Tillstånd till befintlig och utökad flygplatsverksamhet (avslag)
Not 64. Ansökan av A.A. och ytterligare ett stort antal privatpersoner samt tre föreningar om rättsprövning av ett beslut ang. tillstånd enligt miljöbalken till befintlig och utökad flygplatsverksamhet vid Uppsala flygplats. - Miljöprövningsdelegationen vid Länsstyrelsen i Uppsala län beslutade den 17 mars 2010 att ge Försvarsmakten tillstånd enligt 9 kap.miljöbalken till befintlig och utökad flygplatsverksamhet vid Uppsala flygplats, Ärna, samt till att göra de om- och tillbyggnader och övriga åtgärder som ansågs nödvändiga vid flygplatsen. Tillståndet gäller för flygplatsverksamhet med högst 4 300 flygrörelser i militär luftfart per år, varav högst 700 flygrörelser med flygplan JAS 39 Gripen samt högst 23 400 flygrörelser i civil luftfart per år, varav högst 15 000 flygrörelser med tunga flygplan. Som flygrörelse räknas varje start eller landning. För tillståndet gäller 19 villkor. Miljöprövningsdelegationen har under en prövotid skjutit upp frågan om vilka slutliga villkor som ska gälla för in- och utflygningsvägar för det civila linjeflyget, för utsläpp av dagvatten till Fyrisån, för uppsamling av glykol och för belägenheten och utformningen av stationsområdet för det civila linjeflyget. Fyra provisoriska föreskrifter gäller till dess att delegationen beslutar något annat. Under prövotiden ska Försvarsmakten utföra vissa utredningar som underlag till slutliga beslut, bl.a. att kontrollera flöde, halt och mängd av bly, kadmium, kväve, fosfor, syreförbrukande ämnen och olja som släpps ut i Fyrisån via dagvattnet vid samtliga utsläppspunkter från flygplatsen. - Ca 430 enskilda och organisationer överklagade länsstyrelsens beslut hos Mark- och miljödomstolen vid Nacka tingsrätt. Sedan Mark- och miljödomstolen hade berett ärendet överlämnades detta till regeringen med domstolens yttrande över ansökan. I yttrandet tillstyrkte domstolen att tillstånd skulle ges till militär luftfart samt övrig befintlig flygverksamhet i form av flygklubbsverksamhet och helikopterverksamhet för Akademiska sjukhuset i Uppsala. Domstolen avstyrkte att tillstånd skulle ges för kommersiellt linjeflyg och övrig utökad civil flygverksamhet. Av domstolens yttrande framgick bl.a. följande. De krav som ställs på en lokaliseringsutredning varierar från fall till fall och beror bl.a. på hur stora motstående intressen som finns. Samtidigt konstaterades att det finns risk för att civil flygverksamhet kan medföra påtaglig påverkan på miljön och att det finns avsevärda intressen mot att lokalisera civilflyg till flygplatsen. Med tanke på den omfattande störning som en flygplats generellt medför måste det vara en utgångspunkt att tillkommande verksamhet i möjligaste mån lokaliseras till befintliga flygplatser, eller sådana platser där störningarna är acceptabla. Det har visserligen bedrivits flygtrafik vid Ärna sedan lång tid men omgivningsförhållandena är dock sådana att ny och till drygt fem gånger utökad verksamhet på platsen inte utan vidare kan godtas. I sådant fall måste det av utredningen stå klart att den valda platsen framstår som det bästa alternativet. Utredningen i målet kan inte anses visa att det saknas bättre alternativ till att lokalisera den aktuella verksamheten till Ärna. Lokaliseringsutredningen kan därmed inte anses uppfylla gällande krav och miljökonsekvensbeskrivningen är bristfällig även i andra avseenden. -                 Regeringen (Miljödepartementet)             avslog överklagandena i beslut den 14 november 2013 och anförde därvid följande. Riksdagen beslutade våren 2009 om den försvarspolitiska inriktningen. Det militära försvaret ska enskilt och tillsammans med andra försvara Sverige och främja vår säkerhet genom insatser i Sverige, i närområdet och utanför närområdet. Försvarsmakten ska kunna försvara hela Sverige. Uppsala flygplats, Ärna, är numera klassificerad som militär övningsflygplats. Flygplatsen används för incidentberedskap, transportflyg och viss helikopterverksamhet. Flygplatsen ska dessutom kunna användas som tillfällig bas vid en beredskapshöjning. - För militära