Vid överföring till inskrivningsregister av uppgifter om lagfart skall enligt 5 § 3 st kungörelsen (1974:1062) om uppläggande av inskrivningsregister, när gemensam lagfart har sökts eller beviljats, lagfarten anses avse andelar efter huvudtalet. Fråga om tillämpning av 11 kap 14 § regeringsformen på denna bestämmelse. Tillika fråga om rättelse i inskrivningsregistret på begäran av makar som hade gemensam lagfart efter att ha förvärvat olika stora andelar av den fasta egendomen.
S.B. och G.N-B. beviljades d 11 nov 1970 gemensam lagfart på fastigheten Granholmen 1:22 (numera 2:22) och 1/6 av fastigheten Granholmen 1:3 (numera 2:3), båda i Vaxholm. I det till grund för lagfarten liggande köpebrevet redovisades inte några andelstal.
Genom förordningen (1981:170) om ändring i förordningen (1975:1110) om vissa inskrivningsmyndigheters område föreskrev regeringen att inskrivningsregister enligt lagen (1973:98) därom skulle föras av bl a inskrivningsmyndigheten i Södra Roslags domsaga. Förordningen trädde i kraft d 1 april 1981.
I kungörelsen (1974:1062) om uppläggande av inskrivningsregister föreskrivs, såvitt nu är i fråga, att inskrivningsregister skall läggas upp på grundval av fastighetsbok samt att, när gemensam lagfart beviljats, den skall anses avse andelar efter huvudtalet. I enlighet härmed har i inskrivningsregistret antecknats att envar av S.B. och G.N-B. har lagfart på 1/2 av Granholmen 2:22 och 1/12 av Granholmen 2:3.
G.N-B. yrkade vid inskrivningsmyndigheten i Södra Roslags domsaga att rättelse i inskrivningsregistret skulle ske på det sättet att hon angavs ha lagfart på 2/3 av Granholmen 2:22 och 1/9 av Granholmen 2:3. S.B. förklarade sig vid inskrivningsmyndigheten inte ha något att erinra mot att rättelse skedde på angivet sätt. Inskrivningsmyndigheten (tingsfiskalen Byrd) avslog ansökningen genom beslut d 31 aug 1981 på följande skäl: I 5 § kungörelsen om uppläggande av inskrivningsregister (1974:1062) föreskrivs att om gemensam lagfart sökts eller beviljats så skall lagfarten anses avse andelar efter huvud talet. S.B. och G.N-B. förvärvade d 1 sept 1970 genom köp hela fastigheten Vaxholm Granholmen 2:22 och 1/6 av fastigheten Vaxholm Granholmen 2:3. I köpebrevet redovisades inte andelstal. Inskrivningsmyndigheten beviljade S.B. och G.N-B. gemensamt utan angivande av andelstal först vilande lagfart d 9 sept 1970 och därefter, sedan kommunen avstått från utnyttjande av sin förköpsrätt, lagfart d 11 nov 1970. På grund härav har S.B. och G.N-B. i inskrivningsregistret antecknats som ägare till 1/2 vardera resp 1/12 vardera av fastigheterna Vaxholm Granholmen 2:22 och 2:3. Då införingen i inskrivningsregistret således varken till följd av skrivfel eller annat dylikt förbiseende är oriktig lämnas ansökningen om rättelse utan bifall.
G.N-B. anförde besvär i Svea HovR och yrkade bifall till sin ansökan om rättelse.
HovR:n (hovrättslagmannen Roberts, hovrättsrådet Thomas, referent, och adj led Trägård) anförde i slutligt beslut d 24 nov 1981 bl a: HovR:n gör följande bedömning. Lagfarten d 11 nov 1970 har beviljats i vederbörlig ordning. Beviljad lagfart kan med stöd av lag ändras endast efter besvär, genom rättelse enligt 19 kap 17 § JB eller med anlitande av extraordinära rättsmedel. I den mån behov av ytterligare möjligheter att göra sådan ändring anses föreligga, måste bestämmelser härom uppenbarligen meddelas genom lag. Den nyss angivna föreskriften om behandlingen av gemensam lagfart vid uppläggande av inskrivningsregister har tillkommit i annan ordning. Inskrivningsmyndigheten har därför jämlikt 11 kap 14 § regeringsformen ej ägt tillämpa föreskriften och således förfarit felaktigt när den antecknat att S.B:s och G.N-B:s lagfarter avser vissa angivna andelar av de aktuella fastigheterna. Införingen beror emellertid ej på skrivfel eller annat dylikt förbiseende, som avses i 19 kap 17 § JB. Den kan således ej avföras eller ändras jämlikt nämnda lagrum.
