Beslutet i korthet:
 I en tvist om en hund vände sig den ena parten till polisen för hjälp. Efter resultatlösa medlingsförsök från polisens sida inleddes förundersökning och vid en husrannsakan hos den ena parten togs hunden i beslag för att omedelbart överlämnas till den andra parten. – Jag är kritisk till berörd polismans handlande i flera avseenden, bl.a. framhåller jag det olämpliga i att polisen aktivt försöker medla i tvister av mer civilrättslig natur och att det straffprocessuella tvångsmedlet beslag i realiteten kom att användas som ett slags handräckning.
Banks framförde i en anmälan klagomål mot kriminalkommissarien Cruz vid Polismyndigheten i Skåne för ett beslut om husrannsakan vid vilken en hund togs i beslag.
Till anmälan fogades tidningsartiklar från Expressens nätupplaga om en tvist om hunden King. Enligt artiklarna "jublade" en dam vid namn Donovan över att hon med polisens och Kvällspostens hjälp fått tillbaka sin hund. En polispatrull från Lund hade varit hos Banks och hämtat hunden som sedan fick åka polisbil till Donovan där det bjöds på mjölk och köttbullar. Cruz uttalade i en av artiklarna bl.a. "Det pågår en utredning om egenmäktigt förfarande och inom ramen för den förundersökningen hämtades hunden. Jag har faktiskt försökt medla mellan de här damerna eftersom jag inte tycker att hundtvister är polisens sak, men det har varit omöjligt".
Under JO:s utredning begärdes handlingar i polismyndighetens ärende K133815-08 in och granskades. Av dessa framgick bl.a. följande.
I maj 2008 blev Donovan sjuk och inlagd på sjukhus. Hennes hund, King, togs då om hand av en bekant, Hunt och hennes man (även uppfödare av hunden). De överlämnade sedan i sin tur hunden till Banks I slutet av augusti 2008, ringde
Ärendet remitterades till polismyndigheten för upplysningar och yttrande över handläggningen av ärendet i dess helhet och särskilt beträffande vilka rättsliga överväganden som hade föregått besluten att Banks kom att betraktas som skäligen misstänkt för egenmäktigt förfarande, att utföra husrannsakan hos henne och ta hunden i beslag samt att tämligen omgående häva beslaget av hunden och lämna ut den till Donovan
Polismyndigheten (länspolismästaren Cortez) kom in med ett remissvar enligt bl.a. följande.
Bakgrund
Polismyndigheten har inhämtat ett yttrande från områdeschefen polismästaren Roberts, av vilket det framgår bl.a. följande. – – –
På frågor beträffande hävandet av beslaget och återlämnandet av King till Burgess har Malcom Göthe upplyst följande: Hunden gick inte fysiskt att ta i beslag utom möjligen genom placering i hundgård. Morton beslutade därför att häva beslaget (verkställt 2008-10-14 klockan 13.30) och omedelbart lämna ut hunden (beslaget hävt samma dag kl. 14.10) till Donovan Den patrull som genomförde husrannsakan och hämtade King hade i uppdrag att underrätta Webb om att ett beslut om hävande och utlämnande av hunden till Burgess skulle komma att ske. Morton anser att en sådan muntlig underrättelse till Webb varit tillräcklig.
Utredningen leds av Cruz och pågår alltjämnt. Morton har beslutat att Webb skall höras som misstänkt för olovligt förfogande. Förhöret har ännu inte genomförts.
Den utredning som förelåg vid tiden för besluten om husrannsakan och beslag visade enligt min mening  att Burgess var ägare till King  att Burgess överlämnat hunden King för tillfällig vård åt Sanchez och Walker  att makarna P i sin tur överlämnat King till Webb utan Scott vetskap  att inget stöd fanns för Cox påståenden att Franco avstått någon rätt till King  annat än för tillfällig vård under hennes sjukdomstid  att Burgess försökt förmå Webb att återlämna King och  att Webb vid samtal med polisen den 4 september 2008 vägrat att återställa King till Burgess under påstående att återlämnandet skulle ske först när Burgess ”fick en ny lägenhet i Ystad”.
