I mål om uppehållstillstånd, där klaganden åberopat anknytning till anhörig i Sverige som beviljats uppehållstillstånd som flykting eller skyddsbehövande i övrigt, har det med hänsyn till den härvarande personens situation inte ansetts föreligga sådana udda och ömmande omständigheter att uppehållstillstånd beviljats. Synnerliga skäl för att bevilja klaganden uppehållstillstånd på grund av annan särskild anknytning till Sverige har inte heller ansetts föreligga.
A ansökte i mars 2007 om uppehållstillstånd och åberopade anknytning till sin i Sverige bosatta dotter, B. Av ansökan framgick att A och B separerats från varandra i maj 2004 i samband med att familjen överfölls av milis i Somalia. Kort efter att A och B separerats kom B till Sverige. B beviljades uppehållstillstånd såsom flykting i december 2005. A och B fick åter kontakt med varandra i januari 2007. Migrationsverket avslog A:s ansökan den 1 oktober 2007. Beslutet motiverades med att A, med tanke på att A och B levt åtskilda under en längre tid efter att B beviljades permanent uppehållstillstånd, inte gjort sannolikt att det förelåg ett sådant särskilt beroendeförhållande som medförde att mor och dotter svårligen kunde leva åtskilda. A kunde därmed inte beviljas uppehållstillstånd med stöd av 5 kap. 3 a § första stycket 2 utlänningslagen (2005:716). Vidare anförde verket att omständigheterna i målet visserligen framstod som ömmande men inte udda varför det inte heller förelåg synnerliga skäl att bevilja uppehållstillstånd med stöd av 5 kap. 3 a § tredje stycket 2 och 3 utlänningslagen.
A överklagade Migrationsverkets beslut och anförde bl.a. följande. Av hennes ansökan framgår att hon och dottern skildes åt i maj 2004 under dramatiska omständigheter. Hennes make dödades och hon trodde även att dottern hade dödats. Hon hölls sedan fängslad fram till juni 2006. En annan dotter dödades vid samma tidpunkt. Hennes dotter i Sverige har under tiden här försökt få kontakt med henne vilket de till slut fick i januari 2007. Hon lämnade in sin ansökan i mars 2007, det vill säga så snart som omständigheterna medgav det. Hon bör anses ha haft en godtagbar ursäkt för att ansökan inte ingetts relativt snart efter att dottern beviljades uppehållstillstånd. Vad gäller beroendeförhållandet måste den relevanta tidpunkten vara när familjen splittrades och hennes make dödades. Hennes dotter var vid det här tillfället beroende av sin mor och far. I samma ögonblick som hennes make dödades var hon och barnen utelämnade till varandra. I Somalia är familjemedlemmar oftast helt beroende av varandra. Eventuellt kan en stark klan beskydda sina medlemmar men hennes klan är en av de mest utsatta i Somalia. Hon och dottern är de enda överlevande i familjen. Hennes hälsa är svag och hon är ensam och vistas illegalt i ett främmande land.
Migrationsverket bestred bifall och hänvisade till det vad som har anförts i det överklagade beslutet.
Länsrätten i Stockholms län, migrationsdomstolen (2008-06-12, ordförande Simpson samt tre nämndemän), avslog överklagandet samt anförde bl.a. följande.
Uppehållstillstånd får, om inte annat anges i 5 kap. 17 § andra stycket utlänningslagen, ges till en utlänning som på något annat sätt än som avses i 5 kap. 3 § utlänningslagen eller i denna paragraf är nära anhörig till någon som är bosatt eller som har beviljats uppehållstillstånd för bosättning i Sverige om han eller hon har ingått i samma hushåll som den personen och det finns ett särskilt beroendeförhållande mellan släktingarna som fanns redan i hemlandet (5 kap. 3 a § första stycket 2 utlänningslagen). Av förarbetena till lagstiftningen framgår bl.a. följande. Med beroendeförhållande avses ett sådant förhållande som gör det svårt för släktingarna att leva åtskilda. Det innebär att det måste krävas att de levt i samma hushåll omedelbart före den härvarandes flyttning till Sverige och att ansökan om familjeåterförening görs relativt snart efter att den härvarande erhållit permanent uppehållstillstånd i Sverige. Om dessa förutsättningar inte är uppfyllda torde det vara svårt att visa att något beroendeförhållande förelegat. Även andra faktorer kan vägas in, såsom släktskapet, sökandens civilstånd och sökandens ålder. Tidpunkten för anknytningspersonens bosättning i Sverige ska avse det tillfälle då denne fått permanent uppehållstillstånd. Självfallet måste hänsyn tas till att praktiska svårigheter kan ha medfört att det inte varit möjligt för släktingen utomlands att ge in ansökan om uppehållstillstånd omedelbart efter det att den härvarande beviljats permanent uppehållstillstånd här (prop. 1996/97:25 s. 113 f. och prop. 2004/05:170 s. 181). Mot bakgrund av vad som har anförts bör A inte lastas för att ha lämnat in sin ansökan först i mars 2007. Med avseende på frågan om det i hemlandet har förelegat ett beroendeförhållande mellan A och B gör migrationsdomstolen följande bedömning. Det är ostridigt att A och B ingick i samma hushåll fram till maj 2004 då de blev skilda åt. Vid den tidpunkten försörjdes både A och B av maken/fadern i familjen. I samband med att maken/fadern dödades av milis fängslades A. B fängslades inte utan fördes, efter att ha blivit svårt misshandlad, till Sverige där hon sedermera beviljades uppehållstillstånd på grund av att hon ansågs vara flykting. A trodde att dottern, precis som maken, hade dödats. Migrationsdomstolen ifrågasätter inte att det finns och har funnits ett känslomässigt beroendeförhållande mellan A och B. Det kan emellertid inte anses ha gjorts sannolikt att det redan i hemlandet funnits ett sådant särskilt beroendeförhållande som avses i utlänningslagen. Även om A och B får anses ha blivit utelämnade efter makens/faderns död har de härefter inte levt tillsammans så att det på grund av detta skulle ha utvecklats ett särskilt beroendeförhållande. A har inte heller vid något tillfälle försörjt B, utan ett sådant beroendeförhållande i hemlandet får enligt migrationsdomstolens mening härledas till den framlidne maken/fadern. Det ekonomiska beroende som A har anfört finns får anses ha uppkommit först efter att B lämnade hemlandet.