På grund av det anförda lämnar HovR:n besvären utan bifall.
Hovrättsrådet Gonzalez var av skiljaktig mening och anförde: Lagfarten d 11 nov 1970 har beviljats i vederbörlig ordning. Beviljad lagfart kan med stöd av lag ändras endast efter besvär, genom rättelse enligt 19 kap 17 § JB eller med anlitande av extraordinära rättsmedel. I den mån behov av ytterligare möjligheter att göra sådan ändring anses föreligga, måste bestämmelser härom uppenbarligen meddelas genom lag. Den nyss angivna föreskriften om behandlingen av gemensam lagfart vid uppläggande av inskrivningsregister har tillkommit i annan ordning. Inskrivningsmyndigheten har därför jämlikt 11 kap 14 § regeringsformen ej ägt tillämpa föreskriften och således förfarit felaktigt när den antecknat att S.B:s och G.N-B:s lagfarter avser vissa angivna andelar av de aktuella fastigheterna. Med hänsyn härtill och då man får räkna med en icke lagreglerad möjlighet till rättelse i ett fall som det förevarande bör nyss berörd anteckning avföras ur inskrivningsregistret.
Med bifall i så måtto till klagandens talan härstädes finner jag att anteckningen, att S.B:s och G.N-B:s lagfarter avser vissa andelar av aktuella fastigheter, skall avföras ur inskrivningsregistret.
G.N-B. anförde besvär och yrkade i första hand att hennes i HovR:n förda talan måtte bifallas och i andra hand att HD måtte besluta att den införda uppgiften om andelstal skulle utgå ur inskrivningsregistret.
HD infordrade yttrande från domstolsverket, kammarkollegiet och centralnämnden för fastighetsdata.
Domstolsverket redogjorde i sitt yttrande till en början för vissa sakförhållanden och upplyste därvid bl a att av uppgifterna i inskrivningsregistret framgick att S.B. till Young hade överlåtit sina fastighetsandelar sådana de angivits i inskrivningsregistret och att G.N-B:s ansökan om lagfart på detta fång förklarats vilande, enligt muntlig uppgift till följd av att S.B. överlåtit andra fastighetsandelar än dem han i rättelseärendet gjorde gällande att han ägde.
Rörande sin uppfattning om möjligheterna att rätta en uppgift i fastighetsbok/inskrivningsregister anförde domstolsverket i huvudsak följande: En anteckning i enlighet med kungörelsen (1974:1062) om uppläggning av inskrivningsregister om lagfart för makar med hälften vardera grundas på presumtionsregeln i samäganderättslagen. Självklart kan presumtionen motbevisas. Om det verkliga ägarförhållandet visas innan lagfart beviljas eller innan en gemensam lagfart förs över från fastighetsboken till inskrivningsregistret antecknas givetvis det verkliga förhållandet. Om däremot ägarförhållandena blir utredda först efter det att lagfart antecknats i enlighet med presumtionsregeln uppkommer fråga hur den felaktiga uppgiften skall kunna rättas till.
Det är ett självklart krav att uppgifterna i fastighetsböcker och inskrivningsregister är tillförlitliga. Uppgifterna kan därför bara rättas under speciella omständigheter. Lika självklart är att uppgifterna bör stämma överens med de verkliga förhållandena. Det skulle enligt domstolsverkets mening vara fullständigt orimligt om en oriktig lagfartsuppgift, som utan den enskildes förskyllan kommit till genom ofullständiga regler, inte skulle kunna ändras. Oaktat att något klart författningsstöd inte torde finnas, anser därför domstolsverket, att en oriktig uppgift som tillkommit i samband med överföringen från fastighetsbok till inskrivningsregister, skall kunna ändras när den införda lagfarten framstår som uppenbart oriktig och en ändring kan ske utan risk för skada för någon. En förutsättning för att en ändring skall kunna ske är givetvis att de rätta förhållandena på ett tillfredsställande sätt kan utredas.
