En åttaårig pojke har sedan ettårsåldern stadigvarande vistats i ett familjehem. Eftersom det har bedömts vara uppenbart att det är bäst för barnet att de rådande förhållandena består har vårdnaden flyttats över till familjehemsföräldrarna.
Socialnämnden i Falkenbergs kommun förde vid Borås tingsrätt den talan mot F.H. och T.H-n som framgår av tingsrättens dom.
Tingsrätten (ordförande rådmannen Morton) anförde i dom den 4 juli 2012 följande.
F.H. och T.H-n fick sonen Norris den 15 juli 2005. Efter anmälan gällande oro för hans hemförhållanden gjordes utredning avseende hans hemförhållanden varvid omfattande omsorgsbrister hos föräldrarna konstaterades. Norris jourplacerades med stöd av socialtjänstlagen i familjehemmet Sullivan och P.H. den 17 november 2006. Länsrätten biföll den 29 december 2006 socialnämndens ansökan om vård enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. I samband med familjehemsplaceringen av Norris separerade Lee och T.H-n. L. har därefter stadigvarande varit placerad hos Sullivan och P.H. Sullivan är far till F.H. och således L:s farfar. P.H. är gift med AllenSocialnämnden har yrkat att tingsrätten med stöd av 6 kap. 8 § FB utser Sullivan och P.H. som särskilt förordnade vårdnadshavare för L., och att vårdnaden om honom överflyttas till dem.
T.H-n har bestritt yrkandet.
Om tingsrätten skulle bifalla socialnämndens yrkande har hon för egen del yrkat att Norris skall få ett utvidgat umgänge med henne och att detta skall innebära umgänge vartannat veckoslut från fredag eftermiddag till söndag kväll samt tre veckor på sommaren. Umgänget skall trappas upp från nuvarande till vad som yrkas under ett antal veckor.
F.H. har samtyckt till att vårdnaden om Norris överflyttas till Sullivan och P.H.
Socialnämnden har bestritt T.H-ns yrkande om utvidgat umgänge och endast medgett umgänge vid ett tillfälle per månad på sätt nu sker.
Socialnämnden har till utveckling av sin talan anfört: Norris är nu sju år och han har varit placerad i familjehemmet sedan han var ett och ett halvt år gammal. Han har sin trygghet och stabilitet där. Det är viktigt att han vet var han skall bo och växa upp i framtiden. Det fanns stora brister hos föräldrarna i omsorgen om Norris och detta ledde till beslutet om LVU. Socialnämndens ursprungliga uppfattning om föräldrarnas möjligheter att ta hand om L. har inte förändrats under tiden och det finns inget som talar för att L:s placering i familjehemmet kan upphöra. L:s föräldrar saknar förutsättningar att tillgodose hans behov. De är dock båda måna om Norris och samarbetet med socialnämnden och familjehemmet fungerar bra. Föräldrarna har för närvarande umgänge med L. en gång per månad och detta har inte behövt regleras eftersom de inte velat ha mer. Umgänget som sker i närvaro av kontaktperson för att umgänget skall bli tryggt för L. har fungerat bra. Det är nu dags att se över förhållandena och flytta över vårdnaden till L:s farfar och dennes hustru. Det finns ingen realistisk bedömning att Norris skall kunna återvända till sina föräldrar och det är därför bäst att vårdnaden flyttas över till familjehemmet. Familjehemmet är måna om att L. skall ha ett regelbundet umgänge med båda sina föräldrar och är noga med att F.H. inte skall få privilegier som T.H-n inte har. Norris har idag umgänge med sina biologiska föräldrar i exakt samma omfattning.
