanken med en avtalad spartid om 24 år och 8 månader. Hans inbetalningar till kontot har under 1996 till och med 2003, fram till beslutet om utmätning den 29 juli 2003, uppgått till 1 500 kr, 18 000 kr, 16 500 kr, 18 000 kr, 13 500 kr, 0 kr, 0 kr och 0 kr. Summan av dessa inbetalningar blir 67 500 kr. Den 13 oktober 2003, dvs. efter beslutet om utmätning, har Williams betalat in ytterligare 5 000 kr på kontot.
I ärendet är ostridigt att J.L:s spartid enligt avtalet överstiger tio år och att medlen på grund därav i och för sig är utmätningsfria. Fråga är därför om medlen på pensionssparkontot får utmätas till följd av att Williams något år betalat in sparbelopp som är mer än dubbelt så stort som genomsnittet av de årliga inbetalningar som har skett under spartiden.
Hovrätten gör följande bedömning.
Av bestämmelsen framgår att det är genomsnittet av de årliga inbetalningar som har skett som skall ligga till grund för beräkningen av om medlen är utmätningsfria eller inte. Hovrätten anser att detta måste tolkas på så sätt att det är inbetalningar för avslutade kalenderår fram till det år då utmätningsbeslutet fattas som genomsnittsberäkningen skall utgå ifrån. I detta fall har totalt 67 500 kr inbetalats av Williams till IP-kontot under de sju år som föregått utmätningsbeslutet. Genomsnittet av de årliga inbetalningarna uppgår därför till cirka 9 643 kr. Av detta följer att Williams inte för något år betalat in ett sparbelopp som är dubbelt så stort som genomsnittet av de årliga inbetalningar som har skett under spartiden. Hovrätten finner därför att medlen på J.L:s IP-konto är utmätningsfria.
Mot bakgrund av det ovan anförda avslår hovrätten överklagandet.