Av ansökningshandlingarna hos inskrivningsmyndigheten framgår att G.N-B. till stöd för sin ansökan åberopat uppgifter i självdeklarationen för beskattningsåret 1980. I deklarationen har hon uppgivit att hon då ägde 2/3 av Granholmen 1:22 och 1/9 av Granholmen 1:3.
Domstolsverket har från lokala skattemyndigheten i Danderyds fögderi infordrat utdrag ur fastighets- och inkomstlängderna för taxeringsåret 1971. Uppgifterna i dessa utdrag talar i huvudsak för att G.N-B:s påstående i målet om andelstalen är riktigt.
Enligt domstolsverkets mening kan det inte rimligen begäras att G.N-B. skall behöva prestera ytterligare bevisning för att styrka att ägarförhållandena är andra än de som angivits i inskrivningsregistret. Denna inställning skall ses mot följande bakgrund.
Vid ansökan om lagfart grundad på köpehandling med flera förvärvare, men utan uppgift om de olika förvärvarnas andelstal, kan en obestyrkt uppgift i ansökningshandlingarna om hur andelstalet fördelar sig ligga till grund för lagfartsbeslut. En jämförelse med denna situation bör enligt domstolsverkets mening leda till att beviskraven inte skall ställas alltför högt när det gäller att få en uppgift, som den nu aktuella, ändrad i inskrivningsregistret.
Det kan ej heller anses rimligt att parterna skall tvingas inleda en skenprocess för att få de rätta uppgifterna angivna i registret. Med hänvisning till det anförda har domstolsverket inget att erinra mot att G.N-B:s talan bifalles.
Kammarkollegiet anförde i avgivet yttrande bl a: Syftet med kungörelsen om uppläggande av inskrivningsregister var att reglera det tekniska förfarandet i detta sammanhang och inte att meddela föreskrifter om enskildas rätt till egendom. När det i kungörelsen heter att lagfarten "skall anses" avse andelar efter huvudtalet, måste detta därför fattas som enbart en teknisk hjälpregel av presumtionskaraktär vid överföringen till fastighetsregistret och inte som en regel med materiell verkan i fråga om rätten till inskrivning. Detta betyder att en anteckning enligt kungörelsens presumtionsregel bör kunna motbevisas och ersättas av en anteckning som motsvarar andelstalen vid förvärvet av fastigheten.
Den felaktiga anteckningen i fastighetsregistret kan inte tillskrivas uppenbar oriktighet till följd av skrivfel eller annat dylikt förbiseende. Rättelse av införingen kan alltså inte ske enligt 19 kap 17 § JB. Inte heller föreligger sådan uppenbar oriktighet till följd av tekniskt fel som avses i 8 § lagen om inskrivningsregister.
Meddelas lagfart på grundval av gemensam ansökan av mer än en sökande, skall lagfarten i inskrivningsregistret redovisas var för sig för varje sökande med angivande av dennes andelstal. Att, på sätt reservanten föreslagit, låta anteckningen om makarna B:s hälftenandelar helt enkelt utgå låter sig knappast göra, eftersom avsaknad av andelstal i inskrivningsregistret betyder att vederbörande har lagfart på hela fastigheten. Vad beträffar fastigheten Vaxholm Granholmen 2:3 är det dessutom så, att makarna B. tillsammans äger bara 1/6 av denna fastighet. Kollegiet föreslår i stället att andelstalen ändras till överensstämmelse med vad som gällde vid makarnas förvärv av fastigheterna. Enligt uppgift från Danderyds fögderi upptogs makarna B. i inkomstlängden vid 1972 års taxering för inkomst i annan kommun med belopp som bekräftar att hustrun ägde 2/3 och mannen 1/3.
Kammarkollegiet föreslår att målet återförvisas till inskrivningsmyndigheten för rättelse av införingen i inskrivningsregistret i enlighet med vad kollegiet nu föreslagit.