T.H-n har till utveckling av sin talan anfört: Utgångspunkten när ett barn vårdas enligt LVU är att vården skall bedrivas på ett sådant sätt att barnet skall kunna flytta åter till sin vårdnadshavare. Överflyttning av vårdnaden enligt 6 kap. 8 § FB skall endast ske om det står klart att barnet, trots socialnämndens ansträngningar, inte kommer att kunna flytta tillbaka till en vårdnadshavare. Det har vid denna bedömning stor betydelse vilken relation som föreligger mellan barnet och vårdnadshavaren samt vilken vilja och förmåga som vårdnadshavaren har att påverka sina egna förhållanden och förutsättningar att ta ansvar för barnet. T.H-n har samarbetat med socialnämnden. Hon har haft en regelbunden kontakt med L., som mycket väl vet att hon är mor till honom. Tidigare hade hon umgänge med L. ett veckoslut i månaden hos L:s morfar. Avsikten var enligt socialnämndens plan att diskussion om förändring av umgänget skulle äga rum när T.H-n fick egen lägenhet, vilket rimligen måste tolkas som att tanken var att umgänget därefter skulle äga rum i hennes egen bostad. Hon har numera egen bostad, men trots detta har umgänget inskränkts till att endast omfatta ett tillfälle i månaden på dagtid i närvaro av tredje person. - - -. T.H-n har ordnade förhållanden. Hon studerar för närvarande. - - -. Europadomstolen har i flera domar understrukit myndigheters skyldighet att verka för förening av föräldrar och barn som vistas i fosterhem. Socialnämnden har inte gjort vad som krävs i detta hänseende. Om vårdnaden överflyttas till Sullivan och P.H. kommer det med all sannolikhet innebära att Norris kommer att beredas betydligt större möjligheter till kontakt med F.H. än med T.H-n. Det kan ifrågasättas om det är lämpligt att mot den ena vårdnadshavarens vilja till särskilt förordnade vårdnadshavare utse personer som är nära anhöriga till den andra vårdnadshavaren. F.H. kommer genom anknytningen till sin far och dennes hustru att få möjlighet till inflytande på hur vårdnaden skall utövas även om han inte juridiskt har någon del i vårdnaden. T.H-n kommer inte att ha motsvarande möjlighet till inflytande. - - -. L. har starka band och god relation till T.H-n och det vore till skada för honom om hans kontakter med T.H-n inskränks. Det är därför inte till L:s bästa om vårdnaden om honom överflyttas till Sullivan och P.H.
På socialnämndens begäran har förhör ägt rum med vittnena Sullivan och P.H.
T.H-n har på egen begäran hörts i målet. Vidare har förhör ägt rum med vittnet M.M. Hon har som skriftlig bevisning åberopat delar av Falkenbergs kommuns genomförandeplan för placering enligt SoL eller LVU färdigställd den 29 januari 2010 samt uppföljning av denna.
I 6 kap. 8 § FB sägs att om ett barn stadigvarande vårdats och fostrats i ett annat enskilt hem än föräldrahemmet och det är uppenbart att det är bäst för barnet att det rådande förhållandet får bestå och att vårdnaden flyttas över till den eller dem som har tagit emot barnet eller någon av dem, skall rätten på talan av socialnämnden utse denne eller dessa att såsom särskilt förordnade vårdnadshavare utöva vårdnaden om barnet.
Det kan inledningsvis konstateras att den aktuella lagtexten innehåller rekvisitet att det skall vara uppenbart att det är bäst för barnet att rådande förhållanden består och vårdnaden flyttas över. Det har inte framkommit annat är att uppväxtbetingelserna för L. är mycket goda i familjehemmet och att det inte för närvarande är aktuellt med att flytta honom därifrån. Det framstår även som uppenbart att ett återflyttande till T.H-n och F.H. inte är aktuellt då de båda inte lever tillsammans. Lagstiftningens utgångspunkt i ett fall som detta är dock och måste vara en strävan efter en återförening mellan barnet och dess vårdnadshavare, eller som i detta fall en av vårdnadshavarna. Socialnämnden har därför att i första hand verka för en återförening och först därefter, när alla rimliga möjligheter uttömts eller visat sig verkningslösa och det på sikt framstår som utsiktslöst att få till stånd en återförening av ett barn och dess biologiska föräldrar, att föranstalta om ett överflyttande av vårdnaden.
Varken av den av T.H-n åberopade genomförandeplanen för placering eller av andra handlingar framgår vilka insatser som gjorts från Socialnämndens sida eller som man avser att göra för att verka för en återförening av Norris och hans mor. Av vad som framkommit från socialnämnden verkar man uppenbarligen inte längre försöka att få till stånd en återförening mellan L. och T.H-n. Av förhöret med T.H-n framgår att hon sedan februari 2012 har en egen lägenhet, att hon studerar för att komplettera sina betyg samt att hon inser att en återflyttning av L. till henne måste dröja ett tag till och sedan ske stegvis. Hon har vidare uppgett att huvudorsaken till att de inte klarade av L. när han föddes var att hon var för ung och att hon och barnets far, F.H., bråkade mycket.
