Målsägande har i brottmål tillerkänts full ersättning för rättegångskostnader oaktat hennes skadeståndstalan inte vunnit helt bifall.
(Jfr 1973 s 623, 1978 s 307 och 383, 1979 s 567 och 1982 s 804)
Allmän åklagare yrkade vid Sandvikens TR ansvar å S-E.J. för otukt med barn under påstående att S-E.J. vid upprepade tillfällen under tiden sommaren 1980-hösten 1982 haft könsligt umgänge med L.S. född 1968, som under tiden juli 1980-febr/mars 1982 varit fosterhemsplacerad hos S-E.J. och hans hustru.
Bonilla yrkade - under åberopande av att hon under lång tid utsatts för upprepade fall av otukt med barn och genom gärningarna åsamkats allvarlig kränkning av sin integritet samt kännbart psykiskt lidande - skadestånd av S-E.J. med 20 000 kr jämte ränta.
S-E.J. förnekade de gärningar som åklagaren lade honom till last och bestred L.S:s skadeståndsanspråk. Som i och för sig skäligt skadestånd vitsordade han 5 000 kr jämte ränta.
L.S. som beviljats allmän rättshälp med biträde, hördes som målsägande i TR:n.
TR:n (ordf lagmannen Lid) fann i dom d 10 jan 1986 styrkt att S-E.J. under tiden vårvintern 1981-hösten 1982 vid upprepade tillfällen gjort sig skyldig till de gärningar åklagaren lagt honom till last och att de var att bedöma som otukt med barn. TR:n ansåg brottet vara grovt och dömde S-E.J. jämlikt 6 kap 3 § 2 st BrB i dess lydelse före d 1 juli 1984 för otukt med barn till fängelse 3 år 6 mån och förpliktade S-E.J. att utge skadestånd till L.S. med yrkade 20 000 kr jämte ränta. TR:n förpliktade vidare S-E.J. att utge full ersättning för Lozano rättshjälpskostnader med 9 994 kr 70 öre och förordnade, att därav skulle betalas 1 200 kr till L.S. motsvarande hennes rättshjälps- och tilläggsavgifter, och återstoden till staten.
S-E.J. fullföljde talan i HovR:n för Nedre Norrland &lt;R&gt; och yrkade i första hand ogillande av all mot honom i målet förd talan och befrielse från återbetalningsskyldighet för L.S:s rättshjälpskostnader.
Åklagaren och L.S. bestred ändring.
L.S. hördes på nytt i HovR:n.
HovR:n (hovrättsråden Moss  och Armstrong, referent, samt adj led Wersäll) förklarade i dom d 19 mars 1986 S-E.J. övertygad om brottet otukt med barn och bedömde brottet som grovt men fann att straffet kunde sättas lägre än det av TR:n utdömda. I fråga om skadeståndet och rättshjälpskostnaderna anförde HovR:n i domskälen: Vad gäller skadeståndet finner HovR:n med erfarenhet av andra jämförbara fall att detta skäligen bör bestämmas till 15 000 kr. - Vid nyss angiven bedömning i skadeståndsfrågan bör S-E.J:s skyldighet att utgiva ersättning enligt rättshjälpslagen jämkas.
HovR:n ändrade på det sättet TR:ns dom att fängelsestraffet sänktes till 2 år 6 mån och att skadeståndet till L.S. bestämdes till 15 000 kr jämte ränta. I fråga om ersättningsskyldighet för L.S:s rättshjälpskostnader vid TR:n bestämde HovR:n, med ändring av TR:ns dom, det belopp som S-E.J. skulle utge till 7 496 kr eller 3/4 av de totala rättshjälpskostnaderna, varav 6 596 kr skulle betalas till staten och 900 kr till L.S. För L.S:s rättshjälpskostnader i HovR:n förpliktades S-E.J. att utge ersättning med ett till 3/4 av de totala rättshjälpskostnaderna jämkat belopp om 5 313 kr, varav 5 223 kr skulle betalas till staten och resterande 90 kr till L.S.
Brown var av skiljaktig mening i fråga om straffets längd och fastställde i den delen TR:ns dom.
I fråga om skadeståndets storlek var nämndemännen Wells och Jackson skiljaktiga och fastställde i den delen TR:ns dom.
I övrigt förekom ej skiljaktiga meningar.
L.S. (ombud advokaten Graves) sökte revision och yrkade att S-E.J. måtte förpliktas utge full ersättning för hennes rättshjälpskostnader i såväl TR:n som HovR:n.
S-E.J. (ombud advokaten K.A.) bestred ändring.
Målet avgjordes efter föredragning.
HD (JustR:n Rhodes,  Olsen, Morales, Strong och Rogers, referent) fattade följande slutliga beslut:
Skäl. L.S. äger inte föra talan om annan del av rättshjälpskostnaderna än som belastar henne själv. Hennes yrkande i HD får anses vara begränsat i enlighet härmed.
Såvitt framgår av handlingarna i målet har handläggningen i HovR:n liksom i TR:n i allt väsentligt gällt S-E.J:s straffrättsliga ansvar.
Frågan om skadeståndsskyldighet har varit beroende av utgången i ansvarsdelen. Frågan om storleken av det L.S. tillkommande skadeståndet torde inte i nämnvärd mån ha påverkat hennes rättshjälpskostnad. Vid angivna förhållanden skall S-E.J. förpliktas ersätta Bonilla hela hennes rättshjälpsavgift och tilläggsavgift.
HD:s avgörande. Med ändring av det överklagade beslutet såvitt nu är i fråga förpliktar HD S-E.J. att till L.S. utge ersättning för rättshjälpskostnad i TR:n med 1 200 kr och för rättshjälpskostnad i HovR:n med 710 kr. I följd härav uppgår de belopp S-E.J. sammanlagt skall utge som ersättning för hennes rättshjälp till 7 796 kr i TR:n och 5 933 kr i HovR:n.