Tillstånd till hållande av häst inom detaljplanelagt område----- Miljööverdomstolen har avslagit ansökan om tillstånd till hållande av häst inom detaljplanelagt område med hänvisning till att valet av plats för hästhållningen inte överensstämmer med kraven i 2 kap. 4 § miljöbalken. Även fråga om tillstånds förenlighet med planbestämmelser samt skyldigheten att upprätta miljökonsekvensbeskrivning.
ÖVERKLAGAT AVGÖRANDE
Med upphävande av underinstansernas avgöranden avslår Miljööverdomstolen SHs ansökan om att få hålla häst på fastigheten S 1:1 i Nyköpings kommun.
PB har yrkat att Miljööverdomstolen skall avslå SHs begäran om tillstånd att hålla häst på fastigheten S 1:1 i Nyköpings kommun.
Bygg- och miljönämnden i Nyköpings kommun och SH har bestritt ändring.
PB har, utöver vad han tidigare anfört, här tillagt följande. Det saknas en miljökonsekvensbeskrivning eller annan konsekvensutredning. Han och hans son har på grund av sonens allergi mot hästarna blivit tvungna att flytta från S. De avser att flytta tillbaka när hästarna är borta.
PB har till stöd för sitt överklagande gett in läkarintyg avseende sonens allergi samt åberopat Stockholms tingsrätts, avd. 9, miljödomstolen, dom den 6 februari 2001 i mål M 12-01 angående förbud att hålla häst.
SH har uppgett att hästhållningen har upphört.
Fastigheten S 1:1 på vilken SH har fått tillstånd att hålla häst ligger inom område som omfattas av byggnadsplan. Enligt 17 kap. 4 § plan- och bygglagen (1987:10) skall byggnadsplan gälla som detaljplan. Platsen där hästhagen är placerad ligger inom område som enligt planen är betecknad som parkmark.
Enligt 9 kap. 11 § miljöbalken och 39 § förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd får regeringen eller, efter delegation, kommunen föreskriva att vissa djur inte utan särskilt tillstånd får hållas inom område med detaljplan. Enligt lokala hälsoskyddsföreskrifter fastställda av kommunfullmäktige i Nyköpings kommun den 17 december 1991, 3 §, krävs tillstånd för att hålla bl.a. häst inom område med detaljplan. Av övergångsbestämmelserna till miljöbalken, 4 §, följer att de lokala föreskrifterna skall anses vara meddelade med stöd av 39 § förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. Vid ansökan om tillstånd enligt 39 § förordningen gäller inte skyldigheten att upprätta miljökonsekvensbeskrivning enligt 6 kap. 1 § första stycket miljöbalken (2 §  förordningen (1998:905) om miljökonsekvensbeskrivningar).
Det kan inledningsvis, mot bakgrund av bestämmelsen i 16 kap. 4 § miljöbalken, ifrågasättas om det är förenligt med planbestämmelserna att ge tillstånd till djurhållning på mark som i planen angivits som parkmark.
När frågor om bl.a. tillstånd prövas enligt miljöbalken gäller att alla som bedriver eller avser att bedriva en verksamhet eller vidta en åtgärd är skyldiga att visa att de förpliktelser som följer av de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap.miljöbalken iakttas. Möjligheten för kommunerna att kräva tillstånd är motiverad av de uppenbara risker för människors hälsa som finns om t.ex. hästar hålls i tätbebyggt område.
Hagen på S 1:1 är belägen utmed gränsen till den enda infarten till bostadsområdet S där bl.a. hållplats för buss är placerad endast ett par meter från hästhagen. Av det läkarintyg som PB har åberopat framgår att hans son lider av astma med besvär framförallt vid kontakt med häst och att han i görligaste mån bör undvika kontakt med häst. Av utredningen framgår att hästhagen ligger på ett avstånd av ca 370 m från PBs bostad och att det finns ett flertal bostäder på kortare avstånd. Miljööverdomstolen finner med hänsyn till dessa omständigheter att valet av plats för hästhållningen inte överensstämmer med kraven i 2 kap. 4 § miljöbalken. Underinstansernas avgöranden skall därför upphävas och SHs ansökan avslås.
Domen får enligt 23 kap. 8 § miljöbalken inte överklagas.
I avgörandet har deltagit hovrättsrådet Roberts, miljörådet Ramirez och hovrättsrådet Taylor, referent, samt hovrättsassessorn Gonzalez. Enhälligt.
Miljödomstolen avslår överklagandet.
YRKANDEN M.M.
PB har överklagat länsstyrelsens beslut och yrkat, så som det får uppfattas, att miljödomstolen skall upphäva såväl länsstyrelsens som miljö- och hälsoskyddsnämndens beslut. Till stöd för sin talan har han anfört enligt domsbilaga 2.
Vad PB anfört föranleder inte miljödomstolen att göra någon annan bedömning än den som länsstyrelsen gjort i det överklagade beslutet. Överklagandet skall därför avslås.
HUR MAN ÖVERKLAGAR, se domsbilaga 3 (TSH-MD 2)
Överklagande, ställt till Miljööverdomstolen, Svea hovrätt, skall ha inkommit till miljödomstolen, Stockholms tingsrätt, senast den 2 januari 2004. Prövningstillstånd krävs.
I avgörandet har deltagit rådmannen Herring, ordförande, och miljörådet Winters. Domen är enhällig. Föredragande har varit beredningsjuristen Brown.