Centralnämnden för fastighetsdata anförde i avgivet yttrande bl a: Till grund för systemutvecklingsarbetet för inskrivningsregistret ligger framför allt önskemålet om en säker och rationell hantering av inskrivningsärendena. Härtill skall läggas kraven från en bred krets av använd are på en utförlig och lättillgänglig information. Mot denna bakgrund framstod redovisningen av äldre gemensamma lagfarter med ospecificerade andelar som oacceptabel såvitt gäller inskrivningsregistret. För att med säkerhet kunna identifiera och individualisera varje inskrivning har som ett grundläggande element införts principen med unika aktnummer. Detta gäller även flera personers gemensamma förvärv. Därmed skapas också möjlighet till maskinella kontroller av överlåtares behörighet, sammanlagda andelar m m.
Önskemålet om en förbättrad redovisning kom också till uttryck i arbetet med författningarna. Så infördes t ex bestämmelsen om skyldighet för sökande i lagfartsärenden att precisera sina andelar vid gemensam lagfart (16 § 1 st inskrivningsregisterkungörelsen, 1974:1061). Genom ändring (1975:1120) i 4 § förordningen (1971:784) med tillämpningsföreskrifter för inskrivningsväsendet enligt JB infördes samtidigt samma skyldighet såvitt gäller det manuella systemet. Av nu angivna skäl och för att undvika att man i inskrivningsregistret blandade fall med och utan andelsredovisning infördes också en korresponderande bestämmelse i 5 § kungörelsen (1974:1062) om uppläggande av inskrivningsregister. Denna redovisning av andelsförvärven i inskrivningsregistret bygger på förslag som gjorts till föremål för en bred remissbehandling. Frågan har därmed också särskilt beaktats av lagstiftaren.
Det bör tilläggas att den aktuella redovisningen i inskrivningsregistret av lagfartsandelar inte ovillkorligen är datatekniskt betingad. Det skulle alltså vara möjligt att där redovisa gemensamma lagfarter utan angivande av andelar och handlägga ärenden om andelsförvärv på detta sätt. Såväl redovisningsmässigt som hanteringsmässigt skulle dock en sådan ordning innebära avsevärda nackdelar.
Fastighetsdatasystemet täcker nu ungefär 1/3 av landet och innehåller uppgifter om mer än 1 miljon fastigheter. Antalet lagfarter med presumerade andelstal som överförts från fastighetsbok är betydande.
Centralnämnden avstyrkte bifall till besvären och underströk sammanfattningsvis särskilt följande: Inskrivningsmyndigheten har i avsaknad av andelstal i ansökningshandlingen på ett korrekt sätt redovisat de gemensamma lagfarterna i fastighetsboken. Registrering av de aktuella uppgifterna i inskrivningsregistret har skett i överensstämmelse med tillämpliga författningar och föreskrifter. Det är inte uppenbart att författningen i angivna hänseenden inte överensstämmer med gällande lag. Någon grund för att anteckna andelarna på annat sätt finns inte. Den omständigheten att fråga är om rättelse av innehållet i inskriyningsregistret bör inte föranleda en annan bedömning än om den sökta åtgärden avsett innehållet i fastighetsboken. Även i sådant fall finns inte skäl för en annan redovisning än den föreliggande.
Ärendet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, RevSekr Lewis, hemställde i betänkande att HD måtte meddela följande beslut: Skäl. Såsom HovR:n funnit kan införingen i inskrivningsregistret ej avföras eller ändras genom rättelse enligt 19 kap 17 § JB, eftersom införingen ej beror på skrivfel eller annat dylikt förbiseende som avses i nämnda lagrum. Något annat rättelseförfarande än det nyss nämnda har ej lagligen stått inskrivningsmyndigheten till buds.
På grund av det anförda skall beslutet att ej göra någon rättelse stå fast.
Slut. HD fastställer det slut HovR:ns beslut innehåller.