När det finns synnerliga skäl får uppehållstillstånd också i andra fall än som avses i 5 kap. 3 a § första och andra styckena utlänningslagen beviljas en utlänning som är anhörig till en utlänning som är flykting eller skyddsbehövande i övrigt eller på annat sätt har särskild anknytning till Sverige (5 kap. 3 a § tredje stycket 2 och 3 utlänningslagen). Av förarbetena, avseende 5 kap. 3 a § tredje stycket 2 utlänningslagen, framgår att en utlänning som beviljats uppehållstillstånd som skyddsbehövande i regel inte har möjlighet att besöka sitt hemland och därför kan uppleva saknaden av och oron för någon nära anhörig i hemlandet som särskilt svår. Synnerliga skäl för att bevilja uppehållstillstånd i dessa fall kan exempelvis vara att personen som bor i Sverige och släktingen i hemlandet tidigare bott i närheten av varandra och haft nära kontakt. Hänsyn måste dock tas till vilka anhöriga den härvarande personen har här i landet och till vilka anhöriga som finns kvar i hemlandet. Den som har anhöriga här i landet får i regel anses ha ett mindre behov av stöd från någon anhörig i hemlandet än den som vistas här helt ensam (prop. 2004/05:170 s. 277). Av handlingarna i målet framgår att B förklarats vara flykting och att hon på den grunden beviljats uppehållstillstånd. Med hänsyn till att B lever i Sverige tillsammans med sin make anser migrationsdomstolen inte att det föreligger sådana synnerliga skäl att A kan beviljas uppehållstillstånd i enlighet med 5 kap. 3 a § tredje stycket 2 utlänningslagen. B får anses ha stöd av sin make och kan därför inte anses vara i behov av stöd även från sin mor. När det gäller 5 kap. 3 a § tredje stycket 3 utlänningslagen konstaterar Migrationsdomstolen följande. A är 62 år gammal och änka. Hon har inga barn kvar i hemlandet och hon befinner sig för närvarande illegalt i Etiopien. Av inlämnat läkarintyg framgår att hon lider av diabetes och högt blodtryck och att hon därtill är svag och har värk i kroppen. Migrationsdomstolen ifrågasätter inte att A:s situation är svår på många sätt. Omständigheterna är ömmande, men inte så udda att det finns synnerliga skäl att bevilja henne uppehållstillstånd. Överklagandet ska därför avslås.
A överklagade migrationsdomstolens dom och yrkade att Migrationsöverdomstolen skulle bevilja henne uppehållstillstånd i Sverige. Som skäl angav hon i huvudsak följande. Hon lider bl. a. av diabetes och svimningsattacker. Hon kan på grund av sin klantillhörighet (Shekal) inte få något stöd från andra klaner i Somalia. Hennes dotter har beviljats permanent uppehållstillstånd i Sverige som flykting. Hon har inga andra anhöriga än dottern. B:s hälsa påverkas negativt av den ständiga oron för modern och skuldkänslor över att inte kunna hjälpa denna på nära håll i hennes utsatta livssituation. Således plågas B ständigt av huvudvärk och sömnsvårigheter. B:s hälsotillstånd och oron för modern har hindrat henne från att klara sina studier i normal takt och försvårat hennes möjligheter att anpassa sig till tillvaron i Sverige. B, som numera är frånskild, saknar helt anhöriga i Sverige och har inte heller möjlighet att besöka hemlandet. Enligt ingivet läkarintyg från B:s familjeläkare uppvisar B tydliga tecken på posttraumatiskt stressyndrom. Sviterna efter tidigare trauma förstärks på grund av den ständiga oron och sorgen över moderns belägenhet. B ska remitteras till Psykiatriska kliniken för fortsatt behandling. Enligt intyg från kurator genomsyras B:s liv av en längtan att återse och leva nära sin mor igen. Modern är hennes enda närstående i livet och den enda hon kan dela sina minnen och svåra upplevelser med.