övningsflygplatser krävs inte tillstånd enligt miljöbalken. Det är den tillkommande civila flygverksamheten som innebär att flygplatsen blir tillståndspliktig och som föranlett Försvarsmakten, i egenskap av flygplatshållare, att söka tillstånd. - Mark- och miljödomstolen har lämnat över ärendet till regeringen med hänvisning till 21 kap. 7 § miljöbalken. Av 21 kap. 7 § andra stycket miljöbalken följer att om mark- och miljödomstolen finner att ett mål rör även ett annat allmänt intresse av synnerlig vikt än sådant som avses i 1 kap. 1 §, ska domstolen med eget yttrande överlämna målet till regeringen för prövning. Är det fråga om en statlig myndighets beslut som rör Försvarsmakten ska domstolen alltid med eget yttrande överlämna ärendet till regeringens avgörande. Av förarbetena (prop. 1997/98:45, del 2, s. 235) framgår att det endast är mål där miljöintresset står mot annat allmänt intresse som ska överlämnas. Utgångspunkten bör vara att bedömningen av ärendet verkligen kräver ett ställningstagande från regeringens sida. Frågor som rör försvaret är allmänt av denna natur. - Uppsala flygplats, Ärna, är den enda rimliga lokaliseringen av den militära verksamheten utifrån de beslut som riksdagen och regeringen fattat. En alternativ lokalisering av den befintliga militära och civila verksamheten är inte aktuell. Försvarsmakten har uppgett att ändamålet med valet av plats för en tillkommande civil flygverksamhet är att uppnå de samordningsvinster som en samlokalisering av militär och civil flygverksamhet på Uppsala flygplats, Ärna, kan ge. Genom att lokalisera en ny civil flygverksamhet till den befintliga flygplatsen kan också gjorda samhällsinvesteringar utnyttjas effektivare. - Vid en samlad bedömning finner regeringen att överklagandena bör avslås. - Klimataktion Uppsala, Naturskyddsföreningen i Uppsala län och Uppsala naturskyddsförening samt 69 enskilda ansökte genom gemensamt ombud om rättsprövning av regeringens beslut och yrkade att det skulle upphävas. Sökandena anförde bl.a. följande. Försvarsmakten är fel sökande i ärendet. Enligt miljöbalken ansvarar den fysiska eller juridiska person som bedriver eller avser att bedriva en miljöfarlig verksamhet för denna. Det är den som avser att bedriva en sådan verksamhet som ska ansöka om tillstånd för denna enligt 9 kap. 6 § miljöbalken. Rätt sökande är Uppsala Airport AB. Regeringens beslut strider mot 20 § förvaltningslagen (1986:223) eftersom det saknar tillräcklig motivering. Den motivering som ges är anmärkningsvärt innehållslös. Det framgår över huvud taget inte på vilket sätt regeringen prövat ärendet enligt miljöbalkens bestämmelser. - Beslutet strider mot bestämmelserna i miljöbalken om lokalisering, främst 2 kap. 6 §, men även de som gäller hushållning i 3 och 4 kap., miljökvalitetsnormer i 5 kap., områdesskydd i 7 kap. och artskydd i 8 kap. Det strider också mot bestämmelser i förordningar om miljökvalitetsnormer och i artsskyddsförordningen (2007:845). Dessutom har Försvarsmakten inte visat hur den planerade verksamheten förhåller sig till ramvattendirektivet. När det gäller lokaliseringen har ändamålet för verksamheten stor betydelse för prövningen. Inte vilken ändamålsformulering som helst kan accepteras. Det krävs att ändamålet är generellt eller objektivt bestämt med anknytning till verksamhetstypen som sådan. Ändamålet här är inte att bedriva en flygplats med civilt lågprisflyg vid just Ärna och det kan inte heller sägas vara att bedriva civilt lågprisflyg tillsammans med militär flygplatsverksamhet. Det objektiva målet måste i stället anses vara att bedriva en ny flygplats för lågprisflyg och då är nästa steg om lokaliseringen av en sådan verksamhet är lämplig vid Ärna. I närheten finns ett stort antal boende, skolor och förskolor, arbetsplatser samt andra viktiga samhällsfunktioner såsom Uppsala-Vattholmaåsarna och Tunåsen, som tillsammans utgör ett av Sveriges största grundvattenmagasin, Fyrisån. Vidare finns där den särskilt skyddsvärda kulturmiljön vid Gamla Uppsala och Valsgärde samt Natura 2000-områdena Fullerö backar, Fyrisåns dalgång, Ekeby-Ånge och