HD (JustR:n Butler, Saunders, West, Moore och Miller, referent) fattade följande slutliga beslut:
Skäl. Kungörelsen (1974:1062) om uppläggande av inskrivningsregister, vilken trädde i kraft d 1 jan 1976, innehåller bl a bestämmelser om överföring från fastighetsbok till inskrivningsregister av uppgifter om lagfart. I 5 § finns närmare bestämmelser om inskrivningsregistrets avdelning för sådana uppgifter. Där föreskrivs bl a att i förekommande fall uppgift skall införas om vilken del av en fastighet som en meddelad lagfart avser. Har gemensam lagfart sökts eller beviljats, skall enligt 5 § 3 st lagfarten anses avse andelar efter huvudtalet. Undantag görs för ett fall utan betydelse i detta ärende.
Det finns i kungörelsen varken några regler om att det före införingen i registret skall undersökas, huruvida de som sökt eller beviljats en gemensam lagfart verkligen äger lika andelar i fastigheten, eller någon föreskrift om rättelse i efterhand, för den händelse det i ett enskilt fall skulle visa sig att det inte förhåller sig så. Det finns härvidlag anledning att jämföra med 4 § kungörelsen (1971:784) med tillämpningsföreskrifter för inskrivningsväsendet enligt JB (inskrivningskungörelsen), i lydelse från och med d 1 jan 1976, där det föreskrivs att en gemensam ansökan av flera sökande om lagfart skall innehålla uppgift om hur stor andel av fastigheten varje sökande har och att, om sådan uppgift saknas och sökandena underlåter att efterkomma föreläggande om komplettering, ansökningen skall anses avse andelar efter huvudtalet. Ej heller här finns någon bestämmelse om rättelse i efterhand. Samma reglering finns i inskrivningsregisterkungörelsen (1974:1061), vilken också har trätt i kraft d 1 jan 1976 (se 4 § 1 st 4 och 16 §).
Utredningen ger vid handen att det ansågs föreligga bl a tekniska skäl för att i samband med övergången till det databaserade inskrivningsregistret överge den äldre ordningen med gemensamma lagfarter utan uppgift om andelarna. I stället skall numera, som framgår av de nyss återgivna författningsbestämmelserna, lagfart beviljas för var och en av flera delägare i en fastighet med angivande av andelarna. Regeln i bl a 5 § 3 st kungörelsen om uppläggande av inskrivningsregister, att andelar skall räknas efter huvudtalet, har till utgångspunkt den presumtionsregel i 1 § lagen (1904:48 s 1) om samäganderätt, enligt vilken lotterna i egendom som ägs samfällt av två eller flera skall räknas för lika, där ej annat förhållande kan visas.
G.N-B. har uppgivit att hon vid köpet år 1970 betalade 2/3 av köpeskillingen för dels Granholmen 1:22 (numera 2:22) dels 1/6 av Granholmen 1:3 (numera 2:3) samt att det makarna emellan alltsedan dess varit klart att hennes lott i den förvärvade egendomen motsvarar andelen av köpeskillingen. Det saknas anledning att sätta i fråga riktigheten av denna uppgift, vilken har bekräftats av S.B. och vinner stöd av utredningen.
Den av HovR:n i detta ärende väckta frågan huruvida bestämmelsen i 5 § 3 st kungörelsen om uppläggande av inskrivningsregister skulle ha beslutats genom lag är att bedöma enligt 8 kap i 1974 års regeringsform, eftersom kungörelsen har satts i kraft genom beslut av regeringen år 1975 (förordningen 1975:1116 om ikraftträdande av vissa författningar på fastighetsregistreringens och inskrivningsväsendets område; jfr punkt 6 i övergångsbestämmelserna till regeringsformen). Enligt 8 kap 2 § regeringsformen skall föreskrifter om enskildas personliga ställning samt om deras personliga och ekonomiska förhållanden inbördes meddelas genom lag. Till sådana föreskrifter räknas bl a föreskrifter om rätt till fast egendom (8 kap 2 § 2 st 3). Det här angivna kravet på lagform torde omfatta även regler om inskrivning på fastighetsrättens område, i den utsträckning däri föreskrivs rättsverkningar av betydelse för förhållandet mellan enskilda.
