Skälig gatukostnadsersättning?
Stockholms tingsrätt, fastighetsdomstolen
För fastigheten Prästgården 1 i Salems kommun gäller en detaljplan, Briggs 82-54. Planen vann laga kraft den 27 februari 1996. Fastigheten Prästgården 1 har enligt planen in- och utfart från Vilhelmsdalsvägen. Enligt planen råder det utfartsförbud för fastigheten mot Säbytorgsvägen. Parallellt med planarbetet upprättades en gatukostnadsutredning. Den antogs av kommunfullmäktige samtidigt med detaljplanen. Hela planområdet utgör ett fördelningsområde, i vilket även ingår naturmark. Utgångspunkten i utredningen var att alla fastigheter anses ha samma nytta av den allmänna gatan med en viss korrigeringsfaktor beroende på om fastigheten varit gammal eller nybildad och om den haft direktutfart eller skaft/ga-anl. mot den allmänna gatan. Från fördelningsområdet undantogs fastigheter som hade direktutfart mot Säbytorgsvägen.
Salems församling yrkade vid fastighetsdomstolen att församlingen skulle befrias från skyldigheten att till Salems kommun betala hela gatukostnadsersättningen om 40 019 kr och anförde som grund att fastigheten inte fått någon nytta av den nyanlagda och breddade vägen utan endast fått intrång i sin tomtmark.
Salems kommun bestred ändring och anförde att kostnaderna hade enligt 6 kap. 31 § plan- och bygglagen (1987:19) fördelats efter skälig och rättvis grund och enligt de principer som framgick av gatukostnadsutredningen samt att fastigheten Prästgården 1 blivit fakturerad med 40 019 kr, cirka 5 000 kr mindre än vad utredningen redovisat.
Fastighetsdomstolen (rådmännen Barr och Wagner samt fastighetsrådet Hill) anförde i dom den 2 december 2004 bl.a. följande:
Församlingens talan avser i vilken mån den skall delta i den totala kostnaden på den grund att församlingen saknar nytta av de nya anläggningarna. Debiteringen har skett i enlighet med av kommunen bestämda grunder för fördelning. Fastighetsdomstolen skall för det enskilda fallet pröva om resultatet blivit oskäligt och orättvist.
Ur fördelningsområdet har uteslutits fastigheter som haft direktutfart mot Säbytorgsvägen. Genom detaljplanen har fastigheten Prästgården 1:s utfart mot nämnda väg stängts. Om det inte skulle ha varit fallet, skulle fastigheten ha legat utanför fördelningsområdet. Fastigheten har inte erhållit någon ny byggrätt genom planen. Den kan inte anses ha någon annan nytta av gatuutbyggnaden än den allmänna standardhöjning som den medförde. Fastighetsdomstolen bedömer denna nytta som marginell. Fastigheten är betydligt större än andra villafastigheter. Inget har framkommit som skulle tyda på att fastigheten har någon nytta av naturmarken inom fördelningsområdet.
Fastighetsdomstolen befriar Salems församling att till Salems kommun betala gatukostnadsersättningen om 40 019 kr.
Salems kommun överklagade domen och yrkade att hovrätten skulle ogilla Salems församlings talan och i andra hand bestämma gatukostnadsersättningen för fastigheten Prästgården 1 till 1 783 kr.
Salems församling bestred ändring.
Salems kommun tillade till utveckling av sin talan följande. Fastigheten Prästgården 1 hade även innan planläggningen utfart mot Vilhelmsdalsvägen. Befintliga förhållanden ändrades inte genom detaljplanen. Prästgården 1 har samma nytta av denna gata som t.ex. fastigheten Salem 12:2 som är belägen mitt emot och som har fördelats samma kostnad som Prästgården 1. Fastigheten har liksom övriga vid planupprättandet bebyggda fastigheter inom området fått en reducering av gatukostnaden. Nyttan för den enskilda fastighetens utfart mot lokalgatan är lika stor oavsett var utefter gatan fastigheten är belägen. I vart fall bör församlingen åläggas att betala Prästgården 1:s andel av kommunens kostnader för naturmarken som utlagts som allmän plats.
Hovrätten (hovrättsråden Black och White, referent, fastighetsrådet Ingram och hovrättsrådet Holmes) anförde i dom den 13 december 2005 följande.
Salems församling har gjort gällande att gatukostnaderna inte fördelats efter skälig och rättvis grund.
Kommunen har här hävdat att fastigheten Prästgården 1 haft sin utfart mot Vilhelmsdalsvägen redan före detaljplanen och att planen således inte innebar någon förändring i den delen. Församlingen har inte bestritt detta. Kommunens uppgift vinner visst stöd av i målet ingivna kartor. Emellertid framgår det av detaljplanen att viss del av utfarten, som gränsat mot Säbytorgsvägen, genom det utfartsförbud som nu råder, skurits bort. Fastigheten, som har sin utfart strax intill Säbytorgsvägen, har väsentligt mindre nytta av kommunens åtgärder än andra fastigheter inom fördelningsområdet. Det kan därför inte anses skäligt och rättvist att ålägga fastighetsägaren att betala lika stor ersättning för kostnaderna för Vilhelmsdalsvägen som övriga bebyggda fastigheter inom fördelningsområdet. När det sedan gäller begärd ersättning för naturmarken får fastigheten anses ha sådan nytta av den att fastighetsägaren bör ersätta den kostnad som kommunen bestämt. Hovrätten finner skäligt att bestämma den sammanlagda ersättning som skall belöpa på fastigheten Prästgården 1 till avrundade 20 000 kr.
Med ändring av fastighetsdomstolens dom bestämmer hovrätten gatukostnadsersättningen för fastigheten Prästgården 1 i Salems kommun till 20 000 kr.
Hovrättens dom meddelad: den 13 december 2005.
Mål nr: T 49-05.
Lagrum: 6 kap. 31 § plan- och bygglagen (1987:10).