En stadfäst förlikning ska tolkas objektivt. Om det i en förlikning finns otydligheter eller ofullständigheter som kan leda till problem vid verkställigheten, bör rätten försöka avhjälpa detta genom frågor och påpekanden. En arbetsgivare har genom att göra skatteavdrag vid utbetalning av en förlikningsersättning till arbetstagaren fullgjort sin betalningsskyldighet enligt den stadfästa förlikningen.
Sedan M.B. hade avskedats från sin anställning hos Allerskog & Krantz Bygg & Fastighets AB väckte han talan mot bolaget vid Nacka tingsrätt med yrkande om skadestånd. Vid sammanträde för muntlig förberedelse i tingsrätten träffade parterna en förlikning som innebar att bolaget skulle betala i ett för allt 100 000 kr till M.B., att betalningen skulle erläggas genom insättning på ett angivet konto senast den 26 oktober 2015 samt att vardera parten skulle stå sina rättegångskostnader i målet. Genom förlikningen var parternas samtliga mellanhavanden slutligt reglerade. Tingsrätten stadfäste förlikningen genom dom den 8 oktober 2015.
För betalning av M.B:s fordran mot Allerskog & Krantz Bygg & Fastighets AB på grund av den stadfästa förlikningen utmätte Kronofogdemyndigheten den 7 januari 2016 62 691 kr av innestående medel på bolagets skattekonto. Av beloppet avsåg 62 091 kr kapitalbelopp och 600 kr förrättningskostnad.
Allerskog & Krantz Bygg & Fastighets AB överklagade i Nacka tingsrätt och yrkade att tingsrätten skulle upphäva utmätningen och förklara att M.B:s ansökan om utmätning inte skulle föranleda några exekutiva åtgärder.
M.B. bereddes tillfälle att yttra sig men hördes inte av.
Tingsrätten (rådmannen Herman) anförde i beslut den 24 februari 2016 följande.
Allerskog & Krantz har till stöd för sitt överklagande anfört i huvudsak följande. Bolaget har fullgjort sina förpliktelser enligt den stadfästa förlikningen. På det överenskomna beloppet om 100 000 kr har preliminärskatt dragits med 43 595 kr. Vidare har ett belopp om 18 496 kr innehållits på grund av ett förbudsmeddelande från Kronofogdemyndigheten. Resterande belopp har betalats ut till M.B. Eftersom det var en arbetsrättslig tvist är bolaget enligt lag skyldigt att innehålla preliminärskatt på det aktuella beloppet.
Enligt en stadfäst förlikning har M.B. en fordran på Allerskog & Krantz om 100 000 kr. Av beloppet har bolaget ostridigt betalat 37 909 kr till M.B. Frågan i ärendet är om M.B. har rätt till det resterande beloppet om 62 091 kr som omfattas av utmätningen.
Av handlingarna framgår att Kronofogdemyndigheten den 5 november 2015 utmätt M.B:s fordran enligt den stadfästa förlikningen intill ett belopp om 18 496 kr. Därmed har den fordran som M.B. kan göra gällande mot Allerskog & Krantz minskat i motsvarande mån. Hans fordran har alltså minskat till 43 595 kr (62 091 - 18 496). Utmätningen ska därför hävas såvitt avser ett belopp om 18 496 kr.
Frågan är då om Allerskog & Krantz kunnat fullgöra sin betalningsskyldighet i den återstående delen genom att göra avdrag för preliminärskatt.
I rättsfallet RH 2011:52 har det ansetts att en arbetsgivare fullgjort sin betalningsskyldighet enligt en dom när en inbetalning av skatt gjorts till Skatteverket och återstoden betalas till arbetstagaren.
Vid verkställighet av en dom är Kronofogdemyndigheten emellertid bunden av vad som anges i domslutet och någon ny prövning av omständigheter som är hänförliga till den bakomliggande tvisten kan inte göras i utsökningsmålet (se NJA 2015 s. 527).
I det nu aktuella fallet anges det inte i domslutet att det är fråga om lön eller annan skattepliktig ersättning. Någonting som annars brukar anges när det är fråga om en arbetsrättslig förpliktelse. Det anges istället uttryckligen att betalning ska ske genom insättning på ett visst klientmedelskonto. Domslutet ger alltså inget stöd för Allerskog & Krantz uppfattning att betalning med befriande verkan skulle kunna ske genom avdrag för preliminärskatt.
