Avvisat överklagande av beslut om bildande av naturreservat ----- Fråga uppkom om miljödomstolen var behörig att pröva ett överklagande av länsstyrelsens avvisningsbeslut i ärende som gällde överklagande av en kommuns beslut i fråga om bildande av naturreservat. Länsstyrelsen hade lämnat fullföljdshänvisning om att dess beslut skulle överklagas till miljödomstolen. Miljööverdomstolen fann, med hänvisning till 19 kap. 1 § miljöbalken och lagrummets specialmotivering (prop. 1997/98:45. del 2, s. 223) att miljödomstolen inte hade varit behörig att pröva överklagandet och borde ha avvisat detta oavsett länsstyrelsens fullföljdshänvisning. Av lagstadgandet framgår att länsstyrelsen skulle ha överlämnat överklagandet av avvisningsbeslutet till regeringen för prövning. Miljööverdomstolen, som har att självmant beakta sådana förfarandefel, undanröjde miljödomstolens dom och avvisade överklagandet.
ÖVERKLAGAT AVGÖRANDEUmeå tingsrätt, miljödomstolens dom 2010-06-04 i mål M 1342-10, se bilaga A
KLAGANDER.S.
Ombud: T.S.
Miljööverdomstolen, som avvisar Greer överklagande, undanröjer miljödomstolens dom.
Handlingarna i målet skickas till Länsstyrelsen i Norrbottens län för övervägande av de åtgärder som detta beslut kan föranleda.
R.S. har, såsom hon får förstås, yrkat att Miljööverdomstolen ska undanröja underinstansernas avgöranden och återförvisa målet till länsstyrelsen för fortsatt handläggning.
Luleå kommun har bestritt ändring.
Fråga har uppkommit om miljödomstolen varit behörig att pröva Greer överklagande av länsstyrelsens avvisningsbeslut i ärende som gällde överklagande av kommunens beslut i fråga om bildande av naturreservat. I sammanhanget ska sägas att länsstyrelsen hänvisade R.S. att överklaga dess beslut vid miljödomstolen.
Enligt 18 kap. 1 § miljöbalken prövar regeringen efter överklagande beslut av statliga myndigheter i fråga om bl.a. bildande av naturreservat. Av 19 kap. 1 § andra stycket samma balk framgår att kommuners beslut i frågor rörande bl.a. bildande av naturreservat får överklagas till länsstyrelsen om inte annat är särskilt föreskrivet. I specialmotiveringen till den sistnämnda paragrafen anges följande: ”I de fall som kommun prövar frågor som rör områdesskydd bör besluten i likhet med vad som gäller idag kunna överprövas av länsstyrelse oavsett om de fattats av kommunfullmäktige eller kommunal nämnd. Att regeringen efter överklagande prövar länsstyrelsens beslut i dessa fall framgår av 18 kap. 1 § [miljöbalken]” (prop. 1997/98:45. del 2, s. 223).
Länsstyrelsen borde i förevarande fall rätteligen ha överlämnat Greer överklagande av avvisningsbeslutet till regeringen för prövning. Miljödomstolen var inte behörig att pröva hennes överklagande och borde formellt ha avvisat detta oavsett länsstyrelsens fullföljdshänvisning. Miljööverdomstolen, som har att självmant beakta detta förfarandefel, undanröjer därför miljödomstolens dom och avvisar Sanders överklagande.
Länsstyrelsen bör i den uppkomna situationen i linje med 4 § förvaltningslagen överväga om R.S. ändå överklagat dess avvisningsbeslut i rätt tid och härvid med ledning av 24 § andra stycket samma lag beakta att hon lämnats en felaktig underrättelse om hur man överklagar.
Beslutet får enligt 23 kap. 8 § miljöbalken inte överklagas.
I avgörandet har deltagit hovrättsråden Bishop, referent, och Arroyo, fastighetsrådet Stephens samt tf. hovrättsassessorn Simmons. Enhälligt.
Föredragande har varit Harper.
KLAGANDER.S.
Miljödomstolen avslår överklagandet.
Kommunfullmäktige i Luleå kommun beslutade den 21 december 2009 att bilda naturreservatet Ormberget-Hertsölandet. R.S. överklagade beslutet till Länsstyrelsen i Norrbottens län som avvisade överklagandet med motiveringen att R.S. inte är direkt berörd av beslutet och således inte har talerätt.
YRKANDEN M.M.
R.S. har överklagat länsstyrelsens beslut och anfört i huvudsak följande till stöd för sin talan. Hertsö samfällighet har historiskt tjänat syften som hemmansägare i Hertsö by hade att gemensamt besluta om. Orsaken till önskan om att Hertsöns samfällighet ska upplösas är att samfälligheten inte längre tjänar något syfte. Med endast två rättighetsinnehavare och kommunen som dominerande ägare tas besluten i kommunen och inte i samfälligheten. Exempelvis har upplåtande av mark till LEAB för vindkraft skett kostnadsfritt och beslut om naturreservat på samfälligheten tagits av kommunen trots att naturreservatet negativt påverkar del av fastigheten X 10:1. Upplösning av samfälligheten bör ske innan reservatsbildning tillåt ske.
Vad R.S. har anfört i miljödomstolen föranleder ingen annan bedömning än den länsstyrelsen har gjort. Överklagandet ska därför avslås.
Överklagande senast den 28 juni 2010.
I domstolens avgörande har deltagit rådmannen Garcia och miljörådet Bailey. Föredragande har varit beredningsjuristen Simpson.