Migrationsverket bestred bifall till överklagandet och anförde huvudsakligen följande. Genom kravet på synnerliga skäl framgår att bestämmelsen i 5 kap. 3 a § tredje stycket 2 utlänningslagen är av undantagskaraktär samt att det ska röra sig om ömmande och udda situationer för att uppehållstillstånd ska beviljas (prop. 2004/05:170 s. 183 f.). Enligt förarbetena bör fokus ligga på den härvarandes situation. Denne kan uppleva saknaden av och oron för en släkting i hemlandet så svår att det påverkar anpassningen till Sverige. Saknaden och oron bör, med hänsyn till kraven på synnerliga skäl, vara starkare än vad som annars är vanligt mellan släktingar. Att en härvarande oroar sig för en ensamstående förälder eller ett ogift barn som befinner sig långt borta är både ömmande och normalt, men i sig inte tillräckligt. Det föreligger ingen ovillkorlig, generell rätt för en skyddsbehövande som befinner sig här utan några släktingar att ta hit en anhörig. Enbart det faktum att dottern, B, numera är frånskild innebär inte att synnerliga skäl föreligger. B har levt i Sverige i över fyra år och det får därmed antas att hennes anpassning till landet inte är obetydlig. Det som framkommit om hennes situation i Sverige samt hennes saknad och oro för modern medför inte att det gjorts sannolikt att det föreligger synnerliga skäl för uppehållstillstånd. Någon sådan undantagssituation som det ska vara fråga om föreligger således inte i förevarande mål. Migrationsverket delar i övrigt migrationsdomstolens bedömning.
Kammarrätten i Stockholm, Migrationsöverdomstolen (2009-06-02, Trägård och Wilson), yttrade:
Migrationsöverdomstolen instämmer i migrationsdomstolens bedömning att det inte föreligger ett sådant särskilt beroendeförhållande som innebär att A kan beviljas uppehållstillstånd enligt 5 kap. 3 a § första stycket 2 utlänningslagen.
Migrationsöverdomstolen har härefter att pröva om A kan beviljas uppehållstillstånd i enlighet med 5 kap. 3 a § tredje stycket 2 eller 3 utlänningslagen.
När det finns synnerliga skäl får enligt denna bestämmelse uppehållstillstånd också i andra fall än som avses i första och andra styckena beviljas en utlänning som är anhörig till en utlänning, som är flykting eller skyddsbehövande i övrigt (punkt 2), eller på annat sätt har särskild anknytning till Sverige (punkt 3). Gemensamt för dessa fall är att tillståndsprövningen görs inom en snäv ram och att bestämmelsen är avsedd att vara av undantagskaraktär. Genom kravet på synnerliga skäl framgår att det ska röra sig om ömmande och udda situationer för att uppehållstillstånd ska beviljas (se prop. 2004/05:170 s. 183 f. och 277).
Eftersom anknytningspersonen i målet, det vill säga A:s dotter, har beviljats permanent uppehållstillstånd som flykting prövar Migrationsöverdomstolen först om synnerliga skäl för att bevilja henne uppehållstillstånd finns enligt bestämmelsens tredje stycke 2.
I förarbetena till denna punkt anges bl.a. följande. Skyddsbehövande har i regel inte möjlighet att besöka sitt hemland och kan därför uppleva saknaden av och oron för någon nära anhörig i hemlandet som särskilt svår. Synnerliga skäl för att bevilja uppehållstillstånd i dessa fall kan exempelvis vara att personen som bor i Sverige och släktingen i hemlandet tidigare bott i närheten av varandra och haft en mycket nära kontakt. Det kan röra sig om en faster, farbror eller annan släkting som har haft stor betydelse i den härvarandes liv. Hänsyn måste dock också tas till vilka andra anhöriga den härvarande personen har här i landet och till vilka anhöriga som finns kvar i hemlandet. Den som har anhöriga här i landet får i regel anses ha ett mindre behov av stöd från någon anhörig i hemlandet än den som vistas här helt ensam. Det bör i allmänhet också vara fråga om en ensamstående person som ska komma hit och att rätten till bosättning för den personen inte kan antas komma att leda till följdinvandring av ytterligare familjemedlemmar (se a. prop. s. 277).
Av utredningen i målet framgår följande. A är änka och befinner sig i Etiopien. Hon är beroende av B för sin försörjning och har vissa hälsoproblem. Hon och A separerades från varandra under traumatiska förhållanden i samband med att familjen anfölls i sin bostad i Somalia varvid fadern och brodern dödades. Modern och en annan dotter togs till fånga och hölls fängslade i två år. Den andra dottern dödades senare i en eldstrid i juni 2006. B misshandlades svårt i samband med överfallet men överlevde och fick hjälp att ta sig till Sverige. Alltsedan hon kom hit har hon försökt få kontakt med sin mor. Hon lyckades med detta först i januari 2007 efter att ha vänt sig till BBC. B har varit gift men är numera frånskild. Hon har inga barn eller nära släktingar i Sverige utan hennes enda levande familjemedlem är A.
Av förarbetena framgår att uppehållstillstånd som beviljas med stöd av 5 kap. 3 a § tredje stycket 2 utlänningslagen avser att underlätta den härvarande personens, det vill säga flyktingens eller den skyddsbehövandes, situation här i landet. Genom kravet på att synnerliga skäl ska föreligga måste denna situation framstå som både ömmande och udda för att sökanden ska kunna beviljas uppehållstillstånd enligt bestämmelsen. Vid bedömningen ska hänsyn tas till vilka andra anhöriga den härvarande personen har här i landet. B har tidigare varit gift men är numera frånskild. Hon och A bodde tillsammans till år 2004 då överfallet mot deras hem skedde och de återfick kontakten med varandra först flera år senare. Vid ett sådant förhållande får det anses naturligt att B upplever saknaden av och oron för sin mor som svår, särskilt som modern har vissa hälsobesvär som hon sökt läkarvård för. Som flykting har B inte heller möjlighet att besöka sitt hemland. Hon skulle emellertid kunna besöka Etiopien där modern vistas. Enligt Migrationsöverdomstolen har i målet inte framkommit att oron för modern är av sådant slag att den på något påtagligt sätt har försvårat B:s möjligheter att anpassa sig till tillvaron här i landet. Vid en sammantagen bedömning finner Migrationsöverdomstolen att omständigheterna visserligen får anses ömmande men då bestämmelsen är avsedd att vara av undantagskaraktär, vilket förutsätter en mycket restriktiv tillämpning, kan A ändå inte beviljas uppehållstillstånd med stöd av 5 kap. 3 a § tredje stycket 2 utlänningslagen.