Yttrande
Som framgår ovan så är Webb numera misstänkt för olovligt förfogande (
10 kap. 4 § brottsbalken
). Myndigheten finner inte skäl att ifrågasätta bedömningen att hon bör vara misstänkt för detta brott. Den tidigare bedömningen att hon skulle misstänkas för egenmäktigt förfarande bygger dock på en felaktig rättslig analys. Någon faktisk betydelse har den felaktiga bedömningen dock inte fått eftersom båda brotten ger möjlighet att företa en husrannsakan.
Fråga är om underlaget för beslut om husrannsakan och beslag borde ha kompletterats innan dessa fattades. Vid tidpunkten för beslutet om husrannsakan fanns uppgifter i en promemoria som angav att Webb per telefon uppgett att hon hade rätt att behålla hunden under viss tid. Närmast till hand ligger därför att även Webb borde ha hörts för att närmare utreda hennes skäl för att inte utge hunden till Donovan Något hinder mot att hålla ett sådant förhör har inte gått att se och inte heller har framkommit att det förelåg särskild brådska att genomföra tvångsåtgärder. Det som möjligen talar mot ytterligare förhör är att det avsåg ett husdjur där det kan krävas en viss skyndsamhet, särskilt då stort engagemang och oro visats från djurägarens sida. Dessutom framstod Davidson argument till polisen för att inte överlämna hunden som synnerligen svaga. Sammantaget anser dock myndigheten att förhör med Webb borde ha föregått besluten om husrannsakan och beslag.
Vad därefter gäller den vidare hanteringen av den beslagtagna hunden kan konstateras att Cruz beslutat att häva beslaget och återlämna hunden till Burgess samma dag som den togs i beslag. Den inställning som Webb redovisat under samtalen med polisen får uppenbarligen tolkas så att även hon gör anspråk på hunden och att hon i vart fall inte lämnade något medgivande till att hunden lämnades till Donovan
Enligt 
27 kap. 4 a § RB
 har undersökningsledaren, dvs. Cruz, rätt att häva beslaget och återlämna hunden till målsäganden Burgess även innan beslut fattats i åtalsfrågan, om det var uppenbart att Burgess haft bättre rätt till hunden än Banks Ett sådant beslut om återlämnande ska dock föregås av en underrättelse till den från vilken beslaget skett enligt 27 kap. 8 och 11 §§ RB. Beslaget får i sådant fall hävas först tre veckor efter det att en sådan underrättelse sänts till Banks Någon sådan underrättelse – som ska vara skriftlig – har inte lämnats eller sänts. Dessutom ska,
Myndigheten anser att det står klart att bestämmelserna i 
27 kap. RB
 inte tillämpats på rätt sätt. Även om en förvaring av hunden i hundgård under några veckor skulle ha medfört kostnader så utgör det naturligtvis inte skäl att frångå kravet på underrättelse till Banks innan beslaget hävdes. Hon har därigenom berövats sin rätt att enligt 
27 kap. 6 § RB
 begära tingsrättens prövning av beslaget. Myndigheten anser att Cruz inte kan undgå kritik i denna del.
Banks bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret.
Ytterligare handlingar i det aktuella ärendet samt vissa handlingar i Södra Skånes åklagarkammares ärende AM-26766-09 begärdes in och granskades. Av handlingarna framgick bl.a. att polisen – i tiden efter JO:s remiss i ärendet – hade ändrat rubriceringen av det misstänkta brottet från egenmäktigt förfarande till olovligt förfogande, att målsägandeförhör hållits med Donovan och vittnesförhör med Hunt samt att förhör hållits med Banks som delgivits misstanke om brott. Därefter hade åklagare i februari 2009 beslutat att lägga ned förundersökningen.
Det har i ärendet kommit fram att Banks under sommaren 2008 tog hand om Scott hund King medan Donovan var inlagd på sjukhus. När Donovan kom hem från sjukhuset uppstod diskussioner mellan henne och Banks om när hunden skulle återlämnas. Detta resulterade så småningom i att Donovan vände sig till polisen för att få hjälp med att få tillbaka hunden, varvid en polisanmälan om egenmäktigt förfarande upprättades och förundersökning inleddes.
