En tilltalad som vid tingsrätten dömts till överlämnande till vård inom socialtjänsten i förening med dagsböter har i hovrätten yrkat att bli dömd till överlämnade till vård inom socialtjänsten i förening med ungdomstjänst. Hovrätten har funnit att ungdomstjänst i och för sig framstår som ett för den tilltalade lämpligare tilläggsstraff än dagsböter men att tilläggsstraffet på grund av förbudet mot reformatio in pejus skall bestämmas till dagsböter.
Tingsrätten (tingsfiskalen Edwards samt nämndemännen Oliver, Wolfe och Gutierrez) dömde den 3 juli 2006 Cabrera, född 1988, för grov stöld och bestämde påföljden till överlämnande till vård inom socialtjänsten i förening med 50 dagsböter å 30 kr. I påföljdsfrågan anförde tingsrätten bl.a. följande.
Med hänsyn till att den brottslighet som Cabrera har gjort sig skyldig till har ett högt straffvärde finner tingsrätten att vården bör förenas med ett tilläggsstraff. Cabrera har inte samtyckt till att genomföra ungdomstjänst. På grund härav finner tingsrätten att hon, jämte överlämnande till vård inom socialtjänsten, skall ådömas ett bötesstraff.
Cabrera överklagade tingsrättens dom och yrkade att gärningen skulle rubriceras som stöld samt att påföljden i första hand skulle ändras till enbart överlämnande till vård inom socialtjänsten och i andra hand till sådant överlämnande i kombination med ungdomstjänst. Åklagaren bestred ändring men uppgav att han inte hade någon erinran mot att vården inom socialtjänsten förenades med ungdomstjänst i stället för dagsböter.
Hovrätten (hovrättsråden Nelson och Johnson, referent, adjungerade ledamoten f.d. lagmannen Anderson samt nämndemännen Lewis och Davis) anförde i dom den 23 augusti 2006:
I hovrätten har Cabrera hörts på nytt.
På av tingsrätten anförda skäl finner hovrätten att gärningen skall rubriceras som grov stöld och att påföljden skall bestämmas till överlämnande till vård inom socialtjänsten i förening med ett tilläggsstraff. När det gäller frågan om med vilket tilläggsstraff vården inom socialtjänsten skall förenas gör hovrätten följande överväganden.
I hovrätten har Cabrera samtyckt till att utföra ungdomstjänst och hon har också befunnits lämplig därtill. Ungdomstjänst framstår i och för sig också som ett för Cabrera lämpligare tilläggsstraff än dagsböter. Det är emellertid endast Cabrera som har överklagat tingsrättens dom och enligt 51 kap. 25 § rättegångsbalken får hovrätten inte med anledning av den tilltalades överklagande döma till en brottspåföljd som är att anse som svårare eller mer ingripande för den tilltalade än den som tingsrätten dömt till.
I brottsbalken finns regler som klart anger hur vissa brottspåföljder förhåller sig till varandra med avseende på svårighetsgraden. Av 1 kap. 5 § brottsbalken framgår explicit att fängelse är att anse som ett svårare straff än böter. Av 27 kap. 1 § och 28 kap. 1 §brottsbalken framgår vidare att rätten får döma till villkorlig dom respektive skyddstillsyn för brott för vilket påföljden inte bedöms kunna stanna vid böter. Det finns också exempel på att grunderna för 51 kap. 25 § rättegångsbalken har åberopats av domstolar till stöd för ståndpunkten att exempelvis skyddstillsyn är att anse som en mera ingripande brottspåföljd än villkorlig dom, även om dessa påföljder i brottsbalkens mening är likställda i svårighetshänseende. I praxis har även villkorlig dom i förening med samhällstjänst ansetts vara en svårare påföljd än villkorlig dom i förening med dagsböter (se RH 2001:8).
Visserligen saknas det uttrycklig reglering av hur påföljden överlämnande till vård inom socialtjänsten i förening med dagsböter förhåller sig till överlämnande till vård inom socialtjänsten i förening med ungdomstjänst. Av förarbetsuttalanden till den lagstiftning, varigenom det blev möjligt att förena ett överlämnande till vård inom socialtjänsten med föreskrift om ungdomstjänst (prop. 1997/98:96 s. 149 f), framgår emellertid att en anledning till att ungdomstjänst infördes var att möjligheten att i vissa fall förena överlämnandepåföljden med böter inte var tillräcklig och att ytterligare åtgärder borde vidtas för att i möjligaste mån hålla ungdomarna utanför kriminalvården. Detta talar för att lagstiftarens mening varit att ungdomstjänst skall vara att anse som mer ingripande än böter. I samma riktning talar författningskommentaren till aktuella bestämmelser, varav framgår att avsikten var att vidga tillämpningsområdet för överlämnande till vård inom socialtjänsten och ge domstolen ytterligare en möjlighet att göra reaktionen mot brottsligheten mer kännbar för den tilltalade då det var nödvändigt samt att ungdomstjänst främst borde komma i fråga då de av socialtjänsten planerade åtgärderna inte ensamma kunde anses vara en tillräcklig reaktion på brottet och då alternativet var en påföljd inom kriminalvårdens ram (prop. 1997/98:96 s. 200). Även om det, enligt samma författningskommentar, inte kan uteslutas att ungdomstjänst kan komma i fråga även i sådana fall då alternativet i det enskilda fallet inte är en påföljd inom kriminalvårdens ram finner hovrätten, mot bakgrund av det anförda och med hänsyn till det frihetsinskränkande moment som en ungdomstjänst innehåller, att övervägande skäl talar för att påföljden överlämnande till vård inom socialtjänsten med föreskrift om ungdomstjänst är att anse som en mer ingripande påföljd än överlämnande till vård inom socialtjänsten i förening med dagsböter. På grund av förbudet mot reformatio in pejus skall alltså tilläggsstraffet - såsom tingsrätten funnit - bestämmas till dagsböter. Tingsrättens dom bör alltså fastställas.
Hovrätten fastställer den överklagade domen.
Hovrättens dom meddelad: den 23 augusti 2006.
Mål nr: B 780-06.
Lagrum: 51 kap. 25 § rättegångsbalken; 31 kap. 1 § 3 st. brottsbalken.
Rättsfall: RH 2001:8.
Litteratur: Prop. 1997/98:96 s. 149 f och 200.