Varken Allerskog & Krantz uppfattning om förlikningens egentliga innebörd eller att den bakomliggande tvisten var arbetsrättslig kan beaktas vid verkställighet av domen. Tingsrätten kommer därför fram till att Allerskog & Krantz inte kan anses ha fullgjort sin betalningsskyldighet genom avdrag för preliminärskatt. Överklagandet ska alltså avslås i den här delen.
Tingsrätten häver utmätningen såvitt avser ett belopp om 18 496 kr och avslår överklagandet i övrigt.
Allerskog & Krantz Bygg & Fastighets AB överklagade i Svea hovrätt och yrkade att utmätningen skulle upphävas.
Hovrätten (hovrättslagmannen Crawford, hovrättsrådet Nash, referent, och tf. hovrättsassessorn Zimmerman) anförde i beslut den 23 mars 2016 följande.
Hovrätten ger inte prövningstillstånd. Tingsrättens avgörande står därför fast.
Allerskog & Krantz Bygg & Fastighets AB överklagade och yrkade att HD skulle upphäva Kronofogdemyndighetens utmätningsbeslut eller i vart fall meddela tillstånd till målets prövning i hovrätten.
Bolaget yrkade också att HD omedelbart skulle häva de verkställighetsåtgärder som Kronofogdemyndigheten hade vidtagit.
M.B. motsatte sig bolagets yrkanden.
HD fann i beslut den 30 maj 2016 inte synnerliga skäl att häva de verkställighetsåtgärder som hade vidtagits av Kronofogdemyndigheten.
HD meddelade prövningstillstånd såvitt avsåg frågan om Allerskog & Krantz genom att göra skatteavdrag vid utbetalning av en förlikningsersättning till M.B. hade fullgjort sin betalningsskyldighet mot honom så att hinder mot verkställighet förelåg. Frågan om meddelande av prövningstillstånd i hovrätten förklarades vilande i avvaktan på denna prövning. (Se 54 kap. 12 a § RB.)
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, justitiesekreteraren Long, föreslog i betänkande att HD skulle meddela följande beslut.
Punkterna 1-11 motsvarar i huvudsak punkterna 1-7 i HD:s beslut.
En grundläggande princip vid verkställighet är att verkställighetsmyndigheten inte har rätt att på nytt granska frågor som har prövats i exekutionstiteln. Allmän domstol har i överklagade utsökningsmål inte någon större befogenhet än Kronofogdemyndigheten i detta hänseende (se NJA 2006 s. 657).
Om svaranden däremot visar att han eller hon har fullgjort den betalningsskyldighet som ansökningen om verkställighet avser, får verkställighet inte äga rum (3 kap. 21 § första stycket UB). Om hinder mot verkställighet föreligger ska verkställighetsåtgärd som har vidtagits återgå om det kan ske (3 kap. 21 § tredje stycket UB).
Stadfästelsedomar ska tolkas på samma sätt som andra domar och bör alltså i högre grad än avtal tolkas objektivt (jfr Boyer m.fl., Rättegång III, 7 uppl. 2006, s. 229 f., Boyer m.fl., Rättegång V, 8 uppl. 2011, s. 76, och Olson, JT 2003/04 s. 874 f.).
Det har inte ansetts möjligt att efter en förlikningsdom föra fastställelsetalan om att domen ska ha ett visst innehåll (se AD 1996:100). Det är dock möjligt att föra en talan om ogiltigförklaring av den stadfästa förlikningen (se NJA 1975 s. 507) och att utnyttja extraordinära rättsmedel eftersom stadfästelsedomen vinner rättskraft (se Boyer m.fl., Rättegång V, s. 76).
Är ett domstolsavgörande så oklart eller ofullständigt att det inte framgår av det hur domstolen har dömt i saken, ska Kronofogdemyndigheten enligt 5 kap. 2 § första stycket utsökningsförordningen (1981:981) hänvisa sökanden att klaga över domvilla.
Det hör till de sällsynta undantagen att en domstols dom är så bristfällig att den på den grunden ska undanröjas. Ett skäl till detta kan vara att, även om domslutet är otydligt, så kan domen i övrigt innehålla tillräcklig information för att domslutet ändå ska kunna förstås på rätt sätt (se NJA 2002 C 47).