Migrationsöverdomstolen har härefter att pröva om A kan beviljas uppehållstillstånd enligt 5 kap. 3 a § tredje stycket 3 utlänningslagen. Enligt förarbetena till den bestämmelsen ska hänsyn tas till sökandens ålder, boendeförhållanden och försörjningsmöjligheter samt omständigheter av humanitär art. Genom kravet på synnerliga skäl framgår som tidigare nämnts att bestämmelsen är av undantagskaraktär (se prop. 2004/05:170 s. 277). Det förhållandet att äldre människor kräver omvårdnad i ett visst skede av sitt liv får anses som vanligt förekommande och utgör således inte synnerliga skäl att bevilja uppehållstillstånd på denna grund (se reg. 86-98 och MIG 2007:18).
A har uppgivit att hon på grund av sin klantillhörighet inte kan få stöd av andra klaner. Enbart tillhörigheten till en sådan klan är emellertid inte tillräcklig för att uppehållstillstånd ska kunna beviljas enligt den bestämmelse som nu prövas. För uppehållstillstånd krävs att A:s sociala, säkerhetsmässiga eller humanitära situation framstår som särskilt utsatt på grund av hennes klantillhörighet eller någon annan omständighet (jfr MIG 2007:18). I förevarande fall framgår att A på något sätt haft möjlighet till försörjning och bostad i Somalia efter det att hon separerades från dottern. Enligt vad som uppgivits i målet försörjs hon även under sin vistelse i Etiopien ekonomiskt genom medel som dottern sänder till henne från Sverige. I målet har inte framkommit att hon inte skulle kunna erhålla erforderlig behandling för sina sjukdomsbesvär i sitt hemland eller i det land där hon vistas. I målet har inte heller i övrigt framkommit sådana ömmande och udda omständigheter att A kan beviljas uppehållstillstånd med stöd av 5 kap. 3 a § tredje stycket 3 utlänningslagen. Överklagandet ska därför avslås.
Kammarrättsrådet Linder, referent, var skiljaktig och anförde följande:
Omständigheterna i målet är enligt min bedömning sådana att det föreligger synnerliga skäl att bevilja A uppehållstillstånd med stöd av 5 kap. 3 a § tredje stycket 2 utlänningslagen, såsom anhörig till flykting. Överklagandet ska därför bifallas.
C ansökte i april 2007 om uppehålls- och arbetstillstånd på grund av anknytning till sin i Sverige bosatte son, Smith beviljades permanent uppehållstillstånd såsom flyktig i december 2005. Migrationsverket avslog ansökan den 18 december 2007. Verket fann att C och D har ingått i samma hushåll omedelbart innan D lämnade landet. Verket ifrågasatte emellertid om beroendeförhållandet mellan dem var av den karaktären att de haft svårt att leva åtskilda från varandra. Detta då D uppgett att C från början inte haft för avsikt att återförenas med honom i Sverige. C:s ansökan om familjeåterförening kunde inte bedömas ha inkommit relativt snart efter att D beviljades uppehållstillstånd. C:s hälsa var relativt god och att hon vid den aktuella tidpunkten tog hand om tre barn bedömdes tyda på att hon var väl kapabel att ta hand om sig själv. De skäl som åberopats i ärendet var inte av sådan synnerlig karaktär som förutsätts för att uppehållstillstånd skulle kunna beviljas med stöd av 5 kap. 3 § andra stycket 2 eller 3 utlänningslagen.
C överklagade beslutet. Länsrätten i Göteborg, migrationsdomstolen (2008-03-03, ordförande Aurell samt tre nämndemän), avslog överklagandet. Som skäl för beslutet anfördes i huvudsak att C inte gjort sannolikt att det förelåg ett sådant särskilt beroendeförhållande som avses i 5 kap. 3 a § första stycket 2 utlänningslagen och att hon heller inte åberopat sådana synnerliga skäl som förutsätts för att uppehållstillstånd skulle kunna beviljas med stöd av 5 kap. 3 a § tredje stycket 2 eller 3 utlänningslagen.
C överklagade migrationsdomstolens dom och yrkade att Migrationsöverdomstolen skulle bevilja henne uppehållstillstånd i Sverige. Till stöd för sin talan anförde hon sammanfattningsvis följande. Det finns ett särskilt beroendeförhållande mellan henne och sonen. Hon bodde kvar i Mogadishu efter dennes flykt, men hon var beroende av honom hela tiden. Eftersom hon ville bo kvar i hemlandet, ansökte hon inte om uppehållstillstånd tidigare. Hon stannade och hade sina barnbarn hos sig. De tog hand om henne men nu när de fått uppehållstillstånd i Sverige finns det ingen som kan göra det. Sonen är hennes enda barn. De tillhör en minoritetsklan som är bosatt i Mogadishu med omnejd. De flesta klanmedlemmarna har dock flytt från Somalia på grund av hot och trakasserier från andra stora beväpnade klaner. Hon befinner sig nu i Etiopien och kan inte återvända till Somalia eftersom det inte finns någon där som skyddar henne.
