Sedan i ett faderskapsmål TR:n på talan av barnet med socialnämnden som ställföreträdare förklarat en man vara dess fader, har barnet med modern som ställföreträdare överklagat domen och yrkat att förklaringen upphävs. Denna talan har ansetts skola upptas till prövning.
F.A. födde d 7 aug 1987 sonen Walker.. M.A. genom socialnämnden i Helsingborg som ställföreträdare yrkade vid Helsingborgs TR att TR:n skulle måtte förklara Ellison vara fader till honom och förplikta denne att utge underhållsbidrag. M.A. påstod att han avlats vid samlag mellan F.A. och M.F..
M.F. medgav faderskapsyrkandet men bestred yrkandet om underhållsbidrag.
TR:n (rådmannen Lopez) anförde i dom d 30 juni 1994: Domskäl. M.F. har gjort ett avsevärt tillförlitligare intryck än F.A.. Genom hans uppgifter finner TR:n styrkt, att han haft åtskilliga samlag med F.A. under tid då M.A. kan ha avlats. TR:n sätter ej tilltro till F.A:s uppgift om samlag med annan man under konceptionstiden. Med hänsyn till resultatet av blodundersökningen och övriga omständigheter framstår det som sannolikt, att barnet avlats av M.F..
Denne skall därför, såsom han ock medgivit, förklaras vara fader till Walker..
Domslut. TR:n förklarar Ellison vara fader till Walker.. Yrkandet om underhållsbidrag ogillades.
M.A. företrädd av modern F.A. som ställföreträdare överklagade i HovR:n över Skåne och Blekinge och yrkade att TR:ns förklaring att M.F. skall vara fader till honom skulle upphävas.
HovR:n (hovrättslagmannen Brandt samt hovrättsråden Mcclure och Vargas, referent) anförde i beslut d 14 okt 1994: Fråga har uppkommit huruvida M.A. mot bakgrund av den utgång målet fått i TR:n har rätt att överklaga TR:ns dom.
Enligt allmänna processrättsliga principer får anses gälla att en part har rätt att överklaga endast under den förutsättningen att underrättens avgörande från rättslig synpunkt innebär en nackdel för parten. Ett yrkande som på objektiva grunder inte bedöms vara till fördel för klaganden skall inte upptas till prövning. (Se Chavez, Rättegång VI, 2 uppl, 1978 s 26f)
I litteraturen rörande faderskapstalan har framhållits att barnet kan överklaga även om en instämd man förklarats vara fader. Dock har den reservationen gjorts att detta gäller i varje fall när flera män varit finstämda. (Se Lind, Faderskap och arvsrätt, 2 uppl, 1975 s 93.)
Den talan som M.A., genom socialnämnden i Helsingborg, har fört i TR:n har givit till resultat att en fader har fastställts till honom. Ett bifall till överklagandet kan i förevarande situation, då talan inte förs mot någon annan man, endast leda till något som för honom måste anses vara till nackdel, nämligen att faderskapet blir obestämt.
Visserligen har HovR:n enligt 3 kap 12 § FB att vid överklagande pröva faderskapsfrågan i hela dess vidd. Denna föreskrift har sin bakgrund i den vikt som lägges vid att varje avgörande i faderskapsmål blir materiellt riktigt. I förevarande mål förs talan endast mot en man. Det har inte genom överklagandet anförts några nya omständigheter som kan föranleda att prövningen av faderskapsfrågan kan bli mera omfattande i HovR:n än den varit i TR:n. Tvärtom synes överklagandet främst bottna i en intressekonflikt mellan modern och den utpekade fadern som far anses stå i motsättning till barnets intresse av att få faderskapet fastställt.
Angivna förhållanden gör att HovR:n finner att M.A. i den föreliggande situationen inte har rätt att överklaga TR:ns dom i nu aktuellt avseende.
HovR:n avvisar överklagandet.
