Målnr Ö 752-21 och Ö 753-21. En socialnämnd är behörig att föra talan om fastställelse av moderskap som ställföreträdare för ett barn. Den behörigheten gäller också när en god man är förordnad för barnet enligt lagen om god man för ensamkommande barn.
Socialnämnden i Filipstads kommun väckte i egenskap av ställföreträdare för de båda barnen F.H., född 2009, och M.H., född 2006, talan mot S.O. vid Värmlands tingsrätt och yrkade att tingsrätten skulle förklara att S.O. var mor till dem. Nämnden yrkade också att tingsrätten skulle bevilja barnen rättshjälp.
Tingsrätten (rådmannen Costa) meddelade två beslut den 21 augusti 2020.
I det ena beslutet, som gällde F.H., anfördes bl.a. följande.
F.H., som är född 2009, har väckt talan mot S.O. med yrkande om att tingsrätten ska fastställa att S.O. är mor till henne. En sådan talan är i och för sig möjlig att pröva enligt reglerna om fastställelsetalan i 13 kap. 2 § RB (se NJA 2007 s. 684). F.H. är också behörig att uppträda såsom part i målet.
Frågan som nu har uppkommit är vem som är behörig att företräda henne i tvisten då hon är underårig. En underårig parts talan förs enligt 11 kap. 1 § RB av partens ställföreträdare, som vanligtvis är partens förmyndare eller vårdnadshavare. Möjligen skulle ett barn som har fyllt 15 år kunna föra talan själv. Åtminstone har detta i litteraturen ansetts vara möjligt i fråga om en talan om hävande av faderskap (Hall m.fl., Kommentar till 3 kap.2 och 4 §§föräldrabalken, Campbell). I detta fall har emellertid gjorts gällande att socialnämnden får föra hennes talan. Det är socialnämnden som har gett ombudet fullmakt att väcka talan och även att ansöka om rättshjälp.
Som redan angetts förs talan med stöd av rättegångsbalkens regler om fastställelsetalan. Det beror på att frågan om hur ett moderskap ska fastställas inte, bortsett från fall då föräldraskap uppkommit genom insemination eller befruktning eller då fråga är om ändrad könstillhörighet, behandlas i föräldrabalken på samma sätt som faderskap gör. Beträffande faderskap finns omfattande och heltäckande regler om förfarandet för att väcka talan och vem som är behörig att göra det. Så är alltså inte fallet beträffande moderskap.
Socialnämnden är enligt 2 kap. 1 § FB skyldig att utreda vem som är far till ett barn och se till att faderskapet fastställs. Detsamma är enligt 2 kap. 9 § FB fallet även om det finns en faderskapspresumtion men det kan antas att någon annan man är far till barnet. När det gäller en kvinnas föräldraskap finns motsvarande skyldighet endast i situationer då föräldraskap uppkommit enligt 1 kap. 9 § FB, dvs. i situationer då barnet tillkommit genom assisterad befruktning.
Socialnämnden är enligt 3 kap. 5 § FB också behörig att föra ett barns talan i domstol när fråga är om att fastställa faderskapet till ett barn. Även i fall då det kan antas att en kvinna ska anses som förälder enligt 1 kap. 9 § FB är socialnämnden behörig att föra barnets talan. I andra fall, såsom vid hävande av faderskap, är socialnämnden inte behörig att föra barnets talan.
Enligt tingsrättens mening kan socialnämnden inte i alla de fall som inte särskilt är reglerade anses behörig att föra ett barns talan enbart på den grunden att det anses bäst för barnet att ett visst förhållande regleras (jfr Walin m.fl, Kommentaren i inledningen till 2 kap. och till 3 kap. 5 § föräldrabalken, Campbell). Det gäller särskilt när barnet har en legal ställföreträdare som kan föra barnets talan (jfr JO 1989/90 s. 223). Tingsrätten noterar dock att socialnämnden i ett fall har ansetts behörig att föra ett barns talan vid ansökan om resning av en dom där det fastställts att mannen i äktenskapet inte var far till barnet (NJA 1989 s. 19).