Vidare åberopade hon läkarintyg utfärdade i Addis Abeba den 30 januari och den 12 september 2008, vari bl.a. anges att hon har diabetes, lumbago samt ångest.
Migrationsverket bestred bifall till överklagandet och anförde i huvudsak följande. Uttrycket synnerliga skäl innebär inte bara att utrymmet för att bevilja uppehållstillstånd är mycket litet. Det innebär också att enbart den omständigheten att anknytningspersonen har uppehållstillstånd som flykting inte är tillräcklig. Det måste även föreligga andra omständigheter av viss tyngd. D:s kärnfamilj har beviljats uppehållstillstånd i Sverige. Han kommer alltså inte att vistas här ensam. Det är inte utrett vilka anhöriga C har i hemlandet men med tanke på klansystemets uppbyggnad i Somalia är det rimligt att anta att hon har ett flertal släktingar och klanmedlemmar som kan ge henne det stöd hon behöver. I övrigt har det inte framkommit några omständigheter som visar att C och hennes son skulle uppleva saknaden och oron för varandra så svår att det finns grund för att bevilja henne uppehållstillstånd. En i och för sig förståelig oro för en sjuklig mor i ett oroligt land utgör inte tillräcklig grund för att bevilja C uppehållstillstånd med stöd av 5 kap. 3 a § tredje stycket 2 utlänningslagen. Den bestämmelsen siktar in sig på den skyddsbehövandes förhållanden i Sverige. Om situationen i C:s hemland är så svår att hon inte kan återvända dit och hon saknar möjlighet att få skydd där är 5 kap. 3 a § tredje stycket 2 utlänningslagen inte tillämplig. Istället är det närmast 4 kap.1 eller 2 §utlänningslagen som kommer ifråga.
Kammarrätten i Stockholm, Migrationsöverdomstolen (2009-02-12, Trägård, Wilson, referent, och Burton), yttrade:
Migrationsöverdomstolen instämmer i migrationsdomstolens bedömning att det inte föreligger ett sådant särskilt beroendeförhållande som innebär att C kan beviljas uppehållstillstånd med stöd av 5 kap. 3 a § första stycket 2 utlänningslagen.
Migrationsöverdomstolen har härefter att pröva om C kan beviljas uppehållstillstånd i enlighet med 5 kap. 3 a § tredje stycket 2 eller 3 utlänningslagen.
När det finns synnerliga skäl - - - se under I - - - ska beviljas (se prop. 2004/05:170 s. 183 f. och 277).
Eftersom anknytningspersonen i målet, dvs. C:s son, har beviljats permanent uppehållstillstånd som flykting prövar Migrationsöverdomstolen först om synnerliga skäl för att bevilja henne uppehållstillstånd finns enligt bestämmelsens tredje stycke 2.
I förarbetena till denna punkt anges bl. a. följande - - - se under I - - - ytterligare familjemedlemmar (se a. prop. s. 277).
Av utredningen i målet framgår bl.a. följande. C är 61 år och änka. Hon är somalisk medborgare och vistas för närvarande i Addis Abeba i Etiopien. Hon och hennes son, D, tillhör minoritetsklanen Martinez och de ingick i samma hushåll i Mogadishu från hans födelse tills det att han flydde till Sverige i december 2003. D:s fru och tre av deras fem barn lämnade Somalia under år 2005. C blev vid detta tillfälle kvar i Somalia tillsammans med de övriga två barnen och försörjdes av sonen som sände henne pengar. Hon har vissa fysiska och psykiska sjukdomsbesvär. Såvitt framkommit har hon inga andra släktingar än sonen och dennes kärnfamilj i Sverige.
Av förarbetena framgår att uppehållstillstånd som beviljas med stöd av 5 kap. 3 a § tredje stycket 2 utlänningslagen avser att underlätta den härvarande personens, det vill säga flyktingens eller den skyddsbehövandes, situation här i landet. Genom kravet på att synnerliga skäl ska föreligga måste denna situation framstå som både ömmande och udda för att sökanden ska kunna beviljas uppehållstillstånd enligt bestämmelsen. Vid bedömningen ska hänsyn tas till vilka andra anhöriga den härvarande personen har i Sverige.
D har sin hustru och deras fem barn här i landet med permanent uppehållstillstånd. Hans behov av ytterligare stöd i sin tillvaro här, genom att även hans mor tillåts att komma hit, får därmed anses begränsat. Som flykting har D visserligen inte möjlighet att besöka sitt hemland och innan han flydde till Sverige bodde han tillsammans med sin mor. Att de skulle ha haft en nära kontakt med varandra är inte ifrågasatt. Vid ett sådant förhållande får det anses naturligt att han upplever saknaden av och oron för sin mor som svår, särskilt som hon har vissa hälsobesvär. Enligt Migrationsöverdomstolen har i målet inte framkommit att oron för modern är av sådant slag att den på något påtagligt sätt har försvårat D:s möjligheter att anpassa sig till tillvaron här i landet. Vid en sammantagen bedömning finner Migrationsöverdomstolen att omständigheterna visserligen får anses ömmande men då bestämmelsen är avsedd att vara av undantagskaraktär, vilket förutsätter en mycket restriktiv tillämpning, kan C ändå inte beviljas uppehållstillstånd med stöd av 5 kap. 3 a § tredje stycket 2 utlänningslagen.
Migrationsöverdomstolen har härefter att pröva om C kan beviljas uppehållstillstånd enligt 5 kap. 3 a § tredje stycket 3 utlänningslagen. Enligt förarbetena till den bestämmelsen - - - se under I - - - på denna grund (se reg. 86-98 och MIG 2007:18).