Storskogen. Mot denna bakgrund och med hänsyn till den risk för stora skador och olägenheter i form av bl.a. bullerstörningar, luftföroreningar och vattenföroreningar som verksamheten kan antas medföra är lokaliseringen inte tillåtlig enligt 2 kap. 6 § miljöbalken. För att kunna utröna om en plats är lämplig måste alltid övervägas om det finns alternativa platser som är bättre. Det är sökanden som ska visa att ingen lämpligare plats finns. Den miljökonsekvensbeskrivning som ligger till grund för ansökan lever inte upp till kraven i 6 kap. 7 § miljöbalken. -                 Regeringen             , som beretts tillfälle att yttra sig i målet, anförde följande. Regeringen fann i sitt beslut ingen anledning att ifrågasätta att Försvarsmakten i egenskap av nuvarande flygplatshållare och verksamhetsutövare stod som sökande av tillstånd enligt miljöbalken i aktuellt ärende. I beslutet har regeringen redovisat de skäl som bestämt utgången. De miljöfarliga verksamheter som kommer på regeringens bord för prövning har generellt sett en betydande miljöpåverkan samtidigt som konkurrerande eller motstridiga intressen måste vägas samman för att nå ett slutligt ställningstagande. Länsstyrelsens, miljöprövningsdelegationen, tillstånd avser både militära och civila verksamheter, befintliga och tillkommande. Kommersiell linjeflygverksamhet har inte tidigare bedrivits på Uppsala flygplats, Ärna, och det är denna verksamhet som medför att flygplatsen blir tillståndspliktig enligt miljöbalken. Befintlig verksamhet på flygplatsen har funnits under lång tid. Det är således inte fråga om att anlägga en ny flygplats. Även den befintliga verksamheten har miljöeffekter som tillsynsmyndigheten har haft och har ansvar för att bevaka. Länsstyrelsen gjorde i sin tillståndsprövning en granskning av miljöeffekter och miljörisker som redovisas i tillståndsbeslutet. För tillståndet gäller 19 villkor. De berör bl.a. buller, klimat och utsläpp till luft, utsläpp till yt- och grundvatten samt kontroll. Efter en prövotid kommer ytterligare och slutliga villkor att föreskrivas för bl.a. in- och utflygningsvägar för det civila flyget och dagvattenutsläpp i Fyrisån. Under prövotiden ska Försvarsmakten genomföra kompletterande utredningar i dessa frågor. Fyra provisoriska föreskrifter som ska gälla under prövotiden beslutades också. Möjlighet att fastställa ytterligare villkor överläts åt tillsynsmyndigheten utöver de tillsynsåtgärder som redan följer av miljöbalken. Tillståndet utgör ett beslut enligt 9 kap.miljöbalken. Det befriar inte Försvarsmakten från skyldigheten att uppfylla de krav som gäller enligt andra bestämmelser för den verksamhet som tillståndet avser. Tillsynsmyndigheten har ett stort ansvar för den operativa tillsynen av flygplatsen och över att verksamheten följer miljöbalken och bestämmelser meddelade med stöd av balken samt även tillämpliga EU-förordningar. Anläggandet av en flygplats är en mycket stor samhällsinvestering. De militära flygplatserna anlades för att tillgodose militära behov. Mark har tagits i anspråk och infrastrukturinvesteringar har gjorts. Uppsala flygplats, Ärna, är den enda rimliga lokaliseringen av den befintliga militära verksamheten utifrån de beslut som riksdagen och regeringen fattat. En breddad användning av en redan gjord infrastrukturinvestering är önskvärd och lämplig från samhällsekonomisk synpunkt. Genom att upplåta en militär flygplats även för civil linjeflygverksamhet, eller en civil flygplats även för militär flygverksamhet, uppnås synergieffekter och ekonomiska besparingar. Samutnyttjande av detta slag finns redan på flygplatserna Ronneby och Luleå/Kallax, vilka båda är militära flygplatser, som sedan länge är upplåtna även för civil linjeflygtrafik. På motsvarande sätt finns i Visby en civil flygplats upplåten även för militär trafik. De resurser som redan tagits i anspråk kan på så vis användas på ett mer effektivt sätt samtidigt som kostnaderna för flygplatsen kan delas av staten med andra intressenter. Med en tillkommande kommersiell linjeflygverksamhet på Uppsala flygplats, Ärna, kan bansystem, flygledningstorn, inflygningshjälpmedel