S.B. mot Riksåklagaren, L.G. och Trygg-Hansa Försäkringsaktiebolag angående resning och klagan över domvilla.
Den 20:e. 16.             (Ö 3750-11) S.B. mot Riksåklagaren, L.G. och Trygg-Hansa Försäkringsaktiebolag angående resning och klagan över domvilla.
S.B. klagade över domvilla och ansökte om resning av en dom den 10 december 2012 av Hovrätten för Västra Sverige genom vilken han dömts för skadegörelse m.m.
Riksåklagaren och Trygg-Hansa hade ingen invändning mot att HD biföll ansökan om resning alternativt klagan över domvilla såvitt avsåg delar av åtalspunkten 5.
L.G. fick möjlighet att yttra sig över S.B:s ansökan men hörde inte av sig.
HD:s beslut. Skäl.
1. S.B. åtalades vid tingsrätten för skadegörelse (åtalspunkten 5) samt för grov vårdslöshet i trafik och rattfylleri (åtalspunkten 6). Enligt åtalet för skadegörelse hade han den 7 februari 2010 på Stora Pölsans väg i Göteborg tillsammans och i samförstånd med två andra personer attackerat två bilar med tillhyggen, varvid rutor krossats eller skadats och plåtskador uppstått. Åklagaren framställde bilägarnas skadeståndsanspråk och yrkade förpliktande för S.B. och de två andra personerna att betala ersättning solidariskt.
2. Tingsrätten ansåg det inte vara bevisat att S.B. och de två andra personerna hade förövat skadegörelsen mot de båda bilarna tillsammans och i samförstånd. Vidare fann tingsrätten att S.B. inte var straffrättsligt ansvarig för skadegörelsen avseende den ena bilen, en blå Peugeot, men däremot vad gäller den andra bilen, en röd Volvo. I fråga om skadestånd konstaterade tingsrätten att S.B. och de andra två personerna var skyldiga att betala skadestånd till de båda bilägarna för de skador som hade åsamkats dessa med motiveringen att tingsrätten hade funnit de tilltalade i huvudsak övertygade om ansvar i enlighet med vad åklagaren hade lagt dem till last. Av tingsrättens domslut framgår                 att             S.B. dömdes för skadegörelse och grov vårdslöshet i trafik,                 att             påföljden bestämdes till villkorlig dom och dagsböter,                 att             åtalet för rattfylleri – del av åtalspunkten 6 – ogillades                 samt att             S.B. solidariskt med de andra två personerna ålades att betala skadestånd till bl.a. L.G., ägare till Peugeoten, och till Trygg-Hansa Försäkringsaktiebolag, som hade försäkrat Peugeoten.
3. S.B. överklagade tingsrättens dom och yrkade att åtalet för skadegörelse och grov vårdslöshet i trafik skulle ogillas samt att bl.a. bilägarnas och Trygg-Hansas skadeståndsyrkanden skulle ogillas. Åklagaren överklagade också och yrkade att påföljden för S.B. skulle bestämmas till fängelse. Parterna motsatte sig respektive ändringsyrkanden. L.G. frånföll dock en del av det yrkade skadeståndsbeloppet.
4. Hovrätten har funnit att det fick anses att S.B. och de två andra personerna hade begått skadegörelsen avseende båda bilarna tillsammans och i samförstånd.
I fråga om skadestånd i denna del har hovrätten konstaterat, att med hovrättens slutsats i fråga om skuld blev det riktigt – som tingsrätten gjort – att låta dem solidariskt svara för samtliga skador. Av hovrättens domslut framgår att tingsrättens dom har ändrats bl.a. på så sätt att påföljden har bestämts till fängelse i två månader och att det skadestånd som S.B. solidariskt med de två andra personerna skulle betala till L.G. har bestämts till i hovrätten yrkat belopp.
5. S.B. överklagade hovrättens dom och yrkade i första hand att hovrättens dom skulle undanröjas och målet återförvisas till hovrätten. I andra hand yrkade han att HD skulle ogilla åtalen avseende skadegörelse och grov vårdslöshet i trafik (åtalspunkterna 5 och 6) och samtliga skadeståndsanspråk samt befria honom från skyldigheten att ersätta staten för del av kostnaden för målsägandebiträdet. HD har i beslut den 4 februari 2011 inte funnit skäl att meddela prövningstillstånd.
6. S.B. har som grund för sin ansökan om resning och klagan över domvilla gjort gällande bl.a. att hovrätten felaktigt har lagt brott till grund för påföljdsbestämningen som han friats från vid tingsrätten (skadegörelsen avseende Peugeoten), att åklagaren inte hade överklagat denna del, att hovrätten därför har varit förhindrad att lägga straffansvaret beträffande denna del till grund för påföljdsbestämningen och att han på grund härav även felaktigt har förpliktats att betala skadestånd till L.G. och Trygg-Hansa.