Till inkomstslaget tjänst räknas inkomster och utgifter på grund av tjänst till den del de inte ska räknas till inkomstslaget näringsverksamhet eller kapital (10 kap. 1 § första stycket inkomstskattelagen [1999:1229]).
Av 11 kap. 1 § första stycket inkomstskattelagen följer att löner, kostnadsersättningar, pensioner, förmåner och alla andra inkomster som erhålls på grund av tjänst ska tas upp som intäkt, om inte annat anges i 8 kap. eller 11 kap. samma lag. Skadestånd på grund av uppsägning av anställningsavtal har ansetts hänförligt till skattepliktig intäkt av tjänst vare sig det rör sig om ekonomiskt eller allmänt skadestånd (se RÅ 1971 ref. 6). Detsamma gäller ideellt skadestånd som utgått med anledning av en konflikt mellan arbetstagare och arbetsgivare och som därmed ansetts ha sin grund i anställningsförhållandet (se RÅ 1987 ref. 10).
Enligt 10 kap. 2 § skatteförfarandelagen (2011:1244) ska den som betalar ut ersättning för arbete, ränta, utdelning eller annan avkastning som är skattepliktig enligt inkomstskattelagen göra skatteavdrag vid varje tillfälle då utbetalning sker.
Skatteavdrag ska enligt 10 kap. 3 § skatteförfarandelagen göras för kontant ersättning för arbete. Enligt andra stycket elfte punkten i samma bestämmelse räknas som ersättning för arbete även annan kontant ersättning som betalas ut med anledning av tjänsten. Det kan t.ex. vara fråga om avgångsvederlag, skadestånd enligt lagen (1982:80) om anställningsskydd och liknande ersättningar som utgör skattepliktig ersättning av tjänst (se prop. 1997/98:33 s. 44 och prop. 2010/11:165 s. 729). Någon skyldighet för den skattskyldige själv att betala preliminär skatt finns inte (jfr Gregory och Johnson, Skatteförfarandelagen En kommentar, suppl. 1, september 2014, 10 kap. s. 6).
I den tidigare gällande skattebetalningslagen (1997:483) angavs i 12 kap. 2 § att den som gjort skatteavdrag var skyldig att betala det innehållna beloppet. Bestämmelsen har inte fått någon motsvarighet i skatteförfarandelagen, vilket motiverats med att bestämmelsen är överflödig då det framgår av 26 kap.skatteförfarandelagen att den som har gjort ett skatteavdrag är skyldig att redovisa detta i arbetsgivardeklaration och det i 62 kap. 3 § regleras när skatten ska vara betald. Regleringen i 12 kap.skattebetalningslagen har snarast syftat till att göra regleringen mer lättläst (se SOU 2009:58 s. 1356 och prop. 2010/11:165 s. 1011).
Enligt 56 kap. 9 § andra stycket andra punkten skatteförfarandelagen ska Skatteverket, när verket gör sin slutskatteberäkning, dra av avdragen A-skatt från den slutliga skatten. Om utbetalaren har dragit av skatt men underlåtit att betala in skatten till Skatteverket ska beloppet ändå gottskrivas arbetstagaren (jfr Burton och Terry, a.a., suppl. 4, mars 2016, 56 kap. s. 11, RÅ 1987 ref. 83 samt prop. 1953:100 s. 149).
I det aktuella domslutet, som återger parternas förlikning, anges att beloppet ska utges ”i ett för allt”. Det anges inte uttryckligen att preliminärskatteavdrag ska göras från det angivna beloppet. Det anges inte heller vad beloppet avser eller om det är ett brutto- eller nettobelopp.
Av domskälen framgår det dock tydligt att det har varit fråga om en anställningstvist och att yrkandena har avsett skadestånd med anledning av denna tvist samt ersättning för utebliven lön och semesterersättning. Förlikningsbeloppet avser alltså i sin helhet sådan ersättning som är att bedöma som skattepliktig inkomst av tjänst.
Allerskog & Krantz har enligt 10 kap.2 och 3 §§skatteförfarandelagen varit skyldigt att göra skatteavdrag eftersom det har varit fråga om ersättning som är att betrakta som kontant ersättning för arbete.
Även om det alltså inte framgår direkt av domslutet att skatteavdrag ska göras på beloppet framgår det vid en objektiv tolkning av domen att det är fråga om en anställningstvist och då följer det av lag att skatteavdrag ska ske. Detta är något som ska beaktas i verkställighetsärendet, särskilt när Allerskog & Krantz har invänt detta.
