Ersättning till offentlig försvarare. 21 kap 10 § RB.
(Jfr 1984 s 877)
Allmän åklagare väckte vid Ljungby TR åtal mot H.M., född 1943, i fyra olika åtalspunkter för grov stöld i ett fall (åtalspunkten 3), för stöld i två fall och för brott mot vapenlagen (1996:67) i ett fall.
Advokaten P.M. förordnades till offentlig försvarare för H.M.. TR:n dömde d 18 nov 1996 H.M. för stöld i tre olika åtalspunkter samt brott mot vapenlagen i ett fall till fängelse fem månader, vilken påföljd dock avsåg även brottet enligt en dom d 21 maj 1996, varjämte H.M. tidigare ådömd skyddstillsyn undanröjdes. TR:n förordnade vidare att H.M. skulle i häkte avbida att domen vann laga kraft mot honom i ansvarsdelen.
I sina domskäl anförde TR:n i påföljdsfrågan: H.M. förekommer i kriminalregistret under 13 avsnitt med början 1966 då han ådömdes skyddstillsyn med behandling i anstalt för grovt bedrägeri medelst urkundsförfalskning. Efter ytterligare en dom på 1960-talet och två domar på 1970-talet, varvid H.M. ådömdes fängelsestraff av varierande längd, dömdes han 1982 för häleri till skyddstillsyn. Under 1980-talet dömdes H.M. ytterligare tre gånger för förmögenhetsbrott och fick då vid första tillfället skyddstillsyn jämte fängelse och vid de andra tillfällena fängelsestraff. H.M. dömdes därefter d 22 maj 1991 för grov stöld och förberedelse till stöld till fängelse i sex månader, varvid villkorligt medgiven frihet förklarades till en tid av två månader förverkad, och d 2 nov 1992 för stöld, grov stöld, försök till grov stöld samt narkotikabrott till skyddstillsyn med särskild behandlingsplan. Genom beslut d 6 maj 1993 undanröjdes skyddstillsynen enligt domen d 2 nov 1992 och påföljden bestämdes till fängelse i nio månader. Härefter har H.M. dömts d 20 april 1994 för stöld till fängelse i en månad och d 21 maj 1996 för stöld till skyddstillsyn.
Med hänsyn till H.M:s återfall i förmögenhetsbrott kan nu annan påföljd än fängelse inte komma ifråga. Den tidigare ådömda skyddstillsynen skall därvid undanröjas. Även om brottet i åtalspunkten 3 inte bedömts som grov stöld har det så högt straffvärde att fängelsestraffets längd för den samlade brottsligheten bör bestämmas till fem månader.
H.M. överklagade i Göta HovR och yrkade att honom tidigare ådömd skyddstillsyn skulle förordnas omfatta även den aktuella brottsligheten eller i andra hand att påföljden skulle bestämmas till skyddstillsyn jämte ett kortare fängelsestraff. Han yrkade i vart fall strafflindring.
Åklagaren bestred ändring.
P.M. yrkade ersättning för sitt uppdrag som offentlig försvarare i HovR:n, bl a för en resa från Hässleholm till häktet i Jönköping för ett sammanträffande med H.M..
HovR:n (hovrättsråden Singh, och Lundeholm, referent, tf hovrättsassessorn Ortiz samt nämndemännen Sullivan och Styf) fastställde i dom d 16 jan 1997 TR:ns dom och anförde i fråga om P.M:s ersättningsyrkande: P.M. har yrkat ersättning för bl a en resa från Hässleholm till häktet i Jönköping för ett sammanträffande med H.M.. Han har förklarat att H.M. inte mådde bra i häktet, att denne i och för sig inte begärde ett sammanträffande men att P.M. ändå fann det lämpligt. - Häktesresor ersätts vanligtvis av allmänna medel. Det åligger emellertid en offentlig försvarare att iaktta en viss återhållsamhet innan han ådrar statsverket betydande kostnader på grund av långa resor. I förevarande fall var gärningarna erkända och frågan i HovR:n gällde endast påföljden, varvid det inte synes ha varit aktuellt att i HovR:n åberopa andra omständigheter än de som framkom redan vid huvudförhandlingen i TR:n. Besöket har således inte varit av betydelse för H.M:s talan i HovR:n. I en offentlig försvarares uppdrag får anses ligga ett visst moment av kurativ verksamhet men sådan kan ersättas endast i begränsad utsträckning och det bör ske med betydande restriktivitet (se NJA 1984 s 877). I förevarande fall framgår av utredningen inte annat än att resan sett utifrån de uppgifter som får anses åligga en offentlig försvarare har varit uppenbart obehövlig. Den bör därför inte ersättas av allmänna medel.