Den här ifrågavarande bestämmelsen i 5 § 3 st kungörelsen om uppläggande av inskrivningsregister torde vid sin tillkomst ha betraktats som en sådan föreskrift om verkställighet av lag som regeringen får besluta. Betraktelsesättet synes ha grundats på att bestämmelsen, liksom motsvarigheterna i inskrivningskungörelsen och inskrivningsregisterkungörelsen, har varit avsedd enbart att utgöra ett slags tillämpning i det inskrivningsrättsliga sammanhanget av presumtionsregeln i 1 § samäganderättslagen. Häremot kan dock invändas att en införing i inskrivningsregistret med stöd av den angivna bestämmelsen, på grund av vad som allmänt gäller om betydelsen av lagfart enligt JB, i undantagsfall kan få skadliga rättsverkningar för enskild lagfartshavare i förhållandet till andra enskilda. Något sådant uppenbart fel i regeringens normgivning som enligt 11 kap 14 § regeringsformen skall föranleda att bestämmelsen inte tillämpas kan emellertid inte anses föreligga.
Som inledningsvis anmärktes saknas i kungörelsen om uppläggande av inskrivningsregister föreskrift om rättelse av införing som skett med stöd av 5 § 3 st, för den händelse det i ett enskilt fall skulle visa sig att lagfartshavarnas andelar fördelar sig på annat sätt än som antagits. Regler om rättelse av inskrivning finns däremot på flera andra håll i de inskrivningsrättsliga författningarna. Enligt 19 kap 17 § JB skall en införing i fastighetsboken som finnes innehålla uppenbar oriktighet till följd av skrivfel eller annat dylikt förbiseende rättas. Närmare föreskrifter härom finns i 19 kap 17-19 §§. Reglerna i dessa lagrum gäller enligt 3 § lagen om inskrivningsregister även i fråga om inskrivning i sådant register och skall enligt 8 § samma lag tillämpas även på sådan uppenbar oriktighet i inskrivningsregister som har uppkommit till följd av tekniskt fel. Ytterligare bör nämnas föreskrifterna om rättelse i 7 § lagen (1932:169) om uppläggande av nya fastighetsböcker, för det fall att en fastighet vid inskrivning har angivits med felaktig eller missvisande beteckning eller i övrigt oriktigt redovisats. Dessa föreskrifter bör enligt förarbetena till lagen om inskrivningsregister (prop 1973:13 s 59) kunna tillämpas även för rättelse av ifrågavarande felaktigheter sedan inskrivningsregistret har lagts upp. Ingen av de här redovisade rättelsemöjligheterna är emellertid enligt föreskrifternas lydelse tillämplig i ett fall som det nu förevarande.
Uppgiften i inskrivningsregistret om lagfart på lika andelar för G.N-B. och S.B. kan till följd av JB:s regler om rättsverkningarna av inskrivning, bland dem reglerna i 18 kap om bl a god trosförvärv på grund av inskrivning, medföra olägenheter och risker för G.N-B.. Hon har därför ett berättigat intresse av att uppgiften rättas. Det är också från allmän synpunkt ett intresse att inskrivningsregistret i största möjliga utsträckning återger det riktiga förhållandet i fråga om äganderätten till fastighet. Att behöva begära ny lagfart på grundval av en enbart för det ändamålet upprättad fångeshandling eller att för vinnande av rättelse behöva anställa rättegång kan från den enskildes synpunkt inte anses tillfredsställande.
Mot denna bakgrund och med hänsyn till det begränsade syftet med 5 § 3 st kungörelsen om uppläggande av inskrivningsregister bör det, under förutsättning av tillräckliga garantier mot rättsförlust, anses tillåtligt att i rättstillämpningen öppna en möjlighet till rättelse utan hinder av att det saknas författningsföreskrift härom. Närmast till hands ligger att analogiskt tillämpa reglerna i 19 kap 17-19 §§ JB, och det där föreskrivna förfarandet får anses tillfyllest från rättssäkerhetssynpunkt.
På grund av det anförda bör ärendet visas åter till inskrivningsmyndigheten för erforderlig behandling.
Slut. Med undanröjande av HovR:ns och inskrivningsmyndighetens beslut visar HD ärendet åter till inskrivningsmyndigheten för erforderlig behandling.