Det hade för tydlighetens skull varit att föredra om det hade framgått av förlikningen att skatteavdrag skulle göras från beloppet och det bör, inom ramen för rättens materiella processledning, vara lämpligt att rätten verkar för att så sker i förlikningar av detta slag. Om skatteavdraget inte nämns kan dock detta inte medföra att arbetsgivarens lagstadgade skyldighet att dra av och betala in skatt för den skattskyldiges räkning bortfaller eller att arbetsgivaren ska betala beloppet som avser skatt även direkt till arbetstagaren.
Det skatteavdrag som Allerskog & Krantz har gjort innebär att den avdragna skatten tillgodoräknas M.B. och att denne inte kan krävas på detsamma eftersom det är bolaget som sedan är skyldigt att betala in beloppet.
Frågan i prövningstillståndet ska därför besvaras på så sätt att bolaget, genom att göra skatteavdrag vid utbetalningen av förlikningsersättningen till M.B., har fullgjort sin betalningsskyldighet mot honom så att hinder mot verkställighet föreligger.
Mot den bakgrunden finns det anledning att betvivla riktigheten av det slut som tingsrätten har kommit till. Det finns därför skäl att meddela prövningstillstånd i hovrätten.
Se HD:s beslut.
HD (justitieråden Carr, Jones, Mckay, referent, Kim och Villa) meddelade den 22 februari 2017 följande beslut.
M.B. var anställd hos Allerskog & Krantz men avskedades i mars 2015. Han väckte talan mot bolaget vid Nacka tingsrätt och yrkade att bolaget skulle förpliktas att betala sammanlagt ca 440 000 kr i skadestånd. Han gjorde gällande att avskedandet hade skett utan grund och att bolaget hade kvittat hans lönefordran trots att förutsättningar för kvittning inte fanns. Bolaget bestred samtliga yrkanden.
Vid ett sammanträde för muntlig förberedelse träffade parterna en förlikning. I förlikningen angavs att bolaget skulle betala i ett för allt 100 000 kr till M.B., att betalningen skulle erläggas genom insättning på ett visst angivet konto senast den 26 oktober 2015 och att vardera parten skulle stå för sina rättegångskostnader i målet. Vidare angavs att parternas samtliga mellanhavanden var slutligt reglerade genom förlikningen. Rätten stadfäste förlikningen genom dom. I domen redovisades M.B:s yrkanden och grunden för hans talan.
Allerskog & Krantz betalade 37 909 kr till M.B. Ett belopp om 18 496 kr hade innehållits av bolaget enligt ett förbudsmeddelande från Kronofogdemyndigheten och utmätts för betalning av en skuld som M.B. hade. Bolaget hade vidare gjort preliminärskatteavdrag med 43 595 kr, beräknat på beloppet 100 000 kr.
M.B. begärde verkställighet av förlikningen avseende ett belopp om 62 091 kr samt förrättningskostnader. Kronofogdemyndigheten biföll hans ansökan och utmätte innestående medel på bolagets skattekonto. Efter att bolaget överklagat hävde tingsrätten utmätningen såvitt avsåg beloppet på 18 496 kr. Utmätningen avsåg därefter 44 195 kr, varav 43 595 kr motsvarade preliminärskatteavdraget och 600 kr förrättningskostnaderna. Tingsrätten fann att bolaget inte fullgjort sin betalningsskyldighet mot M.B. genom att göra avdrag för preliminärskatt.
Bolaget överklagade till hovrätten, som har beslutat att inte meddela prövningstillstånd.
HD har beviljat prövningstillstånd såvitt avser frågan om Allerskog & Krantz genom att göra skatteavdrag vid utbetalning av en förlikningsersättning till M.B. har fullgjort sin betalningsskyldighet mot honom så att hinder mot verkställighet föreligger. Frågan om meddelande av prövningstillstånd i hovrätten har förklarats vilande i avvaktan på denna prövning. (Se 54 kap. 12 a § RB.)