m.m. användas av båda parter på ett för samhället sammantaget mer effektivt sätt. En samlokalisering kan därför ge stora samordningsvinster. Sammanfattningsvis anser regeringen att vad sökandena anfört inte utgör skäl till någon annan bedömning än den som gjordes i regeringens beslut den 14 november 2013. - Högsta förvaltningsdomstolen höll muntlig förhandling i målet. -                 Högsta förvaltningsdomstolen (2014-10-28, Maddox, Nguyen, Clark, Mitchell, Rynning)             :                 Skälen för avgörandet             . Enligt 1 § lagen (2006:304) om rättsprövning av vissa regeringsbeslut får en enskild ansöka om rättsprövning av sådana beslut av regeringen som innefattar en prövning av den enskildes civila rättigheter eller skyldigheter i den mening som avses i artikel 6.1 i Europakonventionen. Av 2 § rättsprövningslagen framgår att även en sådan miljöorganisation som avses i 16 kap. 13 § miljöbalken kan ha rätt att ansöka om rättsprövning. Enligt 7 § rättsprövningslagen ska Högsta förvaltningsdomstolen upphäva regeringens beslut om det strider mot någon rättsregel på det sätt som sökanden har angett eller som klart framgår av omständigheterna. Det gäller dock inte om det är uppenbart att felet saknar betydelse för avgörandet. - Rättsprövning innefattar, förutom ren lagtolkning, även sådana frågor som faktabedömning och bevisvärdering samt frågan om beslutet strider mot kraven på saklighet, opartiskhet och allas likhet inför lagen. Prövningen omfattar också fel i förfarandet som kan ha påverkat utgången i ärendet. Om de tillämpade rättsreglerna är så utformade att det föreligger en viss handlingsfrihet vid beslutsfattandet, omfattar rättsprövningen frågan om beslutet ryms inom handlingsfriheten (jfr prop. 1987/88:69 s. 23-25 och 234). -                 Försvarsmakten som tillståndssökande             . Sökandena har gjort gällande att Försvarsmakten inte är rätt sökande i tillståndsärendet. - Uppsala flygplats är en militär övningsflygplats. Försvarsmakten är flygplatshållare och kommer att bedriva verksamhet där även i fortsättningen. Att Försvarsmakten har planer på att låta en privat aktör utföra delar av verksamheten innebär enligt Högsta förvaltningsdomstolens mening inte att Försvarsmakten inte skulle vara rätt tillståndssökande. -                 Beslutets motivering             . Sökandena har anfört att regeringens beslut strider mot 20 § förvaltningslagen. Enligt denna bestämmelse ska ett beslut varigenom en myndighet avgör ett ärende innehålla de skäl som har bestämt utgången, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Förvaltningslagen är inte direkt tillämplig i regeringsärenden men i praxis följs de principer som kommit till uttryck i förvaltningslagen i stor utsträckning också vid handläggningen av regeringens förvaltningsärenden. - Regeringens motivering i beslutet är mycket kortfattad. Beslutet gäller tillstånd till en miljöfarlig verksamhet som uppenbarligen kan medföra påtagliga olägenheter i olika avseenden, och flera betydande invändningar mot det sökta tillståndet, bl.a. från miljödomstolen, har inte bemötts särskilt i beslutet. I regeringens yttrande i målet har dock numera vissa kompletterande upplysningar lämnats. Även om det kunde finnas anledning att anse att regeringens beslut borde ha haft en mera utförlig och klar motivering har beslutet enligt Högsta förvaltningsdomstolens mening inte sådana brister att det finns skäl att upphäva det på den nu åberopade grunden. -                 Rättsprövningen i övrigt             . Sökandena har invändningar mot främst valet av plats för den utökade civila verksamheten och mot den miljökonsekvensbeskrivning som upprättats. Miljödomstolen har framfört liknande synpunkter. - Av 2 kap. 3 § miljöbalken framgår den s.k. försiktighetsprincipen, att alla som avser att bedriva en verksamhet eller vidta en åtgärd ska utföra de skyddsåtgärder, iaktta de begränsningar och vidta de försiktighetsmått i övrigt som behövs för att förebygga, hindra eller motverka att verksamheten eller åtgärden medför skada eller olägenhet för människors hälsa