En arbetstagare lämnade sin anställning hos ett företag som bedrev personaluthyrning och inledde en verksamhet i konkurrens med företaget. Fråga om arbetstagaren bedrev den konkurrerande verksamheten även under bestående anställning med åsidosättande av sin lojalitetsplikt gentemot företaget och genom utnyttjande av företagets företagshemligheter. Även fråga om vilken skada som uppkommit genom arbetstagarens handlande.
Parter:
White i Stockholm.
Tingsrättens dom, se bilaga.
Green har yrkat att Arbetsdomstolen skall ogilla Brown AB:s (Simpson) talan, eller i vart fall nedsätta det av tingsrätten utdömda skadeståndet, samt befria honom från skyldigheten att utge ersättning för bolagets rättegångskostnader vid tingsrätten och i stället förplikta bolaget att ersätta hans rättegångskostnader där.
Simpson har bestritt ändringsyrkandena.
Parterna har yrkat ersättning för sina rättegångskostnader i Arbetsdomstolen.
Målet har avgjorts efter huvudförhandling. Vid denna har Green hörts på nytt under sanningsförsäkran samt förnyade vittnesförhör hållits med C.F., T.M. och T.L. Förhören vid tingsrätten med B.P. och A.R. har förebringats genom uppspelning av tingsrättens bandupptagningar. Parterna har åberopat samma skriftliga bevisning som vid tingsrätten.
Parterna har till utveckling av sin talan anfört i allt väsentligt detsamma som finns antecknat i tingsrättens dom.
Green har under förhöret med honom, utöver vad som antecknats i tingsrättens dom, uppgett följande: Hans tanke med att informera arbetstagarna på personalmötena den 3 och 4 juli 2003 var att kunna erbjuda dem arbete. Han ”fiskade ansökningar” för att kunna bygga upp en CV-bank av resurspersoner. Det förekom inga kontakter mellan honom och AMB Industri AB (AMB) angående samarbete före den 7 augusti 2003 då han blev kallad till ett möte hos AMB. Vid detta möte presenterade AMB en lista med personer anställda hos Simpson vilka AMB avsåg att anställa. Det var samma personer som han hade hållit informationsmöten för. Fem av dessa personer var AMB tveksamma till i fråga om deras kapacitet. T.M. frågade honom om han kunde tänka sig att genom bolaget Monera AB (Monera) anställa dessa personer och sedan hyra ut dem till AMB. Den 13 augusti träffade Chapman och AMB ett avtal där Chapman till AMB, utöver nyss nämnda personer, hyrde ut honom som marknadskonsult.
Tvisten i målet gäller frågan om Green har ådragit sig skadeståndsansvar gentemot Simpson genom att dels åsidosätta sin lojalitetsplikt gentemot Simpson, dels utnyttja eller röja information som utgjort företagshemligheter hos Simpson.
Arbetsdomstolen inleder med att pröva frågan om Green agerat i strid med lojalitetsplikten.
I ett anställningsförhållande krävs av arbetstagaren att denne är lojal mot arbetsgivaren. Lojalitetskravet ingår som ett led i anställningsavtalet. Som Arbetsdomstolen i ett flertal domar tidigare har uttalat bryter en anställd i allmänhet på ett allvarligt sätt mot detta krav om han eller hon under sin anställningstid bedriver en med arbetsgivaren konkurrerande verksamhet som är ägnad att tillfoga arbetsgivaren en inte obetydlig skada eller som eljest sker under sådana omständigheter att den bör uppfattas som illojal (se t.ex. AD 1998 nr 80). Redan planer på sådan verksamhet kan under vissa omständigheter utgöra brott mot lojalitetskravet (se t.ex. AD 1993 nr 12).
I målet är ostridigt att Green sedan hans anställning hos Simpson upphört kommit att - genom bolaget Monera - ingå avtal med AMB och därmed bedriva en med Simpson konkurrerande verksamhet. Genom den skriftliga bevisningen samt B.P:s och A.R:s uppgifter är visat att Green redan under sin anställning hos Simpson har vidtagit åtgärder för att starta denna verksamhet. Det är således utrett att han under pågående anställning muntligen och skriftligen informerat de anställda hos Simpson som varit uthyrda till AMB om att Ward avtal med AMB inte skulle förlängas och att de inte skulle erbjudas fortsatt anställning samt försökt förmå dem att söka anställning vid Chapman. Även om det med hänsyn till T.M:s uppgifter - vilka enligt Arbetsdomstolens mening inte kan lämnas utan avseende - inte kan anses visat att det vid tiden för M.G:s förehavanden förts några diskussioner mellan denne och AMB om samarbete dem emellan, än mindre förelegat något avtal mellan dem, står det genom utredningen i övrigt klart att M.G:s syfte med agerandet har varit att ta över AMB som kund. Hans handlande, som får anses ha varit ägnat att orsaka Simpson skada, måste betraktas som i hög grad illojalt. Domstolen delar därmed tingsrättens slutsats att Green genom sitt agerande åsidosatt sin lojalitetsplikt enligt anställningsavtalet.
Arbetsdomstolen övergår härefter till att pröva frågan om Green under anställningen även utnyttjat bolagets företagshemligheter.
Enligt 7 § första stycket lagen (1990:409) om skydd för företagshemligheter (FHL) skall en arbetstagare, som uppsåtligen eller av oaktsamhet utnyttjar eller röjer en företagshemlighet hos arbetsgivaren som han har fått del av i sin anställning under sådana förhållanden att han insåg eller borde ha insett att han inte fick avslöja den, ersätta den skada som uppkommer genom hans förfarande. Om förfarandet har ägt rum sedan anställningen upphört skall, enligt bestämmelsens andra stycke, första stycket tillämpas endast om det finns synnerliga skäl.