Utredningen ger sedan vid handen att Cruz – sedan han lagt ned förundersökningen om egenmäktigt förfarande i början av september 2008 – vidtog ett flertal åtgärder, t.ex. samtalade han med målsäganden Donovan, uppfödaren Hunt och den då utpekade personen Banks innan han den 22 september 2008 beslutade att återuppta förundersökningen. Därefter fattade han beslut om husrannsakan hos Banks i syfte att eftersöka hunden. Vid husrannsakan den 14 oktober togs hunden i beslag men beslaget hävdes efter ca 40 minuter och hunden lämnades ut till Donovan I tiden därefter hölls förhör med de inblandade personerna. Det brott misstanken avsåg var nu olovligt förfogande.
Det inträffade föranleder följande kommentarer från min sida.
Jag vill till en början betona att polisen vid bl.a. beslut om husrannsakan och beslag måste vara särskilt uppmärksam på brottsanmälningar som har sin grund i t.ex. en civil- eller familjerättslig tvist och vars syfte kan antas vara att med hjälp av de brottsutredande myndigheterna skaffa sig, eller få tillbaka, viss egendom. I dessa ärenden krävs det särskilt noggranna överväganden angående det påstådda brottet (se t.ex. Reynolds, Straffprocessuella tvångsmedel, 2:a uppl., s. 547 och JO 1994/95 s. 134, särskilt s. 143 f.). Vidare måste polisen i sådana fall noga vinnlägga sig om att inte handla på ett sådant sätt som kan uppfattas som att polisen i realiteten biträder ena parten i tvisten. Om polisen aktivt försöker medla mellan två
Det är uppenbart att det nu aktuella ärendet hade sin grund i en civilrättslig tvist. Banks hade fått hjälpa till att ta hand om hunden Dickson medan Donovan vistades på sjukhus. När Donovan sedan kom hem från sjukhuset ville Mckinney inte återlämna hunden beroende på att hon ansåg att hunden tidigare vanskötts, alternativt att ett avtal hade träffats om att hon skulle få ha hunden till dess Donovan flyttat till Ystad.
Om parterna inte kan lösa en sådan tvist på egen hand utan rättsväsendet måste kopplas in ligger det närmast till hands för den som anser sig ha rätt att återfå sin egendom att använda sig av bestämmelserna om handräckning i lagen (
1990:746
) om betalningsföreläggande och handräckning (se 
NJA 2008 s. 774
 om handräckning av en hund). Denna typ av ärenden handläggs av Kronofogdemyndigheten.
Som framgått vände sig också Donovan först – i och för sig felaktigt – till polisen för att få en handräckning till stånd. Hon fick beskedet att handräckning av hunden inte var möjlig. Jag förmodar att Donovan fick detta besked beroende på att polisen uppfattade saken på så sätt att hon ville att polisen skulle besluta och verkställa en begäran om handräckning, vilket alltså inte är möjligt (det är en annan sak att polisen ibland biträder Kronofogdemyndigheten för att den ska kunna genomföra en handräckning). Donovan ville ju ha "en handräckningsblankett så att polisen kunde hämta hennes hund". Troligen har det således skett något missförstånd. Det är möjligt att polisens inblandning i händelsen hade kunnat undvikas om Donovan informerats om att hon borde vända sig till Kronofogdemyndigheten.
Utredningen ger sedan vid handen att i vart fall Cruz försökte medla mellan parterna i tvisten om hunden genom att – utanför ramen för brottsutredningen – tala med dem. Han lyckas emellertid inte uppnå en samförståndslösning. Jag är förvisso övertygad om att han gjorde detta i allra största välmening. En sådan aktiv, uppsökande medling från polisens sida är emellertid, som jag redan antytt, olämplig.
När Cruz misslyckades i sina medlingsförsök återupptog han i stället förundersökningen om egenmäktigt förfarande och beslutade därefter – utan att först höra Banks som skäligen misstänkt – några veckor senare om husrannsakan i hennes bostad.