P.M:s yrkande om ersättning av allmänna medel lämnades i HovR:ns i domen intagna beslut utan bifall i vad avsåg häktesresan till Jönköping.
P.M. överklagade och yrkade att HD skulle tillerkänna honom ersättning av allmänna medel med 4 679 kr utöver det belopp som HovR:n hade bestämt.
Domstolsverket bestred ändring och anslöt sig helt till den bedömning HovR:n gjort.
Sveriges advokatsamfund, som av HD beretts tillfälle att yttra sig i ärendet, anförde i yttrande d 23 maj 1997 bl a: Den i ärendet aktuella frågan är huruvida P.M. kan anses berättigad till ersättning för den kostnad och tidsspillan som uppkommit på grund av ett besök hos en häktad klient inför en förestående huvudförhandling i HovR:n. Målet har i HovR:n avsett frågan om val av påföljd.
I en försvarares skyldigheter att med nit och omsorg tillvarata den misstänktes rätt ingår att förbereda försvaret tillsammans med denne. Omständigheterna torde endast undantagsvis kunna vara sådana att försvararen kan fullgöra denna sin skyldighet utan att sammanträffa med klienten inför en förestående huvudförhandling. - Betraktat från klientens synvinkel och inför det för denne synnerligen ingripande avgörande som förestod måste det framstå som helt otillfredsställande att inte inför huvudförhandlingen få personligen rådgöra med försvararen.
I det nu aktuella målet hade TR:n undanröjt en skyddstillsyn och utdömt ett fängelsestraff. P.M. har härutöver upplyst att utredningen i påföljdsdelen utvidgats i HovR:n. Det måste redan mot denna bakgrund ifrågasättas om det är förenligt med en försvarares plikter att underlåta att sammanträffa med klienten inför huvudförhandlingen.
Härtill kommer att P.M. synes ha vinnlagt sig om den restriktivitet i nu aktuellt hänseende som kan begäras då endast ett tidigare besök på häktet ägt rum. Detta besök ägde rum inför huvudförhandlingen i TR:n. För det fall det nu ifrågasatta besöket ej ägt rum skulle vid huvudförhandlingen i HovR:n mer än två månader ha förflutit sedan försvararen sammanträffat med sin klient.
Domstolsverket har i sitt yttrande hänvisat till de riktlinjer som anges i NJA 1984 s 877 samt anfört att arbete som inte utgör biträde i brottmålet endast i begränsad utsträckning skall kunna berättiga till ersättning. Det bör härvid anmärkas att frågan i det angivna rättsfallet rörde hur många av ett antal besök på häktet som kunde anses ersättningsgilla och således mindre den principiella frågan om inte en försvarare i vart fall bör sammanträffa med sin klient en gång före huvudförhandling.
Vad vidare avser arbetets karaktär har målet i HovR:n rört frågan om möjligheten att ådöma klienten skyddstillsyn samt frågan om fortsatt frihetsberövande genom häktning. Ett sammanträffande med klienten för genomgång av den personliga situationen inför huvudförhandling måste mot denna bakgrund betecknas som biträde i brottmålet även om det härutöver kan fylla en kurativ funktion. Någon anledning att ifrågasätta besöket på denna grund synes därför inte föreligga.