Som tingsrätten anfört avses med företagshemlighet enligt 1 § FHL sådan information om affärs- eller driftförhållanden i en näringsidkares rörelse som denne håller hemlig och vars röjande är ägnat att medföra skada för honom i konkurrenshänseende. Med information förstås, enligt vad som framgår av paragrafens andra stycke, både sådana uppgifter som har dokumenterats i någon form och enskilda personers kännedom om ett visst förhållande, även om det inte har dokumenterats på något särskilt sätt. Begreppet information har i detta sammanhang en vid innebörd och träffar utöver tekniska uppgifter även uppgifter om rent kommersiella eller administrativa förhållanden. I förarbetena har, som tingsrätten nämnt, som exempel på sådan information angetts uppgifter om enskilda affärshändelser samt information om affärshändelser av mer allmänt slag såsom marknadsundersökningar, marknadsplanering, prissättningsklausuler och planer rörande reklamkampanjer (se prop. 1987/88:155 s. 34 f.).
Innehållet i ett företags kundregister har i praxis ansetts utgöra sådan information som typiskt sett har karaktären av företagshemligheter (se t.ex. AD 2000 nr 3). I avgörandet AD 1998 nr 80 ansågs ett personalregister hos ett företag som bedrev uthyrning av arbetskraft utgöra företagshemlighet. Arbetsdomstolen uttalade dock att uppgifter av det slaget inte utan vidare utgör sådan information som avses i FHL. Enligt domstolen omfattade de i målet omtvistade uppgifterna emellertid information om personalens särskilda kvalifikationer och vilka företag de var förtrogna med, dvs. information som i sig uppenbarligen hade ett kommersiellt värde.
Simpson har i denna del gjort gällande att Green utnyttjat och röjt företagshemligheter i form av information om prissättning, avtalsvillkor, kundlistor, kundavtal, Ward anställda samt planerade affärer. Utnyttjandet har enligt Simpson bestått i att Green använt företagshemligheterna i en konkurrerande verksamhet i syfte att ta över AMB som kund. Green har bestritt att han utnyttjat eller röjt företagshemligheter. I vart fall har, enligt honom, ett eventuellt utnyttjande skett efter att anställningen upphört.
Som konstaterats ovan har Green under sin anställning hos Simpson vänt sig till de personer vid Simpson som varit uthyrda till AMB och informerat dem om det rådande avtalsförhållandet mellan Simpson och AMB och dess följder i syfte att förmå dem att söka anställning hos Chapman. Det kan enligt Arbetsdomstolens mening inte råda någon tvekan om att M.G:s agerande har innefattat ett utnyttjande av Ward företagshemligheter.
Arbetsdomstolen har således funnit att Green under anställningen hos Simpson har åsidosatt sin lojalitetsplikt enligt anställningsavtalet samt missbrukat företagshemligheter. Green är därmed i princip skyldig att ersätta Simpson för den skada som kan visas ha uppkommit som en följd av hans handlande. För brottet mot lojalitetsplikten kan - enligt allmänna kontraktsrättsliga principer - ersättning utgå för ekonomisk skada medan det för brottet mot FHL kan - enligt 7 och 9 §§ FHL - utgå ersättning för både ekonomisk och ideell skada. Det kan här tilläggas att Simpson i målet inte gjort gällande att Green även brutit mot någon regel om lojalitetsplikt i kollektivavtal som Green kan vara bunden av.
Simpson har till stöd för sitt yrkande såvitt avser ekonomiskt skadestånd gjort gällande att Green genom sitt agerande har orsakat att Simpson förlorat AMB som kund och därmed åsamkat Simpson en ekonomisk skada motsvarande utebliven vinst. Green har invänt att avtalet mellan Simpson och AMB inte upphört på grund av hans handlande.
Enligt de uppgifter AMB:s verkställande direktör T.M. lämnat under förhöret med honom förekom det under tiden för M.G:s anställning hos Simpson inga kontakter mellan denne och AMB angående samarbete dem emellan utan sådana kontakter skedde först efter att M.G:s anställning avslutats och sedan AMB - med anledning av bl.a. missnöje med Simpson som avtalspart - redan beslutat att inte fortsätta samarbetet med Simpson. Som framgått ovan har Arbetsdomstolen, till skillnad från tingsrätten, funnit att T.M:s uppgifter inte kan lämnas utan avseende. Med hänsyn till dessa uppgifter kan det inte anses visat att det var M.G:s agerande som föranledde AMB att inte fullfölja samarbetet med Simpson. Green kan därför inte åläggas någon skadeståndsskyldighet på grund av sitt handlande såvitt avser ekonomisk skada.
Som redan nämnts kan för brott mot FHL ersättning utgå även för ideell skada. Av bestämmelsen i 9 § FHL framgår att, vid bestämmande av skadestånd för ett angrepp enligt lagen, hänsyn skall tas även till näringsidkarens intresse av att hemligheten inte obehörigen utnyttjas eller röjs och till övriga omständigheter av annan än rent ekonomisk betydelse. Tanken är att angriparen av preventiva skäl skall tvingas betala ett skadestånd på en sådan nivå att det aldrig ter sig förmånligt att kalkylera med möjligheten att angripa någon annans företagshemlighet (prop. 1987/88:155 s. 49). För det angrepp på Ward företagshemligheter som Green nu funnits övertygad om finner Arbetsdomstolen att han bör åläggas att utge allmänt skadestånd med 150 000 kr.