7. Den första frågan att pröva är hur många brott som det åtalade förfarandet i åtalspunkten 5 avseende skadegörelse innefattar. Några generella regler för vad som utgör en brottsenhet finns inte. När det gäller skadegörelse är det i allmänhet det rums- och tidsmässiga sambandet som är avgörande (jfr Moore, Brottslighetskonkurrens, 2013, s. 223). Den mot S.B. i åtalspunkten 5 påstådda skadegörelsen, riktad mot två olika bilar, ska enligt åtalet ha rört sig om händelser som har ägt rum på en och samma plats och vid samma tidpunkt. Med hänsyn härtill bör vad som påstås i åtalet anses omfatta ett enda skadegörelsebrott.
8. Tingsrätten fann, som tidigare nämnts i punkterna 2 och 3, att S.B. inte skulle vara straffrättsligt ansvarig för skadegörelsen av Peugeoten. S.B. överklagade bl.a. den del av åtalspunkten 5 som avser skadegörelsen på Volvon, som tingsrätten fann honom ansvarig för. Åklagaren överklagade och yrkade att påföljden skulle bestämmas till fängelse.
9. I denna situation har åklagaren inte varit förhindrad att, utan att själv överklaga skuldfrågan, göra gällande ansvar i enlighet med den ursprungliga gärningsbeskrivningen (jfr Dag Franklin: Den åtalade gärningen, s. 252, i 35 års utredande: en vänbok till Martin). Bestämmelsen i 51 kap. 25 § RB om förbud mot reformatio in pejus avser inte enskilda gärningsmoment (se NJA 1970 s. 513). Det framgår varken av handlingarna i hovrättens mål eller av riksåklagarens yttrande i detta ärende att åklagaren, trots avfattningen av tingsrättens dom, i hovrätten har vidhållit hela den ursprungliga gärningsbeskrivningen. Utan att ha utrett frågan huruvida åklagaren fortfarande gjorde gällande gärningspåståendet även avseende Peugeoten borde hovrätten inte ha prövat den delen av gärningspåståendet.
10. Hovrättens handläggning av målet har medfört även att tingsrättens dom har ändrats till nackdel för S.B. och, såvitt framgår av handlingarna, utan att frågan om hans skuld avseende skadegörelse av Peugeoten har avhandlats vid huvudförhandlingen. Ett sådant förfarande strider mot en grundläggande princip för rättegången, nämligen att domstolen får lägga endast sådant till grund för domen som parterna har haft möjlighet att yttra sig över.
11. Därmed föreligger enligt 58 kap. 2 § 5 RB skäl för resning i denna del av målet. Med hänsyn till att S.B. har dömts till gemensam påföljd för den brottslighet som domen avser ska resning beviljas även i påföljdsdelen.
12. Om dom i brottmål avser också annat än ansvar och resning beviljas i ansvarsfrågan får, enligt 58 kap. 9 § RB, resning samtidigt beviljas i målet i övrigt. Med anledning av att grund för resning föreligger beträffande ansvaret för skadegörelsen av Peugeoten finns det förutsättningar att bevilja resning också vad gäller skadeståndet till L.G. och Trygg-Hansa i denna del.
13. Resningsansökningen i övrigt och klagan över domvilla ska avslås.
14. Mot bakgrund av att utgången i såväl ansvars- som skadeståndsfrågan är uppenbar kan HD med stöd av 58 kap. 7 § 1 st. andra meningen RB omedelbart ändra domen.
15. Påföljden ska således bestämmas utifrån att S.B. har gjort sig skyldig till skadegörelse avseende endast Volvon samt till grov vårdslöshet i trafik. Det saknas emellertid, med hänsyn till straffvärdet av dessa brott, skäl att sätta ned straffet.
16. I övrigt ska hovrättens dom ändras på så sätt att de av L.G. och Trygg-Hansa framställda skadeståndsyrkandena i denna del ska ogillas.
Avgörande.             HD beviljar S.B. resning i Hovrätten för Västra Sveriges mål B 3952-10                 dels             beträffande skuldfrågan i den del av åtalspunkt 5 som rör skadegörelse av en personbil ägd av L.G. och i denna del yrkat skadestånd,                 dels             beträffande påföljden. I övrigt avslår HD resningsansökningen och klagan över domvilla.
dels             ogillar Trygg-Hansas yrkande om skyldighet för S.B. att, solidariskt med två andra personer, till bolaget betala skadestånd med 29 602 kr.