C har uppgivit att hon tillhör en minoritetsklan. Enbart tillhörigheten till en sådan klan är emellertid inte tillräcklig för att uppehållstillstånd ska kunna beviljas enligt den bestämmelse som nu prövas. För uppehållstillstånd krävs att C:s sociala, säkerhetsmässiga eller humanitära situation framstår som särskilt utsatt på grund av hennes klantillhörighet eller någon annan omständighet (jfr MIG 2007:18). I förevarande fall framgår att C på något sätt haft möjlighet till försörjning och bostad i Somalia efter det att hennes son, och därefter hans hustru, lämnat landet. Enligt vad som uppgivits i ärendet hos Migrationsverket försörjs hon även under sin vistelse i Addis Abeba ekonomiskt genom medel som sonen sänder till henne från Sverige. I målet har inte framkommit att hon inte skulle kunna erhålla erforderlig behandling för sina sjukdomsbesvär i sitt hemland eller i det land där hon vistas. I målet har inte heller i övrigt framkommit sådana ömmande och udda omständigheter att C kan beviljas uppehållstillstånd med stöd av 5 kap. 3 a § tredje stycket 3 utlänningslagen. Överklagandet ska därför avslås.
E ansökte om uppehålls- och arbetstillstånd och åberopade anknytning till Sverige genom modern, F. Modern beviljades permanent uppehållstillstånd såsom skyddsbehövande i övrigt den 24 mars 2006 och är sedan dess bosatt i Sverige. Migrationsverket avslog ansökan den 5 mars 2007. Vid prövningstillfället var E 18 år och kunde därför, till skillnad från sina medsökande yngre halvsyskon, inte beviljas uppehållstillstånd enligt 5 kap. 3 § första stycket 2 a utlänningslagen. Hennes ansökan prövades istället enligt 5 kap. 3 a § första stycket 2 samma lag såsom utlänning som är nära anhörig till någon som är bosatt i Sverige eller som har beviljats uppehållstillstånd här. Som skäl för beslutet angav Migrationsverket att oavsett om E och hennes mor ingått i samma hushållsgemenskap innan modern kom till Sverige och att ansökan lämnats in relativt snart efter att modern beviljades permanent uppehållstillstånd, fanns det inte ett sådant särskilt beroendeförhållande mellan E och F som avses i bestämmelsen.
E överklagade beslutet. Länsrätten i Stockholms län, migrationsdomstolen (2008-01-31, ordförande Utne), avslog överklagandet. Domstolen delade Migrationsverkets bedömning att det inte fanns ett sådant särskilt beroendeförhållande som avses i 5 kap. 3 a § första stycket 2 utlänningslagen. Vidare bedömde migrationsdomstolen att omständigheterna var ömmande men inte av så udda karaktär att det fanns synnerliga skäl att bevilja E uppehållstillstånd med stöd av 5 kap. 3 a § tredje stycket utlänningslagen.
E överklagade migrationsdomstolens dom och yrkade att Migrationsöverdomstolen skulle bevilja henne uppehålls- och arbetstillstånd i Sverige. Till stöd för sin talan vidhöll hon vad hon tidigare har anfört och tillade i huvudsak följande. Hon är helt beroende av sin mors försörjningsstöd för sin överlevnad. I augusti 2007 tvingades hon att flytta från sin moster och morbror på grund av att de bedömde att kontakten med henne kunde påverka morbroderns politiska karriär negativt. Hon hyr sedan hösten 2007 ett mindre rum med toalett i en hyresfastighet i Kinshasa. Hon tvingades år 2004 att avbryta sina studier för att hjälpa och uppfostra sina yngre syskon. Detta gjorde hon till dess att syskonen beviljades permanent uppehållstillstånd och anslöt sig till sin mor i Sverige. De tre syskonen hade möjlighet att gå i skolan på grund av den uppoffring som hon gjorde. Efter att hon tvingades att avsluta sina studier har hon varit arbetslös. Arbetslösheten i Kinshasa är mycket hög och har varit så under relativt lång tid. Hon ser små möjligheter att inom en nära framtid kunna bli självförsörjande genom eget arbete. Hon lever idag utan egen familj och saknar skydd av framför allt manliga släktingar, men även av samhället i övrigt. Hon har inte några egna barn som medför anknytning till hemlandet eller någon eventuell följdinvandring om uppehållstillstånd beviljas. Hennes mor håller kontakten med henne med hjälp av den mobiltelefon som inköpts och sänts till henne. Kontakten sker regelbundet varje vecka. Hon har inga ekonomiska möjligheter att ansöka om visering, andra typer av tillstånd eller att bekosta en resa utanför landet. Modern har som skyddsbehövande ingen möjlighet att återvända till hemlandet för att besöka henne, eftersom det skulle innebära fara för modern. Modern tänker på henne varje dag och den situation hon nu har. På grund av de negativa besluten rörande hennes ansökan om uppehållstillstånd har hennes mor tvingats att flera gånger söka hjälp hos en kurator. Modern behövde detta stöd på grund av de många negativa tankar hon fick rörande att hennes dotter inte kunde beviljas uppehållstillstånd för en familjeåterförening. Modern undviker att äta medicin trots att hon fortfarande lider av psykisk stress på grund av det nekade uppehållstillståndet.