Arbetsdomstolens ställningstaganden innebär således att Green skall förpliktas att till Simpson utge allmänt skadestånd för brott mot FHL med 150 000 kr, medan däremot yrkandet om att han skall utge ekonomiskt skadestånd inte vunnit bifall här. Merparten av rättegången har dock avsett frågan om skadeståndsskyldigheten i sig. Vid en samlad bedömning finner Arbetsdomstolen att Simpson bör tillerkännas en till en tredjedel jämkad ersättning för rättegångskostnader såväl vid tingsrätten som i Arbetsdomstolen. Yrkade belopp är vitsordade som skäliga i sig.
1. Med ändring av tingsrättens dom i huvudsaken förpliktar Arbetsdomstolen Green att till Pham utge etthundrafemtiotusen (150 000) kr jämte ränta på beloppet enligt 6 § räntelagen från den 2 mars 2004 tills betalning sker.
2. Med ändring av tingsrättens dom i fråga om rättegångskostnaderna förpliktar Arbetsdomstolen Green att utge ersättning för Brown AB:s rättegångskostnader vid tingsrätten med sextiosextusenfyrahundrasex (66 406) kr, varav 63 000 utgör ombudsarvode, jämte ränta enligt 6 § räntelagen på det förstnämnda beloppet från den 8 juli 2005 tills betalning sker.
3. Arbetsdomstolen förpliktar Green att utge ersättning för Brown AB:s rättegångskostnader i Arbetsdomstolen med trettiotvåtusensexhundrasextiosju (32 667) kr, avseende ombudsarvode, jämte ränta enligt 6 § räntelagen från dagen för denna dom tills betalning sker.
Ledamöter: Martin, Harris, Acosta, Brown, Livingston, Orr Olauson och Guzman. Enhälligt.
YRKANDEN M.M.
I anställningsavtal den 19 juni 2002 anställde Pham (Simpson) Green som platschef från och med den 29 juli 2002 vid bolagets kontor i Kalmar. I anställningsavtalet fanns en särskild klausul om konkurrens och andra bisysslor samt en om tystnadsplikt med följande lydelser: ”G. har att vid alla tillfällen noga bevaka och tillvarata bolagets intressen. G. får inte arbeta, åtaga sig uppdrag eller på annat sätt direkt eller indirekt bedriva verksamhet, som konkurrerar med bolaget eller på annat sätt kan skada bolagets verksamhet. - G. har att vid alla tillfällen noga bevaka och tillvarata bolagets intressen och är skyldig att iaktta tystnadsplikt beträffande affärshemligheter och allt annat av konfidentiell natur som angår verksamheten. G. får inte heller för egen eller annans del begagna sig av vad som i sådana hänseenden blivit personen bekant. Om G. lämnar sin befattning hos bolaget ska alla affärshandlingar av vad slag det vara månde rörande bolagets verksamhet återlämnas, vilket blivit anförtrodda eller personen eljest fått tillgång till.” - Sedan slutet av oktober 2002 hade Simpson ett samarbete med AMB Industri AB (nedan AMB), med huvudsaklig verksamhet i Broakulla. Detta bolag blev under 2003 en av Ward tio största kunder. Samarbetet upphörde den 15 augusti 2003. Den 5 maj 2003 bildades Monera AB (Monera). Bolaget registrerades den 24 juni 2003. Styrelseledamot var G:s sambo C.S. med G. som suppleant. Firman tecknades av C.S. och G. var för sig. Den 30 juni 2003 skickade G. brev till samtliga av Ward personal som var uthyrd till AMB. I brevet uttalade Koch att Simpson skulle avsluta sitt uppdrag hos AMB per den 15 augusti, att information skulle lämnas vid informationsmöten den 3 och 4 juli 2003, att Klein nya bemanningspartner skulle medverka vid mötena och att de som inte kunde gå på något av mötena kunde ringa G. Vid mötena delades ansökningsblanketter om anställning hos Chapman ut till personalen. Den 5 juli 2003 sade G. upp sig från sin anställning hos Simpson med sista anställningsdag den 10 augusti 2003. Den 6 juli 2003 skickade G. brev till den personal hos Simpson som inte hade kunnat närvara vid något av informationsmötena. I brevet uppgav Koch att Chapman skulle handha Klein bemanning och uppmanade personalen att söka anställning hos Chapman. Enligt brevet skulle Koch arbeta för Chapman i augusti. Simpson uppmanade Koch i brev den 11 juli 2003 att upphöra med det illojala beteendet. Dagen efter, dvs. den 12 juli, skickade G. ett SMS till en kollega i vilket kollegan uppmanades att inte nämna något till G:s närmsta chef om att ”Lerniakonsulterna fått möjlighet att söka till ett företag som han var involverad i och informerat dem om”. Den 24 juli 2003 sade Simpson upp Koch med omedelbar verkan. Påföljande dag skickade G. brev till berörd personal där det stod att ”det inte är aktuellt att ansöka till Chapman för bemanningsuppdrag på AMB Industri”. G. hänvisade till A.P. hos Simpson och bad dem bortse från tidigare information från Chapman. I augusti 2003 anställde AMB, utan någon mellanhand, en stor del av den personal som tidigare varit anställda av Simpson.
Simpson har under påstående att G. obehörigen röjt företagshemligheter och uppträtt illojalt mot bolaget yrkat att denne skall förpliktas utge 750 000 kr till bolaget jämte ränta enligt 6 § räntelagen från dagen för delgivning av stämning, den 2 mars 2004, tills betalning sker. Av beloppet avser 550 000 kr ekonomisk skada och 200 000 kr ideellt skadestånd.
Green har bestritt bifall till käromålet och förklarat att inget belopp kan vitsordas som i och för sig skäligt.
Parterna har fordrat ersättning för rättegångskostnader.