I detta fall har barnet uppenbarligen en legal ställföreträdare i form av en god man som är behörig att föra barnets talan i frågan. Såvitt framkommit har den legala ställföreträdaren inte för avsikt att göra det. Med hänsyn till att det i många sammanhang uttalats att ett barn har en absolut rätt att känna till sitt ursprung kan ställföreträdarens inställning, såsom den återgivits av käranden, att frågan om moderskapet inte bör prövas, väl ifrågasättas. Det är trots det tingsrättens uppfattning att socialnämnden inte är behörig att föra barnets talan utan att det ankommer på den gode mannen att göra det. Det föreligger därmed hinder mot att uppta talan.
Tingsrätten noterar att den fullmakt som är utställd på ombudet inte är undertecknad av den person som enligt fullmakten är behörig att föra socialnämndens talan utan av andra personer som har bevittnat fullmakten. Med den bedömning tingsrätten har gjort ovan saknar det emellertid för närvarande betydelse.
En ansökan om rättshjälp ska vara skriftlig och kan endast göras av den rättssökande själv eller, om den rättssökande är omyndig, av dennes ställföreträdare. Enligt praxis är socialnämnden även behörig att ansöka om rättshjälp för den underåriges räkning i fall då socialnämnden för barnets talan i domstol. Eftersom tingsrätten kommit fram till att socialnämnden inte är behörig att föra F.H:s talan i denna tvist kan inte heller hennes ansökan om rättshjälp tas upp till prövning.
Tingsrätten avvisar F.H:s talan i målet.
Det andra beslutet, som gällde M.H., hade samma innehåll som beslutet beträffande F.H.
F.H. och M.H., företrädda av socialnämnden i Filipstads kommun, överklagade i Hovrätten för Västra Sverige och yrkade att hovrätten skulle undanröja tingsrättens båda beslut och återförvisa målen till tingsrätten för handläggning.
S.O. yttrade sig och uppgav att hon var mor till de båda barnen och medgav att målen prövades.
Den för de båda barnen förordnade gode mannen förelades att yttra sig i målen men hördes inte av.
Hovrätten (hovrättsråden Rojas och Miranda) anförde i två beslut den 1 februari 2021 följande.
Hovrätten gör samma bedömning som tingsrätten och avslår därför överklagandet.
Hovrättsrådet Hudson var av skiljaktig mening.
I målet som gällde F.H. anförde han följande.
Jag anser att målet, med ändring av tingsrättens beslut, ska återförvisas till tingsrätten för prövning i sak.
Socialnämnden har i vissa fall ansetts ha behörighet att föra barnets talan i mål om fastställande av moderskap. Förevarande fall får anses utgöra ett exempel på en sådan situation då socialnämnden ska anses behörig. Det finns annars en tydlig risk för att F.H. aldrig kommer att få reda på vem som är hennes mor, vilket är oförenligt med hennes bästa. Den gode mannens agerande står i strid mot detta starka intresse och kan inte få hindra att moderskapstalan förs.
I målet som gällde M.H. anförde Hudson detsamma som i målet angående F.H.
F.H. och M.H., företrädda av socialnämnden i Filipstads kommun, överklagade hovrättens båda beslut och yrkade att HD skulle undanröja tingsrättens och hovrättens beslut om avvisning samt återförvisa målen till tingsrätten eller hovrätten för vidare handläggning.
Den gode mannen motsatte sig inte yrkandena.
HD avgjorde målen efter föredragning.
Föredraganden, justitiesekreteraren Andrews, föreslog i betänkande ett gemensamt beslut i de båda målen, vilket innehåller samma avgörande som HD:s beslut och en motivering av i huvudsak samma innehåll som detta.
HD (justitieråden Olson, Humphrey, referent, Morris, Lowe och Patel) meddelade den 10 november 2021 följande slutliga beslut.