Beträffande E:s anhöriga i hemlandet anfördes bl.a. följande. Hennes halvbror bor 200 mil från Kinshasa och de har haft ytterst sporadisk kontakt under sina liv. En moster bor ca 210 mil från Kinshasa och har åtta barn, vilket innebär att hon inte har några möjligheter att hjälpa till med hennes försörjning. En morbror bodde tidigare i Lubumbashi, men det är okänt var han bor i dag. En annan morbror bor mitt i Demokratiska Republiken Kongo och har sju barn. Han arbetar som bilmekaniker och har stora problem att klara sin familjs försörjning. Två andra mostrar till E avled år 2004 respektive år 2007.
Till styrkande av att det förelåg särskilt beroendeförhållande ingavs ett flertal överföringskvitton rörande penningsummor. Dessutom ingavs en DVD för att visa E:s livssituation i hemlandet.
Migrationsverket bestred bifall till överklagandet och anförde i huvudsak följande. Det föreligger inte ett sådant särskilt beroendeförhållande till någon i Sverige bosatt person att E bör beviljas uppehållstillstånd med stöd av 5 kap. 3 a § första stycket 2 utlänningslagen. Det föreligger inte heller sådana synnerliga skäl som avses i 5 kap. 3 a § tredje stycket 2 och 3 samma lag. Av handlingarna i målet framgår att E har en vuxen bror samt fem mostrar/morbröder i hemlandet. Efter det att Weaver mor flydde till Sverige har E bott tillsammans med en moster och dennes familj. Hon har även bott kvar hos dem efter det att hon fyllde 18 år. Det är oklart när E flyttade från mostern, men det rör sig om en sammanlevnad uppgående till flera år. E har därtill levt utan sin mor i snart fem år. Det kan således inte sägas att mor och dotter svårligen kan leva utan varandra i det avseende som avses i utlänningslagen (MIG 2007:2). Det har heller inte visats att beroendeförhållandet mellan E och hennes halvsyskon är sådant som förutsätts för uppehållstillstånd. Det får anses sannolikt att det är mostern som huvudsakligen tagit hand om E och halvsyskonen. Att det nu uppges att mostern inte längre vill ta hand om E föranleder ingen annan bedömning. För det fall att ett beroendeförhållande nu uppkommit eller förstärkts är det inte samma beroendeförhållande som förelåg före tidpunkten för moderns avresa och det kan därmed inte ligga till grund för uppehållstillstånd.
För att en anhörig till skyddsbehövande eller flykting ska beviljas uppehållstillstånd krävs det synnerliga skäl och av förarbetena framgår att fokus läggs på den härvarandes situation. Denne saknar normalt möjlighet att besöka släktingarna i hemlandet och kan därför uppleva saknaden av och oron för någon nära anhörig i hemlandet som särskilt svår och det kan i sin tur försvåra den härvarandes möjligheter till anpassning till ett liv här i landet (prop. 1996/97:25 s.113 och prop. 2004/05:170 s. 277). Saknaden och oron kan inte vara helt utan objektiva inslag och det bör göras sannolikt att den menligt inverkar på den härvarandes livsföring. Av detta följer att det inte är tillräckligt att situationen för den anhörige är svår, utan att det är den härvarandes behov som sätts i främsta rummet. Saknaden av och oron för den anhörige i hemlandet bör, med hänsyn till kravet på synnerliga skäl, därtill rimligen vara starkare än vad som annars är vanligt mellan släktingar. Att en härvarande oroar sig över exempelvis en ensamstående förälder eller ett ogift barn som befinner sig långt bort är både ömmande och normalt, men är således inte i sig tillräckligt. Den personkrets som avses är vid, men det får anses krävas att det är en anhörig med vilken den härvarande har en särskild kontakt. Hänsyn ska dock tas till vilka andra anhöriga den härvarande personen har här i landet och till vilka anhöriga som finns kvar i hemlandet. Den som ska komma hit bör normalt vara ensamstående och det får inte antas leda till följdinvandring av ytterligare familjemedlemmar (prop. 2004/05:170 s. 277 och Utlänningslagen - Vägledande beslut, UN 369-99). Det är således normalt fråga om anknytning till en person som i Sverige inte har andra anhöriga här och den som ska komma är normalt ensamstående. Något krav på att den som avses komma är ensam i hemlandet ställs inte, men vägs in i den oro som den härvarande må känna. Det kan även förutsättas att kontakten med släktingen, som minskar den härvarandes saknad av och oro för den anhörige, inte rimligen kan upprätthållas på annat sätt än genom uppehållstillstånd. Någon ovillkorlig generell rätt för en skyddsbehövande som befinner sig här utan några släktingar att ta hit en anhörig föreligger inte enligt Migrationsverket. Detta får anses följa av kravet på synnerliga skäl. Det måste göras en särskild bedömning i varje enskilt fall och där fokus läggs på den härvarande. E:s mor har sedan en tid tre av sina barn i Sverige, vilka är i åldrarna 12-16 år. Även om de är minderåriga är modern inte ensam i Sverige och modern får anses kunna ha visst stöd av dessa. E:s situation i hemlandet är inte heller särskilt utsatt. Någon sådan undantagssituation som det ska vara frågan om föreligger inte i förevarande mål.