Simpson har som grund för sin talan anfört följande: G. har obehörigen röjt företagshemligheter tillhöriga Simpson och som denne i förtroende fått del av i sin anställning. Företagshemligheterna har bestått av bl.a. prissättning, avtalsvillkor, kundlistor, kundavtal, information om Ward anställda samt information om planerade affärer. G. har utnyttjat företagshemligheterna genom att använda dem i en konkurrerande verksamhet för att ta över AMB vilket inneburit skada för Simpson. G. är genom sitt handlande ansvarig enligt 7 § lagen (1990:409) om företagshemligheter (jfr även 9 §). Vidare har G. genom sitt handlande brutit mot den lojalitetsplikt som följer av anställningsavtalet och dessutom otillbörligen ingripit i Ward avtalsförhållande med AMB. Grunderna skall kombineras och inte ses som alternativa grunder.
G. har som grund för bestridandet anfört: Han har inte obehörigen röjt företagshemligheter och inte heller utnyttjat några hemligheter i konkurrerande verksamhet. Han har därför inte i något avseende förorsakat Simpson någon ekonomisk eller annan skada varför grund för skadestånd inte föreligger. Inte heller har han brustit i lojalitet eller ingripit i avtalsförhållandet mellan Simpson och AMB. För det fall tingsrätten skulle finna att han uppsåtligt eller av oaktsamhet otillbörligt utnyttjat företagshemligheter hos Simpson under anställningen har förfarandet skett efter det att anställningen upphört. Synnerliga skäl för att ålägga honom skadeståndsansvar föreligger inte (Jfr 7 § 2 st. FHL). I vart fall skall ett eventuellt skadestånd jämkas till 0 kr (jfr 9 § 2 st. FHL).
Parterna har till utveckling av sin inställning anfört bl.a. följande.
Simpson: G. innehade som platschef en hög befattning inom Simpson. Han hade självständig ställning och arbetade under eget ansvar. Ward samarbete med AMB innebar att Simpson bemannade AMB med personal. AMB bedriver industriell verksamhet inom plastindustrin. Ersättningen Simpson erhöll understeg inte 200 kr/tim. AMB var en viktig kund som 2003 genererade intäkter för Simpson på drygt 13 Mkr. Samarbetet upphörde på grund av G:s agerande. Simpson var angeläget om samarbetet och under vintern/våren 2003 förhandlade Simpson om en fortsättning. G. deltog delvis i förhandlingarna tillsammans med Schwartz fick hela tiden information om förhandlingarna. Diskussionen med AMB kom huvudsakligen att gälla pris per arbetad konsulttimma. I maj 2003 började James misstänka att allt inte stod rätt till eftersom AMB inte återkom efter lämnade bud. Simpson var berett att sänka timpriset. I början av juli 2003 fick James veta att Koch bedrev ett dubbelspel. Monera bildades under G:s anställningstid och det är Ward uppfattning att Koch var den person som faktiskt skötte verksamheten i Chapman och att bolaget bildades för att ”göra upp” med AMB. G. förhandlade som ställföreträdare för Chapman med AMB om att ta över den verksamhet Simpson bedrev hos AMB. Redan detta förfaringssätt får anses illojalt då Koch som anställd hos Simpson alltid skall agera med Ward bästa för ögonen. Kallelsen den 30 juni 2003 till informationsmötena visar att det redan då var klart att AMB skulle byta bemanningspartner. Detta kände Simpson inte till vid den tidpunkten. Diskussioner om en fortsättning på samarbetet pågick alltjämt, vilket G. var medveten om. Simpson accepterade så sent som i slutet av juli i en offert AMB:s villkor för avtal. Kontakterna skulle ha fortsatt om inte G. vidtagit sina illojala åtgärder. Vid informationsmötena den 3 och 4 juli 2003 presenterade G, i anslutning till overhead bilder, Chapman som Klein nya samarbetspartner och uppmanade personalen att ta anställning hos Chapman. Vid mötena informerade G. personalen om att AMB valt Chapman som samarbetspartner och ansökningsblanketter till Chapman delades ut. Ansökningsformuläret var kopierat från en blankett Simpson använder. Mötena ägde rum på arbetstid som betalades av Simpson. Vid konfrontation om det illojala agerandet förnekade Koch att något samarbete förekom mellan Chapman och AMB. Efter att Simpson fått vetskap om G:s förfaringssätt lämnade Simpson ett erbjudande till AMB att själv sätta ett pris på uppdraget. AMB hade dock redan bestämt sig för att samarbeta med Chapman oavsett vilka villkor Simpson lämnade. Simpson avskedade sedan G. med omedelbar verkan. G. försökte släta över det illojala beteendet med ett brev till berörd personal där han påstod att det inte var aktuellt med anställning hos Chapman för uppdrag åt AMB. Så sent som i mail den 14 augusti 2003 uppmanade G. en person som anmält intresse för arbete hos AMB att kontakta honom. - G. har kunnat ta över Ward avtal med AMB genom att använda sig av information som denne fått under anställningen hos Simpson. Redan i slutet av juni 2003, då G. fortfarande var anställd hos Simpson, hade G. ”gjort klart” med AMB. G. har även brutit mot sin lojalitetsplikt enligt avtalet. - Ward tidigare avtal gav en nettovinst på cirka två Mkr/år. Simpson var dock berett att sänka ersättningen per anställd och uthyrd timme. Den ekonomiska skadan kan vid en försiktig beräkning uppskattas till 550 000 kr vartill kommer ideellt skadestånd om 200 000 kr.
