En polismyndighet som inte särskilt förordnats av regeringen eller Migrationsverket att ombesörja verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning i ett säkerhetsärende är inte att anses som handläggande myndighet och därmed inte behörig att fatta beslut i fråga om förvar.
Polismyndigheten i Skåne beslutade den 20 september 2006 att ta klaganden i förvar med stöd av 10 kap. 1 § och 13 § 2 p utlänningslagen (2005:716). Som skäl för beslutet angav polismyndigheten bl.a. att fråga har uppkommit om verkställighet av beslut om avvisning och det med hänsyn till klagandens personliga förhållanden finns anledning att anta att denne kommer att hålla sig undan.
Klaganden överklagade förvarsbeslutet. Säkerhetspolisen uppgav att den inte hade någon erinran mot att förvaret upphävdes.
Kammarrätten i Stockholm, Migrationsöverdomstolen (2006-10-26, Hernandez, Rogers och Wendleby) yttrade: Migrationsöverdomstolens behörighet m.m. - En polismyndighets eller Migrationsverkets beslut i säkerhetsärenden i frågor om bl.a. förvar överklagas enligt 14 kap. 13 § utlänningslagen till Migrationsöverdomstolen. Med säkerhetsärende avses enligt 1 kap. 7 § samma lag bl.a. ärenden där Säkerhetspolisen av skäl som rör rikets säkerhet förordar att en utlänning skall avvisas eller utvisas. Avgörande för frågan om utlänningsärendet skall anses som ett säkerhetsärende är således att Säkerhetspolisen under åberopande av säkerhetsskäl förordar avvisning eller utvisning eller att en ansökan om uppehållstillstånd skall avslås eller återkallas (se prop. 2004/05:170 s. 251). I förevarande fall har Säkerhetspolisen i yttrande till Migrationsverket förordat att klaganden bör vägras uppehållstillstånd, varför det skall handläggas som ett säkerhetsärende. Migrationsöverdomstolen är därmed behörig att pröva det överklagade förvarsbeslutet (jfr MIG 2006:3). Regeringen har den 13 oktober 2006, i det till dem av Migrationsverket överlämnade ärendet med stöd av 12 kap. 20 § andra stycket utlänningslagen, beslutat att det nu överklagade beslutet om förvar skall bestå. Regeringens beslut utgör dock inte något nytt beslut i utlänningslagens mening och är därmed inte det beslut som är bärare av tvångsåtgärden (se MIG 2006:5). - Fråga om polismyndighets behörighet att fatta belut om förvar i ett säkerhetsärende - Fråga i målet är om Polismyndigheten i Skåne varit behörig att fatta beslut om förvar i förevarande fall. Ärendet är som ovan klargjorts ett säkerhetsärende. Enligt 10 kap. 12 § första stycket utlänningslagen fattas beslut om förvar eller uppsikt av den myndighet eller domstol som handlägger ärendet. Enligt 10 kap. 13 § 2 p samma lag är polismyndigheten handläggande myndighet från det att myndigheten tagit emot ett beslut om avvisning eller utvisning för verkställighet till dess att verkställighet skett. Av 12 kap. 14 § andra stycket utlänningslagen följer att Säkerhetspolisen skall verkställa beslut om avvisning eller utvisning i säkerhetsärenden. Regeringen eller Migrationsverket får dock förordna att en annan myndighet skall ombesörja verkställigheten. Eftersom det ankommer på Säkerhetspolisen att verkställa ett beslut om avvisning eller utvisning i säkerhetsärenden, om inget särskilt förordnande givits, är det också denna myndighet som handlägger ärendet i fråga om tvångsåtgärder enligt 10 kap. 12 § utlänningslagen (jfr även Hill/Harrington, Utlänningslagen med kommentar, 8:e uppl. s. 380). Av utredningen i målet framkommer att Polismyndigheten i Skåne fått ärendet överlämnat till sig för verkställighet med stöd av 12 kap. 14 § fjärde stycket utlänningslagen. Något särskilt förordnande från regeringen eller Migrationsverket för Polismyndigheten i Skåne att ombesörja verkställigheten i förevarande fall finns inte. Migrationsöverdomstolen finner mot bakgrund härav att polismyndigheten inte var behörig att fatta beslut om förvar. Förvarsbeslutet skall därför upphävas.
Migrationsöverdomstolens avgörande. Migrationsöverdomstolen bifaller överklagandet och upphäver Polismyndigheten i Skånes beslut om förvar av den 20 september 2006.