eller miljön. - I 2 kap. 6 § miljöbalken anges att det för en verksamhet eller åtgärd som tar i anspråk ett vatten- eller markområde ska väljas en plats som är lämplig med hänsyn till att ändamålet ska kunna uppnås med minsta intrång och olägenhet för människors hälsa och miljön. - Enligt 6 kap. 3 § första stycket miljöbalken syftar en miljökonsekvensbeskrivning bl.a. till att identifiera och beskriva de direkta och indirekta effekter som den planerade verksamheten eller åtgärden kan medföra dels på människor, djur, växter, mark, vatten, luft, klimat, landskap och kulturmiljö, dels på hushållningen med mark, vatten och den fysiska miljön i övrigt. Vidare är syftet att möjliggöra en samlad bedömning av dessa effekter på människors hälsa och miljön. Av 6 kap. 7 § första stycket framgår att en miljökonsekvensbeskrivning ska, i den utsträckning det behövs med hänsyn till verksamhetens eller åtgärdens art och omfattning, innehålla de uppgifter som behövs för att uppfylla det angivna syftet. Enligt samma paragraf andra stycket 4 ska en miljökonsekvensbeskrivning innehålla en redovisning av alternativa platser, om sådana är möjliga. - Högsta förvaltningsdomstolen gör följande bedömning. - Det kan konstateras att lagtexten inte innehåller någon precisering i fråga om vilka krav som ska vara uppfyllda på redovisningen beträffande alternativa platser för en verksamhet. Som miljödomstolen pekat på bör kraven kunna variera från fall till fall. För försvarets verksamhet bör dock framhållas att det i förarbetena uttalas att försvarspolitiska, militärstrategiska och ekonomiska skäl kan medföra att den befintliga lokaliseringen och den ändrade verksamheten är det enda rimliga alternativet utifrån de beslut som riksdag och regering fattat (prop. 1997/98:45 del 2 s. 63). - I ärendet finns enbart en summarisk redovisning i fråga om möjligheten till en alternativ placering av den utökade civila flygverksamheten. Bakgrunden till detta är de speciella förutsättningar som råder i och med att militär verksamhet ska bedrivas vid flygplatsen även i framtiden och att man genom en samlokalisering med en tillkommande civil verksamhet uppnår synergieffekter och ekonomiska besparingar. Med hänsyn till det försvarsintresse som sålunda gör sig gällande i ärendet kan det enligt Högsta förvaltningsdomstolens mening inte ställas några högre krav på redovisningen av alternativa placeringar. - Sökandena framhåller att den planerade civila verksamheten riskerar att medföra stora skador och olägenheter för människors hälsa och miljön i form av bl.a. bullerstörningar, luftföroreningar och vattenföroreningar. Det kan konstateras att de negativa effekter som sökandena nu hänvisar till i allt väsentligt har redovisats i miljökonsekvensbeskrivningen och övrigt underlag för regeringens beslut. Risken för sådana effekter har också lett till att Försvarsmakten i ett tidigare skede fått komplettera sin ansökan och till att länsstyrelsen i sitt tillståndsbeslut ställt upp ett flertal villkor för att godkänna ansökningen. - De i målet tillämpliga bestämmelserna är relativt allmänt hållna och ger myndigheterna ett förhållandevis stort utrymme för bedömningar. Högsta förvaltningsdomstolen anser inte att vad som framkommit ger vid handen att miljökonsekvensbeskrivningen har sådana brister att den inte kan godtas. Inte heller kan det anses att den bedömning som regeringen gjort beträffande lokalisering av ny civil verksamhet till flygplatsen står i strid med miljöbalken. - Det har i övrigt i målet inte framkommit att regeringen vid beslutsfattandet skulle ha felbedömt fakta eller överskridit gränserna för det handlingsutrymme som finns i tillståndsärendet eller att det vid handläggningen förekommit något fel som kan ha påverkat utgången i ärendet. Det framgår inte heller klart av omständigheterna i målet att beslutet på annat sätt strider mot någon rättsregel. - Det anförda innebär att regeringens beslut ska stå fast. -                 Högsta förvaltningsdomstolens avgörande             . Högsta förvaltningsdomstolen förklarar att regeringens beslut ska stå fast. - (mål nr 7891-13, Cline)