Om parterna begär det ska rätten stadfästa en förlikning genom dom (se 17 kap. 6 § RB). En stadfäst förlikning ska tolkas som andra domar. Domen bör med utgångspunkt i ordalydelsen tolkas objektivt. Om domslutet är otydligt kan det som anges i domen i övrigt ge information som bidrar till att domslutet ska kunna förstås på rätt sätt. Domen får läsas även mot bakgrund av relevanta bestämmelser och dessas ändamål snarare än med hänsyn till vad rätten menat eller vad parterna avsett. Om en dom är så oklar eller ofullständig att dess innebörd inte kan utrönas, kan det utgöra grund för att undanröja domen (se 59 kap. 1 § första stycket 3 RB).
När parter i en tvist träffar en förlikning som ska stadfästas, kan det finnas behov av att rätten vägleder parterna för att undvika oklarheter i överenskommelsen. Om det finns otydligheter eller ofullständigheter i en förlikning, bör rätten försöka avhjälpa detta genom frågor och påpekanden (jfr NJA 2014 s. 212). Rätten bör alltså, med beaktande av parternas avtalsfrihet, göra en formell kontroll av den förlikning som ska fastställas i syfte att motverka att det senare uppkommer problem vid verkställighet av domen.
Förlikningen mellan Allerskog & Krantz och Pierce avsåg en arbetsrättslig tvist där M.B. begärde skadestånd av sin tidigare arbetsgivare på grund av att han hade skilts från sin anställning. Det framgick tydligt av domen vad den bakomliggande tvisten gällde och att betalningsskyldigheten avsåg skadestånd. I domen angavs att Allerskog & Krantz skulle betala 100 000 kr i ett för allt och att parternas samtliga mellanhavanden var slutligt reglerade genom förlikningen.
Såväl allmänt som ekonomiskt skadestånd som tillfaller en arbetstagare, t.ex. på grund av ett ogrundat avskedande, är skattepliktigt hos arbetstagaren som inkomst av tjänst (se RÅ 1971 ref. 6 och RÅ 1980 1:10). Den betalningsskyldighet som fastställdes i domen avsåg alltså en ersättning som var skattepliktig hos M.B.
Det innebär att Allerskog & Krantz var skyldigt att göra skatteavdrag vid utbetalningen av den ersättning som parterna enades om (se 10 kap.2 och 3 §§skatteförfarandelagen, 2011:1244, jfr även 6 § skattebrottslagen, 1971:69).
Någon skyldighet för arbetstagaren att betala preliminärskatt finns inte, endast en skyldighet att acceptera arbetsgivarens avdrag. Skatt som arbetsgivaren har gjort avdrag för tillgodoräknas arbetstagaren som betald, även om arbetsgivaren skulle ha underlåtit att betala in det avdragna beloppet till Skatteverket.
Mot den nu angivna bakgrunden måste domen förstås så, att det belopp som anges, 100 000 kr, avser ett belopp för vilket M.B. är skattskyldig och för vilket Allerskog & Krantz är skyldigt att göra skatteavdrag. En tolkning som innebär att beloppet avsåg ersättningen till M.B. efter avdrag för skatt framstår som långsökt. Dessutom skulle den innebära att bolaget i praktiken betalade en högre ersättning till honom än vad domen ger uttryck för, eftersom M.B. var skattskyldig för ersättningen och det avdragna beloppet tillgodoräknas honom som betald skatt. En uttrycklig avtalsföreskrift om preliminärskatteavdraget hade dock givetvis undanröjt risken för missförstånd.
Bolaget har alltså genom skatteavdraget fullgjort sin betalningsskyldighet i den del som verkställigheten avser. Därmed föreligger hinder mot verkställighet enligt 3 kap. 21 § UB. Frågan i prövningstillståndet ska besvaras i enlighet med detta.
Med hänsyn till ställningstagandet i den fråga som prövats bör det meddelas prövningstillstånd i HD:s mål i övrigt.
Det finns anledning att betvivla riktigheten av det slut som tingsrätten har kommit till. Tillstånd till målets prövning i hovrätten ska därför meddelas.
HD förklarar att Allerskog & Krantz Bygg & Fastighets AB genom att göra skatteavdrag vid utbetalning av en förlikningsersättning till M.B. har fullgjort sin betalningsskyldighet mot honom så att hinder mot verkställighet föreligger.
HD meddelar prövningstillstånd i målet i övrigt.
Med ändring av hovrättens beslut meddelar HD tillstånd till målets prövning i hovrätten.
HD:s beslut meddelat: den 22 februari 2017.
Mål nr: Ö 1676-16.
Lagrum: 17 kap. 6 § och 54 kap. 12 a § RB samt 3 kap. 21 § UB.