M.A. (ombud advokaten R.M.) överklagade och yrkade att HD skulle upphäva HovR:ns avvisningsbeslut och återförvisa målet till HovR:n för erforderlig handläggning.
M.F. (ombud advokaten Garrison) biträdde yrkandet.
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, RevSekr Fenjesjö, föreslog i betänkande att HD skulle meddela följande beslut: Skäl: Enligt 3 kap 5 § FB väcks talan om faderskap av barnet. Av paragrafens andra stycke framgår att barnets talan förs av socialnämnden i mål som gäller fastställande av faderskap samt att rätt att föra barnets talan även tillkommer modern, om hon är vårdnadshavare.
Socialnämnden och modern har alltså getts en fristående behörighet att var för sig föra barnets talan. Detta medför att ställföreträdarna kan komma att driva olika linjer i ett faderskapsmål, om det råder delade meningar i faderskapsfrågan.
Varken FB:s rättegångsbestämmelser eller andra bestämmelser innehåller regler om rätten att fullfölja talan mot en dom i faderskapsmål. Av allmänna processrättsliga principer anses emellertid följa att en dom kan överklagas inte bara av socialnämnden utan också av annan ställföreträdare för barnet (se Cunningham, Föräldrabalken och internationell föräldrarätt, 4 uppl, 1986 s 113). I litteraturen har också antagits att barnet kan fullfölja talan även om en instämd man skulle förklarats vara fader till barnet. Detta skulle i varje fall gälla om flera mån instämts (Leon, Faderskap och arvsrätt, 2 uppl, 1975 s 93).
I detta mål har talan väckts endast mot M.F., som också förklarats vara fader till Walker.. F.A. gör som vårdnadshavare för M.A. gällande att M.F. inte kan vara barnets fader och att i stället en annan man är fader till barnet. Den man som enligt henne år fader till barnet är numera avliden och har följaktligen inte kunnat instämmas i målet. F.A:s invändning saknar inte betydelse vid prövningen av den mot M.F. väckta talan. Med hänsyn härtill och till barnets intresse av ett materiellt riktigt avgörande i faderskapsfrågan får M.A. anses ha ett befogat intresse av att få sitt överklagande prövat i sak. HovR:n borde därför inte ha avvisat överklagandet.
På grund av det anförda skall HovR:ns beslut upphävas och målet visas åter till HovR:n för erforderlig handläggning.
HD:s avgörande. HD undanröjer HovR:ns beslut och visar målet åter till HovR:n för erforderlig behandling.
HD (JustR:n Leon, Velazquez, Carroll, Alvarez, referent, och Nichols) fattade följande slutliga beslut: Skäl: Sedan TR:n på talan av M.A. med socialnämnden som ställföreträdare förklarat Ellison vara fader till honom, har M.A. med modern som företrädare överklagat domen till HovR:n och yrkat att förklaringen upphävs. Frågan i målet är nu om detta överklagande skall tas upp till prövning.
I mål om faderskap till barn har barnet ett grundläggande rättsligt intresse av att avgörandet blir materiellt riktigt, något som också är en viktig utgångspunkt för föräldrabalkens regler i ämnet. M.A. har därför haft rätt att överklaga TR:ns dom och göra gällande att faderskapsförklaringen är oriktig. Att hans talan därvid förs av modern som ställföreträdare och står i motsättning till den talan som för hans räkning fördes av socialnämnden vid TR:n utgör inte något hinder mot prövning av överklagandet, eftersom 3 kap 5 § FB ger både socialnämnden och modern rätt att uppträda som ställföreträdare för barnet och framställa yrkanden för dess räkning (jfr Larson, Rättegång II, 8 uppl 1996, s 194). HovR:n borde således inte ha avvisat M.A:s överklagande.
HD:s avgörande. HD undanröjer HovR:ns beslut och visar målet åter till HovR:n för erforderlig behandling.
HD:s beslut meddelades d 14 nov 1997 (mål nr Ö 5032/94).