Med stöd av det ovan anförda uttalar Sveriges advokatsamfund som sin mening att P.M. bör tillerkännas den begärda ersättningen.
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, RevSekr Orlov-Lempert, föreslog i betänkande att HD skulle meddela följande beslut: P.M. har i HD i huvudsak anfört: Han har besökt sin klient en gång på häktet i Växjö inför rättegången i TR:n och en gång på häktet i Jönköping inför hovrättsförhandlingen. Det hade varit önskvärt att han fått sammanträffa med sin klient för att diskutera överklagandets omfattning och utformning efter tingsrättsdomen. Med hänsyn till reseavståndet till häktet avstod han från besöket. Även om klienten inte i omedelbar anslutning till det senaste besöket hade begärt ett besök, hade han dock vid tidigare tillfälle bett P.M. att besöka honom i häktet. Tidsförhållandena medgav inte ett besök samma dag som huvudförhandlingen ägde rum i HovR:n. En offentlig försvarare bör medges rätt att besöka klienten i häkte för att förbereda talan även om domen överklagats endast i påföljdsdelen. I detta fall motiverade också rent kurativa skäl ett besök.
Domstolsverket har anslutit sig till den bedömning HovR:n gjort. Advokatsamfundet har uttalat som sin mening att P.M. bör tillerkännas den begärda ersättningen och bl a anfört: Omständigheterna torde endast undantagsvis vara sådana att försvararen kan fullgöra sin skyldighet att tillvarata klientens rätt och förbereda försvaret tillsammans med denne utan ett personligt sammanträffande inför en förestående huvudförhandling. Målet i HovR:n har bl a rört frågan om möjlighet att ådöma klienten skyddstillsyn. Ett sammanträffande för genomgång av den personliga situationen måste mot den bakgrunden betecknas som biträde i brottmålet även om det härutöver kan fylla en kurativ funktion.
Enligt 21 kap 7 § RB skall en offentlig försvarare med nit och omsorg tillvarata den tilltalades rätt i syfte att verka för sakens riktiga belysning och bör genom överläggning med den tilltalade förbereda försvaret. Försvararen har enligt samma kapitel 10 § RB rätt till skälig ersättning för arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget krävt.
För att tidsspillan skall vara ersättningsgill måste den således ligga inom ramen för uppdraget. Även om det åligger en offentlig försvarare att medverka till att kostnaderna hålls nere får kraven härpå inte ställas så högt att de inte går att förena med ett korrekt fullgörande av försvararuppdraget. Det får anses rimligt att en offentlig försvarare för att förbereda försvaret får tillfälle att sammanträffa med sin klient åtminstone en gång före förhandling i varje instans. Detta bör gälla även i fall där en tilltalad överklagar endast i påföljdsdelen eftersom klientens personliga situation kan vara av direkt betydelse för hans talan.
När det gäller offentlig försvarares rätt till ersättning för besök av kurativa skäl hos den tilltalade i häkte har HD uttalat att arbete som inte utgör biträde i brottmålet, utan består i tillvaratagande av den tilltalades intressen i andra avseenden, skall i begränsad utsträckning kunna berättiga till ersättning men detta skall ske med betydande restriktivitet (NJA 1984 s 877). Att, som i detta fall, det kurativa inslaget har varit betydande, kan inte medföra att försvararen inte skall få ersättning för sina kostnader för samråd med sin klient i häkte en gång före huvudförhandling. Ett sådant häktesbesök får anses ingå i försvararuppdraget.
P.M. har, med hänsyn till att häktesresan företagits en lördag, i HD korrigerat sin kostnadsräkning på så sätt att timkostnaden för tidsspillan upptagits till 510 kr. Han har uppgivit att resan till Jönköping tagit sex timmar i anspråk. Han har, med avräkning för en timme, yrkat ytterligare ersättning för fem timmars tidsspillan jämte utlägg i samband med denna resa samt, som hans talan får förstås, för en timmes tidsspillan i samband med huvudförhandlingen i HovR:n.