Även om, som ovan anförts, L. har det mycket bra i familjehemmet anser tingsrätten det inte visat att det inte längre föreligger möjlighet att, i vart fall på sikt, få till stånd en återförening mellan L. och T.H-n. L. har visserligen varit placerad i familjehemmet i mer än fem år, men mot bakgrund av omständigheterna i målet och då det inte visats att en återförening är utsiktslös anser tingsrätten frågan för tidigt väckt. Det kan därför inte anses att det är uppenbart bäst för Norris att de rådande förhållandena består och att vårdnaden flyttas över till familjehemmet.
Socialnämndens talan skall därför ogillas. - - -.
Socialnämnden i Falkenbergs talan ogillas.
Socialnämnden i Falkenbergs kommun överklagade i Hovrätten för Västra Sverige och yrkade att hovrätten skulle bifalla yrkandet om överflyttning av vårdnaden om L.
F.H. medgav ändringsyrkandet.
T.H-n bestred ändringsyrkandet.
För det fall socialnämndens yrkande skulle bifallas yrkade hon förordnande om rätt för L. till visst närmare preciserat umgänge med henne.
Socialnämnden bestred T.H-ns yrkande om rätt till umgänge.
Hovrätten (hovrättslagmannen Hardy, hovrättsrådet Barr de Verdier, tf. hovrättsassessorn Cook, referent, och två nämndemän) anförde i dom den 28 december 2012 följande.
- - -.
Socialnämnden har i hovrätten tillagt sammanfattningsvis följande. T.H-ns brister i föräldraförmåga har inte förändrats sedan Norris omhändertogs år 2006. Hon har behov av socialt stöd för att få en fungerande vardag för sin egen del. Hon kan inte få bostad på egen hand, hon saknar förmåga att planera och hennes ekonomi hanteras genom socialförvaltningen. Vidare saknar T.H-n insikt beträffande sina brister i föräldraförmåga, och hon tar inte emot stöd, vilket innebär att hon inte kan tillgodose L:s behov. Socialnämnden har gjort den bedömningen att en återförening mellan L. och T.H-n inte är aktuell inom en snar framtid, och nämnden har därför fokuserat på att få till stånd ett fungerande umgänge mellan dem.
För att L:s kontakt med T.H-n inte ska bli skadlig krävs det att en stödperson närvarar vid umgängestillfällena. En utökning av umgänget skulle innebära en påtaglig risk för L:s hälsa och utveckling. Varken
T.H-n eller L. orkar med längre umgängestillfällen än över dagen och L. behöver sedan en period i familjehemmet för att återhämta sig.
T.H-n har i tilläggsförhöret uppgett i huvudsak följande. Umgänget med L. har inte förändrats sedan tingsrättens dom. Eftersom kontaktpersonen har varit sjuk, har hon haft umgänge med L. hemma hos sin mamma, dvs. L:s mormor. Det har fungerat mycket bra. Utöver det har hon inte haft någon kontakt med Jones vill vara med henne och frågar om han får sova över hos henne. Hon har samma framtidsplaner som tidigare och hoppas att Norris ska kunna bo hos henne inom 2-3 år.
Har ett barn stadigvarande vårdats och fostrats i ett annat enskilt hem än föräldrahemmet och är det uppenbart att det är bäst för barnet att det rådande förhållandet får bestå och att vårdnaden flyttas över till den eller dem som har tagit emot barnet eller någon av dem, ska rätten enligt 6 kap. 8 § första stycket FB utse denne eller dessa att såsom särskilt förordnade vårdnadshavare utöva vårdnaden om barnet.
Av utredningen framgår att L. stadigvarande har vårdats och fostrats i S.H:s och P.H:s hem. Frågan i målet gäller om det är uppenbart bäst för Norris att det rådande förhållandet får bestå och att vårdnaden flyttas över till dem.
