En misstänkt begärde före åtals väckande att offentlig försvarare skulle förordnas för honom. Tingsrätten behandlade hans begäran som ett ärende enligt ärendelagen. Hovrätten har handlagt saken enligt 52 kap. rättegångsbalken som ett s.k. RB-ärende samt funnit att prövningstillstånd krävs för prövning av tingsrättens beslut.
Sedan förundersökning inletts mot S.A. för misstanke om sexuellt ofredande anmälde Polismyndigheten till tingsrätten att S.A. önskade biträde av offentlig försvarare.
Tingsrätten (rådmannen Miller), som handlade framställningen som ett ärende enligt ärendelagen, anförde i beslut den 21 december 2009 följande.
Såvitt framgår finns det inte med hänsyn till utredningen om brottet, valet av påföljd eller av någon annan anledning skäl att förordna offentlig försvarare. Tingsrätten avslår därför S.A:s begäran om offentlig försvarare.
I lämnad anvisning om hur man överklagar angavs inget om prövningstillstånd.
S.A. överklagade tingsrättens beslut och yrkade bifall till sin begäran. Till grund för sitt överklagande anförde han i en inlaga skriven på engelska att han är student och inte vill vara utan biträde samt att han inte behärskar svenska språket eller känner till gällande regler.
Hovrätten inhämtade upplysningar om lagföringen av S.A. från åklagare.
Hovrätten (hovrättslagmannen Mooney och hovrättsrådet Herrera) anförde i beslut den 9 mars 2010 följande.
Tingsrätten har uppenbarligen handlagt frågan om förordnande av offentlig försvarare innan åtal väckts som ett ärende enligt lagen (1996:242) om domstolsärenden. Saken är emellertid att handlägga som ett s.k. RB-ärende enligt rättegångsbalken (se om det nu sagda Hicks, Rättegångsbalken s. RP:6 samt Hicks, Lagen om domstolsärenden - en kommentar s. 28). Detta får för hovrättens del bl.a. till följd att målet skall handläggas enligt 52 kap.rättegångsbalken och inte enligt ärendelagen.
Frågan uppstår härefter om S.A. nu behöver prövningstillstånd för att få sitt överklagande prövat. Enligt  49 kap. 12 § rättegångsbalken fordras prövningstillstånd för att hovrätten skall pröva tingsrätts dom eller beslut, om inte annat är föreskrivet. I kapitlets 13 § finns ett undantag från denna huvudregel, nämligen att det i brottmål krävs prövningstillstånd endast i vissa angivna situationer samt att överklaganden av slutliga beslut och beslut under rättegång i brottmål inte kräver prövningstillstånd.
Brottmål är enligt rättegångsbalkens terminologi ett mål där talan om ansvar väckts genom stämning. En ansökan om förordnande av offentlig försvarare innan åtal väckts är alltså inte ett brottmål utan, som redan sagts, ett s.k. RB-ärende. Att sådana ärenden med straffprocessuell anknytning enligt 3 § förordningen om mål och ärenden i allmän domstol skall registreras som brottmål med beteckningen B är en administrativ fråga som inte påverkar ärendets handläggning.
Eftersom undantaget i 49 kap. 13 § rättegångsbalken alltså inte omfattar ett avgörande rörande S.A:s ansökan om offentlig försvarare, synes huvudregeln i 12 § vara tillämplig, vilket innebär att det krävs prövningstillstånd i hovrätten. Det kan visserligen te sig inkonsekvent att S.A:s överklagande behöver prövningstillstånd när han framställt sin begäran om offentlig försvarare före åtals väckande men att prövningstillstånd inte skulle ha krävts om han framställt sin begäran först när åtal hade väckts.  Detta synes dock bli en följd av hur rättegångsbalkens regler om prövningstillstånd är konstruerade.
För att hovrätten ska pröva överklagandet krävs alltså att prövningstillstånd meddelas. Eftersom det finns anledning att betvivla riktigheten av tingsrättens avgörande ska sådant tillstånd meddelas.
I fråga om S.A.s rätt till offentlig försvarare gör hovrätten följande överväganden.
Av handlingarna framgår att S.A. misstänks för att ha sexuellt ofredat en flicka mellan 15 och 17 år genom att fatta tag i hennes hand, krama om henne, ta med sin hand på hennes skinka utanpå kläderna och kyssa henne på kinden. S.A. har förnekat brott. Några vittnen till händelsen tycks inte finnas.
S.A. har rätt att få en tolk förordnad för sig. Någon annan påföljd än böter kan knappast bli aktuell om han skulle fällas till ansvar. Han kan inte anses vara i behov av försvarare med hänsyn till utredningen om brottet. Inte heller i övrigt är omständigheterna sådana att det finns särskilda skäl att förordna en offentlig försvarare.
Hovrätten meddelar prövningstillstånd.
Hovrätten avslår överklagandet.
Hovrättsrådet Graham var skiljaktig från beslutet i huvudsaken och anförde:
Rätten för den som är misstänkt för brott att biträdas av försvarare är grundläggande för att ett straffrättsligt förfarande skall anses som rättvist. Rätten till biträde av en offentlig försvarare regleras i artikel 6 par. 3c i Europakonventionen och 21 kap. 3 a § rättegångsbalken (jfr Högsta domstolens ställningstagande i rättsfallet NJA 1999 s. 227).
Av handlingarna framgår att misstanken mot S.A. avser att han skall ha sexuellt ofredat ett barn och att han har förnekat brott.
Det saknas anledning att ifrågasätta S.A:s uppgifter om att han inte behärskar svenska språket och, som utländsk student, saknar kännedom om de straffrättsliga och straffprocessuella regler som gäller i Sverige. Även om det brott för vilket han nu misstänks inte tycks ha särskilt högt straffvärde föreligger enligt min mening särskilda skäl för att i rättvisans intresse förordna en offentlig försvarare att biträda S.A. redan under förundersökningen. Varken det förhållandet att hans utsagor kommer att tolkas eller den materiella processledning som kan utövas under en huvudförhandling kan ersätta det stöd en försvarare kan utgöra. Tingsrättens beslut bör enligt min mening därför ändras.
Hovrättens beslut meddelat: Den 9 mars 2010.
Mål nr: Ö 1191-10.
Lagrum: 49 kap.12 och 13 §§rättegångsbalken.
Rättsfall: RH 2009:38.
Litteratur: P Fitger, Rättegångsbalken s. RP:6; P Fitger, Lagen om domstolsärenden - en kommentar s. 28.