G: Han anställdes av Simpson 2002 med titeln platschef men hans huvudsakliga uppgift var att ”sälja in” Simpson i området kring Kalmar. Avtalsförhandlingar pågick då med AMB och leddes av regionchefen Golden deltog i vissa möten men skötte inte förhandlingarna och hade inte full insyn i dessa. Först i mars 2003 blev avtalet klart. Redan under våren 2003 stod det klart att Ward avtal med AMB inte skulle förlängas eftersom AMB inte var nöjt med Simpson. Missnöjet rörde dels Ward ledning, dels dess administration, t.ex. faktureringsrutiner. Ett annat skäl till att AMB inte var intresserat att fortsätta samarbetet var att Ward kontor i Kristianstad hotat AMB med rättsliga åtgärder i en annan angelägenhet. James hade vidare sagt att Simpson inte var berett att förnya avtalet med AMB. Det var därför både för Simpson och AMB uppenbart att samarbetet inte skulle fortsätta efter avtalets utgång i augusti 2003. Inga förhandlingar förekom mellan Simpson och AMB i juni-juli 2003. Om förhandlingar förekom under sommaren 2003 kände han inte till dem eller innehållet i diskussionerna. Ward personal hos AMB hörde av sig till honom om det fanns förutsättningar för fortsatt arbete hos Simpson. Han fick i uppdrag att tillse att all personal som Rosales ut till AMB skulle varslas om uppsägning. Orsaken till att han kallade personalen till informationsmöten var att han ville lugna dem, inte för att förmå dem att ta anställning i ett bolag som konkurrerade med Simpson. Några löften om anställning i Monera och uthyrning till AMB gavs inte. Brevet den 6 juni 2003 till den personal som inte kunnat delta på informationsmötena fick en olycklig formulering. Han hade inte något uppdrag för AMB vid denna tidpunkt och hade inte ens haft någon diskussion med AMB angående uthyrning av personal. Ingen av de anställda hos Simpson sade upp sin anställning för att börja arbeta hos Chapman. De allra flesta, omkring 45 stycken, fick anställning direkt hos AMB med undantag för fyra - fem personer som fick anställning genom Chapman och hyrdes ut till AMB. Skälet till detta var att AMB ansåg att de berörda personerna var oprövade kort och han ombads ikläda sig arbetsgivaransvaret för dem. Han och hans sambo startade Chapman eftersom hans sambo var i behov av ett bolag för att kunna bedriva konsultverksamhet. Hans uppgift var att fungera som stöd i bolaget eftersom han hade vissa företagsekonomiska kunskaper som sambon saknade. Under sommaren var det hans sambo som bedrev verksamhet i bolaget. Först i augusti 2003 började han använda sig av bolaget. Han hade då inte någon som helst avsikt att konkurrera med Simpson. Först mellan den 6 och 8 augusti 2003 fördes förhandlingar med AMB om att hyra in honom för att utföra marknadsundersökningar. Den 9-10 augusti 2003 fördes även diskussioner om att Chapman skulle hyra ut personal till AMB. Den 13 augusti 2003 blev han anställd av Chapman och påföljande dag skrevs avtal med AMB om uthyrning av personal. Avtalet mellan Simpson och AMB har inte upphört på grund av hans agerande.
På egen begäran har Green hörts under sanningsförsäkran och han har därvid bekräftat vad han uttalat under utveckling av grunder och tillagt bl a följande: Första kontakten han hade med AMB var den 15 november 2002. AMB hade sedan tidigare ett samarbete med Simpson i Kristianstad men på grund av oenigheter ville AMB flytta hem verksamheten. I de förhandlingar som fördes mellan parterna och som James ansvarade för var oenigheten mycket stor. Det tog fyra månader innan avtal slöts. James var vid avtalets ingående inte nöjd med detsamma och ville därför endast att det skulle löpa till och med den 29 juni 2003. På Klein begäran bestämdes dock att avtalet skulle löpa till och med den 15 augusti samma år. Samarbetet mellan Simpson och AMB kom att fungera dåligt. AMB betraktade Simpson som en enhet och reagerade därför mycket negativt när Ward kontor i Kristianstad stämde AMB. Ward fakturor till AMB var ofta felaktiga och försenade vilket fick till resultat att Simpson ofta blev tvunget att skicka kreditfakturor till AMB. En stor del av hans arbetstid gick åt till att reda ut och korrigera fakturor. Ledningen i Simpson ansåg att AMB var en olönsam och besvärlig kund. Fokus skulle därför läggas på andra, mer lönsamma och lättarbetade kunder. Frågorna från personalen om hur det skulle bli under hösten 2003 var många. Han kände till att ett antal personer i personalstyrkan innehade tillsvidareanställningar och därför måste varslas för uppsägning. I syfte att informera personalen om avtalets upphörande sammansatte han på eget initiativ en skrivelse till dem. Påståendet i brevet att det var klart med AMB:s nye bemanningspartner var en ren lögn. Han informerade inte heller Simpson om planerna på att hålla informationsmöten, vilket han borde ha gjort. Informationen han lämnade på personalmötena den 3 och 4 juli 2003 var i stora delar osann och missvisande. Vid denna tidpunkt hade han inte påbörjat några diskussioner med AMB om alternativ till Simpson. Han ljög således när han till personalen uppgav att AMB hade skaffat sig en ny bemanningspartner. Någon förklaring till sina lögner kan han inte ge. Det enda resultatet av hans osanna uppgifter var att han krånglade till Klein anställningsprocess. Han visste dock att förutsättningar saknades för en förlängning av avtalet mellan AMB och Simpson eftersom relationen mellan de bägge bolagen var alltför infekterad. Tanken på ett samarbete mellan Chapman och AMB hade redan vid denna tidpunkt föresvävat honom, men bara såvitt avsåg inhyrning av honom själv som konsult till AMB. Någon kontakt med AMB rörande ett sådant samarbete hade han emellertid inte tagit. Den 6 juni 2003 diskuterade han AMB:s avtal med sin nye regionchef och denne klargjorde då mycket tydligt att Simpson vid en eventuell förlängning av avtalet inte skulle sänka sig under prisnivån 200 kr per timme och att det inte var aktuellt att ändra några andra avtalsvillkor. Garcia verksamhet var från början tänkt att kretsa kring konsultation och handel med värdepapper, och inte bemanningsverksamhet. Under sin anställningstid hos Simpson var han inte aktiv i Monera och han såg därför ingen anledning att informera Simpson om bolaget. Hans sambo ägde Chapman men var inte aktiv i det. Han tror inte att sambon kände till Garcia verksamhet och hans framtidsplaner för bolaget. Ungefär vid samma tidpunkt - sommaren 2003 - separerade han och hans sambo. Det är riktigt att han vid ett möte med T.M. den 7 augusti 2003 på en lista prickat av vilka personer från Simpson som eventuellt skulle kunna flyttas över till AMB. Den kontakt han hade med AMB för Ward räkning varade fram till att han blev avskedad den 24 juli 2003. Under sommaren 2003 hade han ingen kontakt med AMB:s VD T.M. Överhuvudtaget hade han väldigt lite kontakt med T.M. under sin tid vid Simpson. Det var främst produktionsledaren T.L. som han var i förbindelse med. - Han hade inget uppdrag att slutföra förhandlingarna med AMB. Däremot uppträdde han som mellanhand mellan C.F. och T.M. Han hade heller inget uppdrag att förhandla vidare med AMB om eventuellt avtal efter den 15 mars 2003.