För överflyttning av vårdnaden enligt 6 kap. 8 § FB krävs det inte att föräldrarna är olämpliga som vårdnadshavare. I stället är det barnets behov och intressen som är det avgörande. Det kan innebära att barnets behov av kontinuitet - att det rådande förhållandet får bestå - får företräde framför möjligheten att återförenas med föräldrarna (se Mattsson, Rätten till familj inom barn- och ungdomsvården, 2010, s. 106). Genom att vårdnaden flyttas över till dem som tagit emot barnet kan barnet ges en uppväxt under stabila och trygga förhållanden. Vidare kan det förhindra att barnet rycks upp från en invand miljö där barnet har hunnit rota sig känslomässigt (jfr rättsfallet NJA 1993 s. 666). Utgångspunkten vid en placering i ett familjehem är annars att barnet ska återförenas med föräldrarna (se prop. 1981/82:168 s. 39), vilket även har understrukits av Europadomstolen (se t.ex. Saleck Bardi mot Spanien, dom den 24 maj 2011, R mot Finland, dom den 30 maj 2006 och Görgülü mot Tyskland, dom den 26 februari 2004).
Av det sagda följer att en förutsättning för överflyttning av vårdnaden är att barnet har rotat sig i familjehemmet och känner sådan stabilitet och gemenskap att det uppfattar hemmet som sitt eget.
Typiskt sett uppfattar ett barn familjehemmet som sitt ”riktiga” hem först efter en längre tid. Har de biologiska föräldrarna en god och konfliktfri kontakt med barnet under placeringen i familjehemmet är därför en överflyttning sällan aktuell. I ett sådant fall har barnet kvar sin befintliga familjestruktur och känner att det är där som det hör ”hemma”. I lagförarbetena (prop. 1981/82:168 s. 40) har också uttalats att det givetvis inte bör komma i fråga att flytta över vårdnaden från föräldrar som håller en god kontakt med barnet medan det vistas i ett fosterhem.
Har däremot kontakten med de biologiska föräldrarna varit sporadisk eller konfliktfylld så att barnet har kommit att förlora det tidigare familjelivet bör en vårdnadsöverflyttning kunna bli aktuell, särskilt i de fall där barnet betraktar familjehemmet som sitt ”hem”. Det har hävdats att innebörden av nyssnämnda motivuttalande torde vara att barn som har regelbunden kontakt med sina föräldrar inte kommer att uppfatta familjehemmet som sitt riktiga hem. En tolkning, som innebär att överflyttning kan ske endast när någon kontakt med föräldrarna inte har förekommit, skulle nämligen i alltför hög grad begränsa möjligheten till vårdnadsöverflyttning. Förekomsten av kontakt med föräldrarna skulle därmed inte utgöra något formellt hinder för överflyttning av vårdnaden men få betydelse vid bedömningen av vad som är bäst för barnet. Som ett exempel på när vårdnadsöverflyttning bör kunna ske då en återförening inom överskådlig framtid ter sig orealistisk, trots att umgänge förekommit, har nämnts att barnet har varit familjehemsplacerat sedan späd ålder och vuxit upp i familjehemmet. (Se Mattsson, a.a., s. 106 och 110 f., och Smith, Föräldraskap i rättslig belysning, 2000, s. 480 f.)
Betydelse i sammanhanget måste också ges bestämmelsen i 6 kap. 8 § andra stycket socialtjänstlagen som innehåller att socialnämnden, när ett barn har varit placerat i samma familjehem under tre år från det att placeringen verkställdes, ska särskilt överväga om det finns skäl att ansöka om överflyttning av vårdnaden enligt 6 kap. 8 § FB. I förarbetena till bestämmelsen angavs att det inte är ovanligt att barn lever i ovisshet om var de hör hemma och om och hur länge de får bo kvar i ett familjehem. Vidare visade enligt motiven en undersökning som Socialstyrelsen hade genomfört att överflyttning av vårdnad inte hade initierats i de fall där huvudsyftet var barnets behov av trygghet i ett längre tidsperspektiv. Skälen för att ansökningar om överflyttning av vårdnad gjordes så sällan var enligt regeringens uppfattning inte tillräckligt starka ur ett barnperspektiv. (Se prop. 2002/03:53 s. 84 ff.)