Det kan dock konstateras att det redan vid beslutstillfället att återuppta förundersökningen stod klart att Banks inte egenmäktigt hade rubbat Scott besittning till hunden. Om någon inte vill lämna ifrån sig en sak som han eller hon lovligen fått i besittning är detta nämligen inte att betrakta som egenmäktigt förfarande (se t.ex. JO 1979/80 s. 48, särskilt s. 54). Mathews åtgärd att först återuppta förundersökningen och sedan besluta om husrannsakan i Davidson bostad på grund av misstanke om egenmäktigt förfarande var således inte väl genomtänkt. Som polismyndigheten anmärkt byggde åtgärderna på en felaktig rättslig analys.
När det gäller beslutet om husrannsakan framgår av protokollet att syftet med åtgärden var att söka efter hunden som skulle tas i beslag (se 
28 kap 1 § RB
 om husrannsakan jämförd med 
27 kap. 1 § RB
 om s.k. återställandebeslag). Malcom Göthe har i vissa andra handlingar uttryckt att polisen skulle "hämta hem" hunden till Donovan via husrannsakan i Davidson bostad, att hunden bör "snarast till Wood" och att när hunden väl är åter "bör ärendet kunna utredas i lugn och ro".
Som jag har framhållit ovan måste polisen i ett fall som detta – som har sin grund i en civilrättslig tvist – noga vinnlägga sig om att inte handla på ett sådant sätt som kan uppfattas som att polisen i realiteten biträder ena parten i tvisten. Jag anser därför, i likhet med polismyndigheten, att beslutet om husrannsakan skulle ha föregåtts av ett formligt förhör med Banks Vid detta förhör skulle hon ha delgetts misstanke om brott och närmare fått redogöra för sin inställning i frågan. Det är möjligt att saken kunde ha fått sin lösning efter ett sådant förhör utan att någon tvångsåtgärd hade behövts användas. – I stället för att hålla detta förhör hade Cruz som underlag för sitt beslut bl.a. de uppgifter som Banks lämnat till honom tidigare vid hans "medlingsförsök", dvs. uppgifter som lämnats innan beslutet att återuppta förundersökningen fattades. Även om jag utgår från att Malcom Göthe då samtalade med Banks i syfte att försöka få en lösning på tvisten och inte för att berika sitt underlag för beslutet i förundersökningsfrågan kan ett sådant handlande – samtal med en utpekad gärningsman innan förundersökning har inletts – uppfattas som en otillåten åtgärd under en s.k. förutredning (se mer om förutredning i t.ex. Fitger, Rättegång, Internetupplagan, kommentaren till 
23 kap 1 § rättegångsbalken
, RB). Jag väljer dock att inte här närmare behandla denna fråga vidare. Det inträffade visar emellertid också på det olämpliga i att polisen försöker medla i tvister av mer civilrättslig natur eftersom dessa kan komma att övergå till att bli föremål för polisens prövning inom ramen för en brottsutredning.
Redan 40 minuter efter beslaget av hunden hävde Cruz beslaget och hunden lämnades till Donovan Som framgår av polismyndighetens yttrande åsidosattes därigenom vissa regler i 
27 kap. RB
 om underrättelse till Banks och om tidpunkten när ett beslag i ett sådant här fall först kan hävas och lämnas ut (se mer om förtida återställande i Reynolds, a.a. s. 443 f., där det också påpekas att det inte var lagstiftarens avsikt att civilrättsliga tvister ska lösas i samband med förtida utlämnande av det beslagtagna). – Det kan sägas att Mathews handlande innebar att det straffprocessuella tvångsmedlet beslag i realiteten kom att användas på ett sätt som medförde att polisen kom att utföra den
Sammanfattningsvis kan konstateras att Cruz, i avsikt att försöka lösa tvisten mellan Donovan och Banks om hunden King, handlade ärendet på ett sätt som förtjänar kritik.
Vad som i övrigt kommit fram föranleder inte något uttalande från min sida.
Ärendet avslutas.