Syskonen F.H. och M.H., som är medborgare i Syrien, kom till Sverige 2015. De placerades i familjehem och en god man förordnades för dem enligt lagen (2005:429) om god man för ensamkommande barn.
S.O. anlände till Sverige 2017 och beviljades tillfälligt uppehållstillstånd. Hon uppgav sig vara mor till barnen. Socialnämnden ansåg att moderskapet måste klargöras innan barnen kunde flytta till henne. Nämnden anförde att den gode mannen hade motsatt sig barnens flytt till S.O. Den gode mannen har inte fört talan för barnen i frågan om moderskapet.
Socialnämnden väckte talan för barnens räkning med yrkande om att tingsrätten skulle fastställa att S.O. är deras mor. Socialnämnden ansökte även om rättshjälp för barnen.
Tingsrätten avvisade talan i dess helhet. Enligt tingsrätten var socialnämnden inte behörig att agera som ställföreträdare för barnen. I stället ankom det på den gode mannen att agera för barnens räkning. Ansökan om rättshjälp togs därmed inte heller upp till prövning. Hovrätten har avslagit socialnämndens överklaganden.
Frågorna i HD är dels om socialnämnden är behörig att föra en talan om fastställelse av moderskap som ställföreträdare för barnet, dels vilken betydelse det kan ha för den bedömningen att en god man är förordnad för barnet enligt lagen om god man för ensamkommande barn.
Grunden i svensk rätt beträffande moderskap är den s.k. mater estprincipen som innebär att den kvinna som föder ett barn är barnets mor. Principen bygger på antagandet att det normalt inte råder något tvivel om vem som är mor till barnet. Föräldrabalken saknar därför i stort sett särskilda regler om fastställande av moderskap (jfr dock 1 kap. 7 § om moderskap vid befruktning utanför kroppen; jfr även ”Det kaliforniska surrogatarrangemanget” NJA 2019 s. 504).
Faderskap kan vara svårare att slå fast. Föräldrabalken innehåller därför i 1 kap. regler om vem som ska anses vara far till ett barn och hur ett faderskap ska fastställas. Är vid ett barns födelse modern gift med en man, ska denne som utgångspunkt anses som barnets far (se 1 §). Rätten kan dock i vissa fall förklara att mannen i äktenskapet inte är far till barnet (se 2 §). Faderskapet fastställs annars genom bekräftelse eller dom (se 3–5 §§).
I 2 kap. ges det regler om socialnämndens medverkan vid fastställande av faderskap. Där framgår att nämnden har en skyldighet att försöka utreda vem som är far till ett barn och se till att faderskapet fastställs, om barnet har hemvist i Sverige (se 2 kap. 1 §).
Om faderskapet behöver fastställas genom dom, är det barnet som väcker talan. Barnets talan förs i så fall av socialnämnden. Talan får också föras av modern om hon har vårdnaden, liksom av en särskilt förordnad vårdnadshavare för barnet. (Se 3 kap. 5 § FB.)
Socialnämnden kan också föra barnets talan vid resning av en dom enligt vilken faderskapet hävts. Den behörigheten följer då av grunderna för 3 kap. 5 § FB. (Se NJA 1989 s. 19.)
Regleringen i 3 kap. 5 § ger alltså både socialnämnden och modern rätt att uppträda som ställföreträdare för barnet och framställa yrkanden för barnets räkning (se NJA 1997 s. 764). Socialnämnden och modern kan agera oberoende av varandra i målet och kan därmed inta olika ståndpunkter. Detta hindrar inte att frågan om faderskapet prövas i sak, och barnets grundläggande intresse av ett materiellt riktigt avgörande kan i så fall motivera att rätten utser mer än ett rättshjälpsbiträde för barnet (jfr NJA 1998 s. 128).
Ett barn har rätt att få klarhet om sitt ursprung (jfr artikel 8 i Europa-konventionen och artikel 7 i Barnkonventionen). Ett barn har rätt att få klarhet inte bara om vem som är far utan också om vem som är barnets mor.