L. har vårdats och fostrats i familjehemmet i sex år, dvs. sedan han var cirka ett år. Allt tyder på att han har rotat sig och uppfattar familjehemmet som sitt hem. Han har utvecklats bra och får sina behov av omvårdnad och trygghet väl tillgodosedda i familjehemmet. Annat har inte framkommit än att Sullivan och P.H. är väl lämpade att ha vårdnaden om L.
Med hänsyn till vad som framkommit om T.H-n:s förhållanden framstår det inte som realistiskt att hon inom överskådlig tid kommer att ha förmåga eller möjlighet att utöva den faktiska vårdnaden om Norris och att L. alltså ska kunna återförenas med henne. En återförening med F.H. är inte heller aktuell. Även om det inte finns någon risk för att L. inom en snar framtid rycks upp från sin invanda miljö, måste det sett till L:s behov av trygghet i ett längre tidsperspektiv sammantaget anses vara uppenbart bäst för honom att de rådande förhållandena får bestå och att familjehemsföräldrarna får den rättsliga vårdnaden.
Vid prövningen av T.H-ns yrkande om utökat umgänge är det viktigt att beakta att L. får fortsatt kontakt med sina biologiska föräldrar och bygger upp en nära relation till dem. Ingenting har emellertid framkommit som tyder på att en överflyttning av vårdnaden till familjehemsföräldrarna skulle innebära någon förändring i den delen. Sullivan och P.H. har uppgett att T.H-n alltid är välkommen att kontakta och besöka L. i deras hem.
Hovrätten kan konstatera att T.H-n inte tagit några egna initiativ till kontakt med L., vare sig via telefon eller genom personliga besök. Hon har inte heller haft umgänge med L. utan en annan vuxen person närvarande sedan han placerades i familjehemmet. Till detta kommer att socialnämnden, som har en mångårig erfarenhet av T.H-ns föräldraförmåga, anser att ett utökat umgänge skulle innebära en påtaglig risk för att L:s hälsa och utveckling skadas.
Mot bakgrund av det nu anförda finner hovrätten att det för närvarande inte är förenligt med L:s bästa att umgänget med T.H-n utökas.
Sammanfattningsvis innebär det sagda att vårdnaden om L. ska överflyttas till familjehemsföräldrarna och att T.H-ns yrkande om utökat umgänge ska lämnas utan bifall.
Hovrätten ändrar tingsrättens dom på så sätt att hovrätten utser Sullivan, och P.H. att som särskilt förordnade vårdnadshavare utöva vårdnaden om L.
Hovrätten lämnar T.H-ns yrkande om umgänge utan bifall.
T.H-n överklagade och yrkade att HD med ändring av hovrättens dom skulle ogilla socialnämndens talan om överflyttning av vårdnaden om L.
Om hennes yrkande avseende vårdnad inte skulle bifallas yrkade T.H-n att HD skulle förordna att Norris har rätt till umgänge med henne i viss angiven omfattning.
Socialnämnden och F.H. motsatte sig att hovrättens dom ändrades.
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, justitiesekreteraren Wilson, föreslog i betänkande att HD skulle meddela följande dom.
Punkterna 1-7 motsvarar i huvudsak punkterna 1-7 i HD:s dom.
I 6 kap. 8 § FB stadgas, att om ett barn stadigvarande vårdats och fostrats i ett annat enskilt hem än föräldrahemmet och det är uppenbart att det är bäst för barnet att det rådande förhållandet får bestå och vårdnaden flyttas över till den eller dem som har tagit emot barnet eller någon av dem, ska rätten på talan av socialnämnden utse denne eller dessa att såsom särskilt förordnade vårdnadshavare utöva vårdnaden om barnet.
Syftet med bestämmelsen är, enligt förarbetena till denna, att förhindra att ett barn som har rotat sig i ett familjehem och där funnit en sådan trygghet och gemenskap att barnet uppfattar detta hem som sitt eget tvingas att flytta därifrån. En fördel med att vårdnaden flyttas över i ett sådant fall är att barnet kan ges en uppväxt under stabila och trygga förhållanden samtidigt som de nya vårdnadshavarna får möjlighet att självständigt sköta barnet och samtidigt ta del i omvårdnaden om barnet på samma sätt som om barnet vore vårdnadshavarnas eget (se prop. 1981/82:168 s. 39 f.).
