Avvisat överklagande ----- Ett bolag bedrev industriell verksamhet. Efter klagomål på störningar från verksamheten förelade bygg- och miljönämnden bolaget att redovisa utredningar över vibrationer och externbuller. Sedan förelagda utredningar redovisats beslutade nämnden dels att godta inlämnade utredningar över vibrationer och externbuller som framlagts till nämnden, dels att med stöd av 26 kap. 9 § miljöbalken förelägga bolaget att senast den 31 december 2008 till nämnden inkomma med en vibrations- och åtgärdsplan där det ska framgå hur Naturvårdsverkets riktlinjer för externt industribuller avseende befintlig verksamhet samt vibrationsstörningar kan klaras. Beslutet överklagades av en privatperson som stördes av verksamheten. Miljööverdomstolen fann att det överklagade nämndbeslutet, i och med att omfattningen av vibrations- och bullerutredningen slås fast genom detta, får anses ha sådana rättsverkningar gentemot klaganden att han bör få överklaga detsamma. Miljödomstolen hade således inte rätt att avvisa överklagandet på den grunden att beslutet endast är ett beslut under beredningsstadiet. Miljödomstolens beslut upphävdes och målet återförvisades dit för förnyad handläggning.
ÖVERKLAGAT AVGÖRANDEVäxjö tingsrätts, miljödomstolen, slutliga beslut 2009-09-15 i mål nr M 2541-09, se bilaga A
KLAGANDEA.K.
Miljööverdomstolen upphäver miljödomstolens beslut och återförvisar målet dit för förnyad handläggning.
A.K. har, som det får förstås, yrkat att Miljööverdomstolen ska upphäva miljödomstolens beslut och visa målet åter dit för förnyad handläggning.
Bygg- och miljönämnden och Luvata Söderköping AB (bolaget) har bestritt A.K:s yrkande.
A.K. har till stöd för sin talan anfört bl.a. följande.
Bygg- och miljönämndens beslut var förenat med en överklagandehänvisning. I och med denna hänvisning måste det anses klarlagt att beslutet gick att klaga på.
För det fall Miljööverdomstolen skulle finna att miljödomstolen har möjlighet att bedöma överklaganderätten görs i stället gällande att miljödomstolen har gjort en felaktig bedömning i frågan. I och med att nämnden erhöll resultaten av buller- och vibrationsmätningarna så hade beredningsstadiet passerats och övergått i beslutsstadiet. Detta beslut var dessutom det sista som nämnden avsåg att fatta i ärendet och det var överenskommet mellan honom och nämnden att han hade att överklaga det beslutet för att ha en möjlighet att få igenom ett bredare föreläggande gentemot bolaget.
Hans överklagande kan inte avvisas på den formella grunden att det rör sig om ett beredningsbeslut. Beslutet är slutgiltigt dels genom att det anger att nämnden inte kräver mer utredning angående störningarna, dels genom att det anger vad bolaget ska åtgärda, dvs. endast de störningar som framgår av bolagets egen utredning.
Bolaget har till stöd för sin talan anfört bl.a. följande. Nämnden har fattat ett korrekt beslut, såväl formellt som materiellt. De till nämnden inlämnade utredningarna över vibrationer och externbuller har gjorts under normala förhållanden. I rapporten framgår klart vilka omedelbara åtgärder som har vidtagits.
Miljööverdomstolen finner att det överklagade nämndbeslutet, i och med att omfatt-ningen av vibrations- och bullerutredningen slås fast genom detta, får anses ha sådana rättsverkningar gentemot A.K. att han bör få överklaga detsamma. Miljödomstolen har således inte haft rätt att avvisa överklagandet på den grunden att beslutet endast är ett beslut under beredningsstadiet. Miljödomstolens beslut ska följaktligen upphävas och målet återförvisas dit för förnyad handläggning.
Domen får enligt 23 kap. 8 § miljöbalken inte överklagas.
I avgörandet har deltagit hovrättsråden Chan, Munoz och Mays, referent, samt tf. hovrättsassessorn Smith. Enhälligt.
Föredragande har varit Mason.
KLAGANDEA.K.
Med ändring av länsstyrelsens beslut avvisar miljödomstolen A.K:s överklagande av Bygg- och miljönämndens i Söderköpings kommun beslut den 6 november 2008, § 212. Bygg- och miljönämndens beslut står därför fast.