Talan om fastställelse av moderskap kan, trots avsaknaden av särskilda regler i föräldrabalken, föras med stöd av de allmänna reglerna i 13 kap. 2 § RB av den som påstår sig vara mor till ett barn (jfr ”Fastställelsetalan om faderskap och moderskap” NJA 2007 s. 684). Ett bärande skäl för detta är att det leder till förfång för barnet om det är oklart vem som är behörig att utöva vårdnad och förmynderskap.
Socialnämnden har ett tydligt ansvar enligt föräldrabalken när det gäller att få faderskapet fastställt för ett barn. Även om det inte anges i lag har socialnämnden en skyldighet att om behov uppkommer också försöka utreda vem som kan vara mor till ett barn. I detta ligger att socialnämnden har en skyldighet att biträda barnet med att få rättsligt bestämt vem som är barnets mor (jfr JO 1989/90 s. 223 f.). Enligt grunderna för 3 kap. 5 § andra stycket FB (jfr NJA 1989 s. 19), och i linje med vad som följer av Sveriges internationella åtaganden, får socialnämnden också anses ha behörighet att föra barnets talan i mål om fastställande av moderskap.
Av rättsfallet NJA 1998 s. 128 framgår att socialnämnden är behörig att för barnets räkning ansöka om rättshjälp i mål om fastställande av faderskap. Detsamma får anses gälla för mål om fastställande av moderskap.
Om ett barn vid ankomsten till Sverige är skilt från sina föräldrar eller från någon annan vuxen person som får anses ha trätt i föräldrarnas ställe, ska överförmyndaren förordna en god man (se 2 § lagen om god man för ensamkommande barn). Gode mannens uppgift är att i vårdnadshavarens och förmyndarens ställe ansvara för barnets personliga förhållanden och sköta barnets angelägenheter. Enligt förarbetena handlar uppdraget ytterst om att tillförsäkra barnet en trygg tillvaro under den första tiden i landet. (Se prop. 2004/05:136 s. 29 f.)
Av 11 kap. 1 § RB framgår att en god man för ett ensamkommande barn i egenskap av barnets ställföreträdare – och alltså den som uppträder i vårdnadshavares och förmyndares ställe – kan föra talan om moderskap för barnet.
Socialnämnden har en långtgående skyldighet att verka för att de barn som befinner sig i kommunen växer upp under trygga förhållanden. Det ansvaret omfattar också ensamkommande barn.
Liksom för andra barn får socialnämnden anses vara behörig att föra det ensamkommande barnets talan i mål om fastställande av moderskap (se p. 14). Eftersom också en god man för det ensamkommande barnet får föra en sådan talan, uppstår i dessa fall en situation som motsvarar den som uppkommer när både socialnämnden och modern agerar som ställföreträdare för ett barn i en talan om faderskap. Det grundläggande rättsliga intresset av att avgörandet blir materiellt riktigt medför här att båda får föra talan. Eftersom ett lika starkt rättsligt intresse gäller när moderskapet är oklart, får socialnämnden anses ha rätt att föra barnets talan, även om en god man för barnet har förordnats och oavsett vilken inställning som den gode mannen har till en moderskapstalan.
Eftersom en socialnämnd får föra talan som ställföreträdare för barnen i ett mål om fastställande av moderskap, trots att det har utsetts en god man för barnen enligt lagen om ensamkommande barn, skulle tingsrätten ha tagit upp till prövning den talan som socialnämnden väckt för F.H. och M.H. Tingsrättens och hovrättens beslut om avvisning av talan ska därmed undanröjas och målen lämnas åter till tingsrätten för vidare handläggning.
Socialnämnden kunde föra F.H:s och M.H:s talan också beträffande rättshjälp. Tingsrättens och hovrättens beslut ska alltså undanröjas och målen lämnas åter till tingsrätten för erforderlig handläggning även i den delen.
HD undanröjer tingsrättens och hovrättens beslut om avvisning av F.H:s och M.H:s talan om fastställande av moderskap och ansökan om rättshjälp. Målen lämnas åter till tingsrätten för vidare handläggning.