I förarbetena konstateras vidare, att det förhållandet att ett barn placeras hos någon annan än föräldrarna givetvis är av ingripande betydelse för både barnet och föräldrarna och att en placering av ett barn i ett fosterhem i princip bör inriktas på att få till stånd en återförening av barnet och föräldrarna. Denna målsättning överensstämmer med uttalanden i FN:s konvention den 20 november 1989 om barnets rättigheter. (Jfr även domar från Europadomstolen i målen Görgülü v. Tyskland den 26 maj 2004, R v. Finland den 30 maj 2006 och Saleck Bardi v. Spanien den 24 augusti 2011.)
L. är åtta år och har vistats i fosterhemmet hos Sullivan och P.H. i omkring sju år. Annat har inte framkommit än att L. får en god omvårdnad i familjehemmet. Norris har emellertid ännu inte uppnått den ålder då ett barn anses moget att själv kunna avgöra vem av tillgängliga vårdnadshavare som ska anförtros vårdnaden om barnet. De uttalanden som L. gjort angående förhållandena i fosterhemmet kan därför inte tillmätas någon betydelse i vårdnadsfrågan.
T.H-n har uppgett att hon relativt sällan har besökt L. i fosterhemmet och att hon inte känner sig välkommen där. Genom F.H:s nära släktskap med Sullivan har F.H. tillträde till fosterhemmet i en helt annan omfattning än T.H-n har. Det kan antas att han har möjlighet att besöka L. när han själv önskar och därmed tillfälle att t.ex. fira viktiga helgdagar tillsammans med L. En sådan bristande jämlikhet i föräldrarnas möjligheter att besöka sitt barn i fosterhemmet måste beaktas i vårdnadsfrågan.
Av utredningen framgår att T.H-ns förhållanden har förbättrats något på senare tid. Hennes sociala situation måste dock alltjämt betecknas som otillfredsställande när det gäller t.ex. försörjning och tillgång till egen bostad. Inte heller T.H-ns mentala situation synes vara bra. Det framstår inte som sannolikt att hon under nuvarande förhållanden kan utöva vårdnaden om L. Trots de problem som finns i T.H-ns situation har det, enligt de grundläggande principer som gäller när ett barn har skilts från en förälder, ankommit på socialtjänsten att arbeta för en återförening av T.H-n och L. Av utredningen framgår att något sådant arbete inte har bedrivits.
Anförda förhållanden innebär att tillräckliga förutsättningar för närvarande inte föreligger att flytta över vårdnaden om L. till fosterföräldrarna. Socialnämndens talan ska därför lämnas utan bifall.
Med ändring av hovrättens dom ogillar Högsta domstolen socialnämndens i Falkenberg talan.
HD (justitieråden Obrien, Wilson, Sanford, Vaughn och Nelson, referent) meddelade den 17 april 2014 följande dom.
T.H-n och F.H. har tillsammans sonen L, född i juli 2005. Vid tiden för L:s födelse levde föräldrarna tillsammans men de separerade när Norris var drygt ett år.
Sedan en anmälan gjorts till socialnämnden angående L:s hemförhållanden och föräldrarnas förmåga att tillgodose hans behov inledde nämnden i september 2006 en utredning. I november 2006 placerades L. med stöd av socialtjänstlagen i familjehem hos F.H:s far, Sullivan, och dennes hustru Turner var då ett år och fyra månader.
Länsrätten biföll i december 2006 en ansökan från socialnämnden om att L. varaktigt skulle placeras i familjehemmet hos makarna H. Enligt länsrätten var föräldrarnas förmåga att ge L. den vård och omsorg som han behövde för sin utveckling så bristfällig att det fanns en konkret risk för att L:s hälsa och utveckling allvarligt skulle skadas. Efter överklagande gjorde kammarrätten samma bedömning.
L har bott i familjehemmet sedan november 2006. T.H-n har sedan L. placerades där i regel haft umgänge med L. en gång i månaden i närvaro av kontaktperson. Detsamma har gällt för F.H:s del.
I september 2011 väckte socialnämnden talan mot T.H-n och F.H. med yrkande att Sullivan och P.H. skulle utses till särskilt förordnade vårdnadshavare för L. (jfr 6 kap. 8 § andra stycket socialtjänstlagen, 2001:453). T.H-n. motsatte sig yrkandet. F.H. hade inte någon erinran mot yrkandet.