Vittnesförhör har hållits på Ward begäran med B.P., A.R. och C.F. samt på begäran av G. med T.M. och T.L. De hörda har berättat.
B.P.: Han har varit anställd hos Simpson och då arbetat vid AMB som avsynare. Hans anställning började i maj 2003. I juli samma år höll Koch ett möte i en av AMB:s konferenssalar. G. sade att denne hade en dålig och en bra nyhet. Den dåliga nyheten var att Ward samarbete med AMB skulle upphöra. I samband med att Koch skulle berätta den goda nyheten gick han ut ur salen, tog av sig kavajen, och kom därefter in igen och presenterade sig som representant för den nya aktören Chapman. Intrycket han fick var att G. fortsättningsvis skulle arbeta inom Chapman och att detta bolag skulle överta Ward roll vad gällde Klein personalbemanning. Han minns inte om anställningsansökningar delades ut vid mötet. En tid senare, då Ward avtal med AMB var på väg att löpa ut, fick han plötsligt ett anställningserbjudande från AMB, vilket han accepterade. Då det blev en del bråk om Garcia övertagande av bemanningen efter Simpson fick han intrycket att AMB själva ”hoppade in” i stället.
A.R.: Genom Ward försorg började han i februari 2003 arbeta vid AMB där han kom att avsyna skal till mobiltelefoner. Under juli månad 2003 höll Koch ett möte vid vilket A.R. deltog. A.R. hade uppfattningen att det var Simpson som hade kallat till mötet. Vid mötet informerade Howard närvarande om att Ward uppdrag hos AMB var på väg att ta slut då de båda bolagen inte kunnat enas men att en ny aktör vid namn Chapman skulle ta över. Vidare berättade Koch att Simpson inte skulle kunna erbjuda fortsatt arbete för de anställda men att Chapman gärna ville anställa dem i stället. Vid en punkt på mötet förklarade Koch att han skulle gå och hämta personal från Chapman och gick ut ur salen. När G. återkom hade han bytt eller tagit av sig kavajen och sade nu att han representerade Chapman. G. gav även en presentation av Chapman i anslutning till overhead bilder samt delade ut ansökningsformulär för anställning hos Chapman vilka fylldes i av samtliga närvarande. A.R. fick uppfattningen att Chapman hade vunnit över Simpson och att AMB hade gett Chapman i uppdrag att i fortsättningen handha Klein bemanning. Efter mötet tog han kontakt med A.P. Denne förklarade att Simpson inte alls var bortkopplade utan att förhandlingar fortfarande pågick mellan Simpson och AMB. Därpå följde ett par tumultartade veckor. I slutet av juli eller början av augusti erbjöd plötsligt AMB anställning till i stort sett samtliga de personer som varit inhyrda från Simpson. Anställningserbjudandet kom lite chockartat.
C.F.: Hon arbetade som regionchef i Simpson och var med och anställde Koch som platschef vid Ward kontor i Kalmar. G:s uppgift var att få igång verksamheten och fortlöpande återrapportera till henne. AMB hade sedan tidigare köpt tjänster från Ward kontor i Skåne. G. tog kontakt med AMB för att undersöka om ett samarbete mellan Simpson i Kalmar och AMB kunde komma till stånd. Till en början hyrde Simpson ut ett par konsulter till AMB. Samarbetet utvidgades till att omfatta ytterligare konsulter. Bl.a. mot denna bakgrund fanns ett behov att teckna ett skriftligt avtal. De förhandlingar som vidtog rörde bl.a. prissättning och ob- tillägg. Under diskussionerna upplevde hon att Simpson hela tiden fick ge med sig. Förhandlingarna sköttes av G. som rapporterade till henne. Han förde noggranna anteckningar om vilka personer han förhandlade med, bl.a. T.M. Till slut slöts ett avtal mellan parterna som med viss förlängning löpte till den 15 augusti 2003. Det undertecknades av henne. En av anledningarna till att avtalstiden blev kort var att Simpson ansåg att prissättningen per konsulttimme var för låg. Kort tid härefter påbörjades nya förhandlingar. Rent allmänt verkade AMB nöjda med konsulterna. AMB hade tidigare haft synpunkter på Ward prissättning under den tid det samarbetade med Ward kontor i Skåne. Hon känner inte till vad dessa ledde till. Hon slutade som regionchef i mitten på maj 2003 för att övergå till annan tjänst inom Simpson. Förhandlingarna mellan Simpson och AMB fortsatte under sommaren i syfte att träffa ett nytt avtal. Det var alltjämt G. som företrädde Simpson i dessa förhandlingar tillsammans med den ställföreträdande chefen Hamilton Slutligen gick Simpson med på att sänka prisnivån per konsulttimme. Även övriga av AMB uppställda villkor accepterades. Ett skriftligt avtalsförslag översändes till AMB, som aldrig svarade på förslaget. I början på augusti påtalade Klein produktionschef, P.L., att AMB valt att köpa tjänster från Chapman istället för Simpson. När hon fick veta att Koch stod bakom Chapman blev hon mycket besviken och upprörd. G. hade uppträtt mycket illojalt mot Simpson, särskilt mot bakgrund av att han undvikit att besöka nya kunder under förevändningen att han ville lägga ner mer tid på AMB, eftersom det var en stor och viktig kund. Simpson och AMB har idag ett samarbete i blygsam omfattning.