För målet i HovR:n har ersättning utgått enligt brottmålstaxan, vilken inkluderar en timmes tidsspillan per instans. HovR:n har avräknat en timmes tidsspillan vid bestämmandet av ersättning för hovrättsförhandlingen. Då P.M. inte anfört något skäl till att så inte bort ske, skall han tillerkännas ersättning för utlägg och sex timmars tidsspillan i samband med häktesresan.
HD:s avgörande. HD tillerkänner P.M. ytterligare ersättning av allmänna medel för försvaret av H.M. i HovR:n med 4 279 kr, varav 3 060 kr för tidsspillan och 1 219 kr för utlägg. Denna kostnad skall stanna på staten.
HD (JustR:n French, Cisneros, Watkins, James, referent, och Olson) fattade följande slutliga beslut: Skäl: P.M. har i HD i huvudsak anfört: Offentlig försvarare bör rimligen medges rätt att besöka klienten även om talan endast förs i påföljdsdelen. Talan måste förberedas även i sådant fall. T ex kan det ha framkommit nya omständigheter som klienten tidigare inte uppmärksammat eller känt till. I förevarande fall var utredningen i påföljdsfrågan i HovR:n dessutom inte identisk med den som förelåg i TR:n; på P.M:s begäran skulle upplysningsvis höras en person som utfäst sig att för någon tid ta hand om H.M. om han frigavs vid hovrättsförhandlingen. Även rent kurativa skäl motiverade ett besök. H.M. hade tidigare bett om ett sammanträffande med P.M. angående sin situation i häktet. - När P.M. gjorde sitt besök på häktet hade han blivit klar över att tidsförhållandena ej medgav att han gjorde häktesbesöket samma dag som huvudförhandlingen skulle hållas.
Domstolsverket har anslutit sig till den bedömning HovR:n gjort. Enligt 21 kap 7 § RB skall en offentlig försvarare med nit och omsorg tillvarata den tilltalades rätt och i detta syfte verka för sakens riktiga belysning. Han bör genom överläggning med den tilltalade förbereda försvaret. Enligt 10 § samma kapitel har han rätt till skälig ersättning av allmänna medel för arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget krävt. Utredningen i målet visar att P.M:s besök i häktet utgjort ett led i förberedelserna för hovrättsförhandlingen. Efter TR:ns dom var detta det enda sammanträffandet mellan H.M. och P.M.. Då sålunda besöket - även om det också kunde fylla en kurativ funktion - är att se som ett biträde i brottmålet har P.M. rätt till ersättning för tidsspillan och utlägg.
P.M. har, med hänsyn till att häktesresan företagits en lördag, i HD korrigerat sin kostnadsräkning på så sätt att timkostnaden för tidsspillan upptagits till 510 kr. Han har uppgivit att resan till Jönköping tagit sex timmar i anspråk. Han har, med avräkning för en timme, yrkat ytterligare ersättning för fem timmars tidsspillan jämte utlägg i samband med denna resa samt, som hans talan får förstås, för en timmes tidsspillan i samband med huvudförhandlingen i HovR:n.
För målet i HovR:n har ersättning utgått enligt brottmålstaxan, vilken inkluderar en timmes tidsspillan per instans. HovR:n har i enlighet härmed avräknat en timmes tidsspillan vid bestämmandet av ersättning för tidsspillan i samband med hovrättsförhandlingen. Det saknas anledning att frångå denna bedömning. P.M. skall därför tillerkännas ersättning, förutom för utlägg, för sex timmars tidsspillan i samband med häktesresan.
HD:s avgörande. HD tillerkänner P.M. ytterligare ersättning av allmänna medel för försvaret av H.M. i HovR:n med 4 279 kr, varav 3 060 kr för tidsspillan och 1 219 kr för utlägg. Denna kostnad skall stanna på staten.
HD:s beslut meddelades d 10 sept 1997 (mål nr Ö 521/97).