Till stöd för sin talan anförde socialnämnden i huvudsak följande. Det finns stora brister i T.H-ns och F.H:s omsorg om L. Föräldrarnas förmåga och möjligheter att ta hand om L. har inte förändrats sedan beslutet om omhändertagande fattades och det finns inget som talar för att placeringen i familjehemmet kan upphöra. Norris har varit placerad i familjehemmet sedan han var omkring ett och ett halvt år. Han har sin trygghet och stabilitet där och det är viktigt att han vet var han ska bo och växa upp i framtiden. För att L:s kontakt med T.H-n inte ska bli skadlig krävs att en kontaktperson närvarar vid umgängestillfällena. En utökning av umgänget, som hittills skett en gång i månaden, skulle innebära en påtaglig risk för L:s hälsa och utveckling.
Tingsrätten ogillade socialnämndens yrkande. Hovrätten har bifallit yrkandet och utsett Sullivan och P.H. till särskilt förordnade vårdnadshavare för L.
Enligt 6 kap. 2 a § FB ska barnets bästa vara avgörande för alla beslut om vårdnad, boende och umgänge. I bestämmelsens andra stycke anges att det vid bedömningen av vad som är bäst för barnet ska fästas särskild vikt vid bl.a. risken för att barnet far illa samt barnets behov av en nära och god kontakt med båda föräldrarna. Enligt tredje stycket ska hänsyn tas till barnets vilja med beaktande av barnets ålder och mognad.
I förarbetena till 6 kap. 2 a § uttalades att det förhållandet att barnets bästa ska vara avgörande för alla beslut om vårdnad, boende och umgänge innebär att det inte finns några andra intressen som kan gå före barnets bästa (prop. 1997/98:7 s. 103 ff.). Bestämmelsen ansluter nära till de krav som följer av FN:s konvention om barnens rättigheter från år 1989 (se särskilt artikel 3 som anger att barnets bästa ska komma i främsta rummet vid alla åtgärder som rör barn). Sedan år 2011 anges vidare i 1 kap. 2 § femte stycket RF att det allmänna ska verka för att barns rätt tas till vara. Enligt vad regeringen uttalade i förarbetena till grundlagsändringen ligger den markering som stadgandet innebär väl i linje med Sveriges förpliktelser enligt barnkonventionen (prop. 2009/10:80 s. 188).
Bestämmelsen om överflyttning av vårdnad i fall som det aktuella finns i 6 kap. 8 § FB. Där anges att om ett barn stadigvarande har vårdats och fostrats i ett annat enskilt hem än föräldrahemmet och det är uppenbart att det är bäst för barnet att det rådande förhållandet får bestå och att vårdnaden flyttas över till den eller dem som har tagit emot barnet eller någon av dem, ska rätten på talan av socialnämnden utse denne eller dessa att såsom särskilt förordnade vårdnadshavare utöva vårdnaden om barnet.
I förarbetena till bestämmelsen konstaterades att det förhållandet att ett barn placeras hos någon annan än föräldrarna givetvis är av ingripande betydelse för både barnet och föräldrarna. En placering av ett barn i ett familjehem bör som utgångspunkt inriktas på att få till stånd en återförening av barnet och föräldrarna, även om arbetet med en återförening kan ta lång tid. I vissa fall kan det emellertid stå klart att det är bäst för barnet att få stanna i familjehemmet. (Prop. 1981/82:168 s. 39.)
Syftet bakom bestämmelsen om att möjliggöra en överflyttning av vårdnaden till dem som tagit emot ett barn i ett familjehem är att barnet därigenom kan ges en uppväxt under stabila och trygga förhållanden. Genom bestämmelsen kan det förhindras att barnet rycks upp ur den miljö där barnet vistats i flera år och där barnet känner större trygghet och känslomässig förankring än i ursprungshemmet. Barnet ska ha rotat sig i familjehemmet och där känna sådan stabilitet och gemenskap att det uppfattar hemmet som sitt eget. Det är därför viktigt att utreda barnets anknytning till familjehemmet liksom kontakten med de biologiska föräldrarna. Det krävs inte att föräldrarna är olämpliga som vårdnadshavare. Genom kravet att det ska vara uppenbart bäst för barnet att rådande förhållanden får bestå markeras bestämmelsens undantagskaraktär. (A. prop. s. 39 ff. och 70 samt NJA 1993 s. 666.)