T.M.: Han är sedan 1996 verkställande direktör vid AMB. Företaget har för närvarande 185 personer anställda vid fabriken i Broakulla. Personalvolymen i företaget varierar kraftigt från tid till annan och under ett år kan det skilja så mycket som 100 personer. Under hösten 2002 inleddes ett samarbete med Simpson i Kalmar rörande personalförsörjningen. Samarbetet föll till en början väl ut och antalet personer som Simpson hyrde ut ökade efter hand. Inledningsvis tillämpades ett avtal som ett företag Wade hade med Simpson i Kristianstad. Allteftersom personalvolymen ökade blev behovet större av ett eget avtal och förhandlingar härom ägde rum, varvid James företrädde Simpson. Förhandlingarna gick emellertid extremt trögt. AMB hävdade att priset per person skulle bli lägre ju fler som hyrdes in från Simpson, vilket Simpson inte hade förståelse för. Den 6 mars 2003 träffades ett avtal. Simpson ville att avtalet skulle gälla endast under en begränsad tid. Även T.M. var av samma uppfattning, dock krävde han att avtalet skulle löpa över semesterperioden. Detta godtogs av Simpson och tidpunkten för avtalets upphörande bestämdes till den 15 augusti 2003. Diskussioner om ett nytt avtal påbörjades. Samtidigt som förhandlingar härom pågick drev Simpson en tvist mot AMB rörande företagets verksamhet i Kristianstad. Simpson hotade därvid att lägga ned verksamheten om inte en faktura betalades inom två dagar. James gav uttryck för att AMB inte var en bra kund för Simpson och det var klart för båda parter att samarbetet skulle upphöra. Enligt AMB fungerade inte Ward faktureringsrutiner på ett tillfredsställande sätt och Ward ledning var inte lyhörd för de krav som AMB ställde. Samarbetet med G. och A.P. vid Ward kontor i Kalmar fungerade dock utmärkt. Några egentliga förhandlingar om ett nytt avtal kom inte till stånd. T.M. träffade James vid endast 1-2 tillfällen; därutöver hade de dock viss kontakt med varandra via telefon och mail. Med G. hade T.M. endast sporadisk kontakt, främst när de stötte på varandra i AMB:s lokaler. Vid ett möte den 21 juli 2003 med A.P. och Hamilton från Simpson kunde parterna inte komma överens om hur de skulle gå vidare i avtalsfrågan. T.M. var mycket missnöjd med Simpson. Som ett alternativ för AMB fanns ett annat företag, Pelmatic, med vilket T.M. redan under våren hade diskuterat ett samarbete. Den 25 juli 2003 erhöll han visserligen en offert från Simpson i vilket Klein krav rörande timkostnaden hade godtagits. I det skedet var det emellertid inte längre aktuellt att anlita Simpson, varför han som enda åtgärd satte in offerten i en pärm. Den 29 juli 2003 hade han trots detta ett möte med A.P. När T.M. i augusti 2003 fått klart för sig vilka volymer som skulle produceras var det fördelaktigare för AMB att lösa personalförsörjningen på annat sätt än genom inhyrning. Därigenom sparade företaget kostnader. Vidare kom AMB ifrån faktureringsproblemen som hade förekommit under samarbetet med Simpson. Den 7 augusti 2003 hade han ett möte med Francis egen personalchef var nyanställd och hade därför svårt att sköta rekryteringen. G. hade tidigare visat sig klara uppgiften och kunde få tag på folk. Lösningen blev att 38 personer av den personal som tidigare hade varit inhyrd från Simpson fick anställning direkt hos AMB. En högst begränsad del, 4-5 personer, vars kapacitet inte närmare var prövad, hyrdes in från Monera. Den 13 augusti 2003 träffades avtal härom med G. - T.M. fick kännedom om de informationsmöten som Koch hade hållit i AMB:s lokaler först den 21 juli 2003. Det var dock inte ovanligt att G. höll personalmöten i lokalerna. Något avtal med G. förelåg inte vid tidpunkten för informationsmötena och de uppgifter som G. lämnat i kallelsen till mötena stämmer inte. Vid den tidpunkten var det inte klart vilka volymer som AMB skulle producera och behovet av personal var därför inte känt.