Luvata Söderköping AB, tidigare Coiltec AB, bedriver industriell verksamhet i Söderköping. Sedan den 11 juni 2008 har Bygg- och miljönämnden Söderköpings kommun tillsynen över verksamheten. Efter klagomål på störningar från verksamheten förelade nämnden bolaget att redovisa utredningar över vibrationer och externbuller. Efter det att förelagda utredningar redovisats beslutade nämnden den 5 november 2008, § 212, dels att godta inlämnade utredningar över vibrationer och externbuller som framlagts till nämnden, och dels att med stöd av 26 kap. 9 § miljöbalken förelägga bolaget att senast den 31 december 2008 till bygg- och miljönämnden inkomma med en vibrations- och åtgärdsplan där det ska framgå hur naturvårdsverkets riktlinjer för externt industribuller avseende befintlig verksamhet samt vibrationsstörningar kan klaras. A.K. överklagade nämndens beslut till länsstyrelsen som beslutade att upphäva det överklagade beslutet och att överlämna ärendet till nämnden för fortsatt handläggning.
A.K. har överklagat länsstyrelsens beslut och yrkat dels att det slås fast att bygg- och miljönämndens beslut ska upphävas på grund av jäv, dels att det i beslutet att återförvisa ärendet till nämnden lämnas klarare riktlinjer om hur det fortsatta utredningsarbetet ska bedrivas. Det är inte tillräckligt att enbart ange vilka åtgärder som nämnden ”bör” vidta.
Innan miljödomstolen prövar A.K:s överklagande i sak har miljödomstolen att först ta ställning till frågan huruvida bygg- och miljönämndens beslut den 5 november 2008 är av sådant slag att det över huvud taget får överklagas.
Av 16 kap. 12 § miljöbalken framgår bland annat att överklagbara domar och beslut får överklagas av den som domen eller beslutet angår om avgörandet har gått honom eller henne emot. En likalydande bestämmelse finns i 22 § förvaltningslagen (1986:223).
De beslut som en myndighet fattar under beredningen av ett ärende kan i regel inte överklagas annat än i samband med det slutliga beslutet i ärendet. Det gäller t.ex. beslut att avkräva sökanden en komplettering, att avslå en begäran om muntlig handläggning eller att inhämta yttrande från en annan myndighet. Allmänt sett finns det mindre anledning att tillåta överklagande på beredningsstadiet än på avgörandestadiet. Det ligger i sakens natur att beredningsbeslut ofta saknar rättsliga eller andra verkningar mot parter eller andra. Ärenden bör inte förhalas genom överklagande när rättsskyddsbehovet tillgodoses genom att det slutliga beslutet i ärendet kan överklagas (se Singleton/Smith, Förvaltningslagen med kommentarer, andra upplagan, sid. 275).
Regeringsrätten har i ett avgörande den 5 februari 1996 (RÅ 1996 ref. 3) uttalat följande. Inom förvaltningsrätten gäller som huvudprincip att talan får föras endast mot slutliga beslut. Beslut under beredningen av ett ärende är i regel inte möjliga att överklaga annat än i samband med det slutliga avgörandet. Motivet för denna förvaltningsrättsliga praxis är bl.a. intresset av att ärenden inte förhalas genom överklagande av olika beslut på beredningsstadiet. I avsaknad av särskilda förvaltningsbestämmelser föreligger rätt att överklaga ett beredningsbeslut endast i de fall då beslutet har mer påtagliga direkta rättsverkningar mot parter eller andra.
Miljödomstolen konstaterar att det beslut som nämnden har fattat inte innebär ett slutligt ställningstagande beträffande frågan om vilka åtgärder som ska vidtas för att minska störningar genom buller och vibrationer från bolagets verksamhet. Det är istället fråga om ett beslut under beredningsstadiet i syfte att få fram ett underlag för ett åtgärdsförslag. Enligt miljödomstolens bedömning har inte nämndens beslut sådana direkta rättsverkningar mot A.K. att det kan anses överklagbart. Miljödomstolen finner därför att Länsstyrelsen inte skulle ha tagit upp A.K:s överklagande till prövning utan skulle i stället ha avvisat hans överklagande av nämndens beslut. Med ändring av länsstyrelsens beslut ska därför A.K:s överklagandet avvisas. Bygg- och miljönämndens beslut står således fast.
Vid denna utgång i målet saknas skäl att pröva överklagandet i sak.