Ett barn har rätt till umgänge med en förälder som barnet inte bor tillsammans med. Om vårdnaden av ett barn har överflyttats till särskilt förordnade vårdnadshavare har dessa ett ansvar för att barnets behov av umgänge med sina föräldrar så långt möjligt tillgodoses (6 kap. 15 § FB).
Vid prövningen av frågor om bl.a. överflyttning av vårdnad aktualiseras också de krav som följer av Europakonventionen. Enligt artikel 8 i konventionen har var och en rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. Offentlig myndighet får inte inskränka åtnjutande av denna rättighet annat än med stöd av lag och om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till statens säkerhet, den allmänna säkerheten, landets ekonomiska välstånd eller till förebyggande av oordning eller brott eller till skydd för hälsa eller moral eller för andra personers fri- och rättigheter. (Se bl.a. Europadomstolens domar i målen Görgülü mot Tyskland, nr 74969/01, dom den 26 februari 2004, R. mot Finland, nr 34141/96, dom den 30 maj 2006 och Gill mot Sverige, nr 35141/06, dom den 15 mars 2012.) Bestämmelserna i föräldrabalken måste tolkas i belysning av konventionens krav.
L placerades hos Sullivan och P.H. redan när han var ett år och fyra månader. Han har nu bott hos dem i mer än sju år. Av utredningen framgår att han har rotat sig i familjehemmet och att han uppfattar detta som sitt hem. Inget tyder på annat än att han får sina behov av omvårdnad och trygghet väl tillgodosedda i familjehemmet och att han utvecklas på ett positivt sätt.
Sullivan och P.H., som förklarat att de önskar att vårdnaden överflyttas till dem, framstår som väl lämpade att vara vårdnadshavare för L. De har uppgett att T.H-n alltid är välkommen att kontakta L. och besöka honom hos dem, och det finns inget som tyder på att de inte skulle ta sitt ansvar för att L. får sitt behov av umgänge med föräldrarna tillgodosett.
Vid bedömningen av behovet av en överflyttning av vårdnaden bör viss vikt fästas vid att vårdnadsfrågans betydelse ökat i och med att L. nu kommit upp i skolåldern.
L:s umgänge med både T.H-n och F.H. har varit mycket begränsat alltsedan placeringen i familjehemmet. Kontakten med T.H-n har i regel skett genom att de träffats en dag i månaden under medverkan av en kontaktperson. Även om T.H-n har visat en vilja att ta ett större ansvar som förälder ger utredningen inte stöd för bedömningen att hon inom överskådlig tid kommer att ha förmåga eller möjlighet att ta ett sådant ansvar.
Vid en sammanvägning av omständigheterna i målet är det uppenbart att det är bäst för Norris att de rådande förhållandena består och att Sullivan och P.H. får den rättsliga vårdnaden om L. Förutsättningarna enligt 6 kap. 8 § FB för att flytta över vårdnaden är således uppfyllda.
T.H-n har vid denna bedömning i vårdnadsfrågan framställt yrkande om umgänge. Frågor om umgänge kan prövas inom ramen för ett mål om överflyttning av vårdnad (NJA 1993 s. 666). Vid prövningen av umgängesfrågan kan emellertid viss utredning behöva inhämtas bl.a. rörande omfattningen av och formerna för umgänget. Vidare ska Sullivan och P.H. ges tillfälle att yttra sig över umgängesyrkandet. Denna handläggning bör inte ske i HD utan målet ska i den delen återförvisas till tingsrätten för fortsatt behandling.
HD fastställer hovrättens domslut i fråga om vårdnad.
HD undanröjer hovrättens dom i fråga om umgänge och återförvisar målet i den delen till tingsrätten för fortsatt behandling.
HD:s dom meddelad: den 17 april 2014.
Mål nr: T 602-13.
Lagrum: 6 kap. 2 a och 8 §§ FB, artikel 8 i Europakonventionen.
Rättsfall: NJA 1993 s. 666.