T.L.: Han har arbetat hos AMB som produktionschef de tre senaste åren. Tidigare anlitade AMB personal från Ward kontor i Kristianstad med det samarbetet fungerade inte särskilt bra vilket ledde till att hela avsyningsprocessen flyttades från Skåne till Broakulla. Bland annat var Ward tidsrapportering bristfällig vilket gjorde det svårt för AMB att jämföra sina egna siffror mot Ward fakturor. Dessa brister rapporterade han till G. Situationen var inte bra och T.L. framförde därför att de lika gärna kunde ha personalen i egen regi eftersom AMB inte tjänade något på att anlita bemanningsföretag. Han har varken träffat eller pratat med James och han var aldrig kommersiellt inkopplad i de förhandlingar som fördes mellan Simpson och AMB.
Parterna har åberopat viss skriftlig bevisning.
Innehållet i kallelsen till de informationsmöten som G. höll med personalen sammanställt med övrig utredning, särskilt B.P:s och A.R:s redovisning av vad som förekom vid mötena ävensom det mail som Koch avsände till A.P. efter det att Simpson hävdat att Koch ägnade sig åt konkurrerande verksamhet, visar entydigt att G. under den tid som han var anställd hos Simpson agerat illojalt mot bolaget i syfte att starta en konkurrerande verksamhet och ta över AMB som kund. G:s påstående om syftet med träffarna framstår som en ren efterhandskonstruktion. Visserligen har T.M. lämnat uppgifter som gett visst stöd åt G:s påståenden att det aldrig varit aktuellt att Chapman skulle överta Ward uppdrag hos AMB. Dennes utsaga har dock i vissa delar haft en slående likhet med vad G. uppgett under huvudförhandlingen och uppgifterna framstår i flera avseenden som tillrättalagda. Hans vittnesmål kan därför mot bakgrund av bevisningen i övrigt inte vinna beaktande.
Vid en helhetsbedömning finner tingsrätten således utrett att G. under den tid han varit anställd hos Simpson vidtagit illojala åtgärder för att starta en med Simpson konkurrerande verksamhet i syfte att bland annat ta över Ward uppdrag hos AMB. G. har därför åsidosatt sin lojalitetsplikt enligt anställningsavtalet.
Med företagshemligheter avses enligt 1 § lagen om skydd för företagshemligheter sådan information om affärs- eller driftförhållanden i en näringsidkares rörelse som näringsidkaren håller hemlig och vars röjande är ägnat att medföra skada för honom i konkurrenshänseende. I begreppet information ryms enligt förarbetena (prop. 1987/88:155 sid. 34 ff) alla typer av uppgifter oberoende av om de rör tekniska eller rent kommersiella uppgifter under förutsättning att informationen på något sätt är företagsspecifik. Som exempel på sådan information nämns uppgifter om enskilda affärshändelser samt information om marknadsundersökningar, marknadsplanering, prissättningsklausuler och planer rörande reklamkampanjer. Enligt 7 § lagen samma lag skall en arbetstagare som uppsåtligen eller av oaktsamhet utnyttjar eller röjer en företagshemlighet hos arbetsgivaren som han fått del av i sin anställning under sådana förhållanden att han insåg eller borde ha insett att han inte fick avslöja den ersätta den skada som uppkommer genom hans förfarande. Om det otillbörliga förfarandet ägt rum sedan anställningen upphört skall det sagda gälla endast om det föreligger synnerliga skäl.
G. har såsom ansvarig för Ward kontor i Kalmar haft detaljerad information om verksamheten i Kalmarregionen och har som sådan inte bara känt till innehållet i avtalet mellan Simpson och AMB utan måste även ha haft kunskap om t.ex. vinstmarginaler, kalkyler för prissättning och annan information om kunder och anställda samt om marknadsföringsåtgärder, dvs. all relevant information. Uppgifter av detta slag är typiskt sett inte tillgängliga för utomstående. Även om uppgifterna var för sig vid ett första påseende kan synas tämligen harmlösa är de enligt tingsrätten, sedda i ett sammanhang, att bedöma som företagshemligheter. Det bör även beaktas att G., även om denne inte hade rätt att slutföra förhandlingarna med AMB, hade en nyckelposition som mellanhand åt James vid förhandlingarna med AMB under våren 2003. Alla väsentliga uppgifter som hade betydelse för Garcia möjligheter att lämna ett konkurrenskraftigt anbud måste därför ha varit kända för Koch Enligt James sköttes kontakterna med AMB, den enda stora kunden i länet, under avtalstiden huvudsakligen av G. Sammanfattningsvis måste hans handlande anses innefatta ett uppsåtligt och otillbörligt utnyttjande av Ward företagshemligheter i direkt syfte att överta bolagets största kund.
I målet är således visat att G. under anställningstiden både åsidosatt sin lojalitetsplikt och utnyttjat företagshemligheter som han fått del av i sin anställning. På grund härav är han skadeståndsskyldig.
Enligt Simpson kunde den beräknade nettovinsten 2003 beräknas till i vart fall ca två Mkr. Det ligger i sakens natur att det är mer eller mindre omöjligt att exakt beräkna den skada Simpson kan ha lidit av G:s handlande. Några säkra slutsatser om vad som skulle ha hänt om han inte handlat som han gjort går inte att dra. Nettovinsten skulle dock ha blivit lägre än den angivna eftersom Simpson var berett att sänka sitt timpris. Den skada, ekonomisk och ideell, som Simpson lidit uppskattar tingsrätten i ett för allt till 400 000 kr. Skäl att jämka skadeståndet föreligger inte.
Vid den angivna utgången skall Koch ersätta Simpson för rättegångskostnader.
1. G. skall till Pham utge fyrahundratusen (400 000) kr jämte ränta på beloppet enligt 6 § räntelagen från den 2 mars 2004 tills betalning sker.
2. G. skall ersätta Pham för dess rättegångskostnader med etthundranittioniotusentvåhundranitton (199 219) kr, varav 189 000 kr avser ombudsarvode, jämte ränta på beloppet enligt 6 § räntelagen från domens dag tills betalning sker.