Att en person inte kan beviljas uppehållstillstånd med stöd av 5 kap. 3 a § tredje stycket 2 utlänningslagen torde inte utesluta uppehållstillstånd medges enligt samma paragrafs tredje stycke 3. Av utredningen framgår inte annat än att E har ett större antal släktingar i hemlandet. Hon har även tagits om hand av en moster under flera år. Hon bor nu i ett rum som hyrs av hennes mor, som även betalar hennes uppehälle. Det har inte kommit fram några omständigheter som gör att hennes situation i hemlandet framstår som särskilt utsatt. Det föreligger därmed inte några sådana ömmande och udda omständigheter som utgör synnerliga skäl för att bevilja E uppehållstillstånd (jfr MIG 2007:1 och MIG 2007:18).
Kammarrätten i Stockholm, Migrationsöverdomstolen (2009-02-12, Trägård, Wilson och Bridges, referent) yttrade:
Migrationsöverdomstolen instämmer i migrationsdomstolens bedömning att det inte föreligger ett sådant särskilt beroendeförhållande som innebär att E kan beviljas uppehållstillstånd med stöd av 5 kap. 3 a § första stycket 2 utlänningslagen.
Migrationsöverdomstolen har härefter att pröva om E kan beviljas uppehållstillstånd i enlighet med 5 kap. 3 a § tredje stycket 2 eller 3 utlänningslagen.
När det finns synnerliga skäl - - - se under I - - - ska beviljas (se prop. 2004/05:170 s. 183 f. och 277).
Eftersom anknytningspersonen i målet, dvs. Weaver mor, har beviljats permanent uppehållstillstånd som skyddsbehövande prövar Migrationsöverdomstolen först om synnerliga skäl för att bevilja E uppehållstillstånd finns enligt bestämmelsens tredje stycke 2.
I förarbetena till denna punkt anges bl. a. följande- - - se under I - - - ytterligare familjemedlemmar (se a. prop. s. 277).
Av utredningen framgår att E vuxit upp tillsammans med sin mor fram till dess att modern lämnade hemlandet år 2003. E och hennes småsyskon bodde därefter hos en moster. Modern beviljades uppehållstillstånd i Sverige som skyddsbehövande. Modern hade svårigheter att få kontakt med barnen, eftersom postgången inte fungerade på grund av kriget i hemlandet. I mars 2006 lyckades hon via en organisation i Frankrike nå barnen och få telefonkontakt med dem. Under handläggningen av barnens anknytningsansökningar fyllde E 18 år. Hon kunde därför inte, till skillnad från sina småsyskon, beviljas uppehållstillstånd på den grunden att hon ingick i moderns kärnfamilj. Efter att syskonen återförenats med modern i Sverige lever E ensam i Kinshasa. Enligt vad som framgår av utredningen finns, förutom den moster och morbror som hon tidigare bott hos, även ytterligare en morbror och en halvbror i hemlandet. Hon har emellertid uppgivit att hon inte har några anhöriga i hemlandet som ger henne skydd och stöd och att hon saknar egen försörjning.
Av förarbetena framgår att uppehållstillstånd som beviljas med stöd av 5 kap. 3 a § tredje stycket 2 utlänningslagen avser att underlätta den härvarande personens, dvs. flyktingens eller den skyddsbehövandes, situation här i landet. Genom kravet på att synnerliga skäl ska föreligga måste denna situation framstå som både ömmande och udda för att sökanden ska kunna beviljas uppehållstillstånd enligt bestämmelsen. Vid bedömningen ska hänsyn tas till vilka andra anhöriga den härvarande personen har här i landet. E:s mor bor tillsammans med tre av sina barn, vilka är i åldrarna 12-16 år. Hennes behov av stöd i sin tillvaro här från någon ytterligare anhörig från hemlandet får redan därmed anses begränsat. Vid bedömningen bör emellertid också beaktas att hon som skyddsbehövande inte har möjlighet att besöka sitt hemland och sin äldsta dotter E. Innan hon flydde till Sverige bodde hon tillsammans med alla sina barn, och att hon och E har haft en nära kontakt med varandra är inte ifrågasatt. Vid sådant förhållande får det anses naturligt att hon upplever saknaden av och oron för sin dotter som svår. Hon har uppgivit att hon sökt kuratorshjälp för sin oro. Enligt Migrationsöverdomstolen har emellertid inte framkommit att oron för dottern är av sådant slag att den på något påtagligt sätt har försvårat moderns möjlighet att anpassa sig till tillvaron här i landet. Vid en sammantagen bedömning finner Migrationsöverdomstolen att omständigheterna visserligen får anses vara ömmande, men eftersom bestämmelsen är avsedd att vara av undantagskaraktär, vilket förutsätter en mycket restriktiv tillämpning, kan E ändå inte beviljas uppehållstillstånd med stöd av 5 kap. 3 a § tredje stycket 2 utlänningslagen.
Migrationsöverdomstolen har härefter att pröva om E kan beviljas uppehållstillstånd enligt 5 kap. 3 a § tredje stycket 3 utlänningslagen. Enligt förarbetena till den bestämmelsen - - - se under I - - - undantagskaraktär (se prop. 2004/05:170 s. 277).
För uppehållstillstånd ska kunna beviljas krävs att Weaver sociala, säkerhetsmässiga eller humanitära situation i hemlandet framstår som särskilt utsatt (jfr MIG 2007:18). Av de uppgifter som lämnats framgår att hon lever ensam i Kinshasa och att hon saknar arbete. Hon är för sin försörjning beroende av medel som modern i Sverige sänder till henne. Hon har släktingar i hemlandet. I målet har inte framkommit sådana ömmande och udda omständigheter att E kan beviljas uppehållstillstånd med stöd av 5 kap. 3 a § tredje stycket 3 utlänningslagen. Överklagandet ska därför avslås.