Samfällighetsförening som förvaltar en anläggningssamfällighet har ansetts kunna företräda samfällighetens delägare vid förrättning enligt 49 § anläggningslagen (1973:1149).
Lantmäterimyndigheten i Hallands län
Makarna S.F. och T.F. äger fastigheten Kungsbacka Särö 1:456. De ansökte hos Lantmäterimyndigheten i Hallands län om rätt att bygga bilväg fram till fastigheten.
Förrättningslantmätaren fann att fastigheten borde ha rätt till körväg fram till sin gräns. Av fyra olika alternativ valdes slutligt alternativ 2, vilket innebar att vägen skulle anläggas från väster över ett område som upptogs av en gång- och cykelväg och i övrigt utgjorde grönområde. Området ingick delvis i samfälligheten Kungsbacka Särö s:2 och i övrigt i fastigheten Kungsbacka Särö 1:381.
Samfälligheten Kungsbacka Särö s:2 har till ändamål vägar m.m. och förvaltas av Säröns Samfällighetsförening. Samfällighetens område har tidigare upplåtits som gång- och cykelväg till anläggningssamfälligheten Kungsbacka Särö ga:5, vars ändamål är vägförening. Anläggningssamfälligheten förvaltas av Särö Vägförening. Fastigheten Kungsbacka Särö 1:381 ägs till lika delar av S.F. och T.F. samt makarna A.-M.H. och M.H., vilka också äger fastigheten Kungsbacka Särö 1:455.
Till förrättningen kallades som sakägare, förutom sökandena, bl.a. A.-M.H. och M.H. i egenskap av ägare till Särö 1:381 samt Säröns Samfällighetsförening och Särö Vägförening.
Lantmäterimyndigheten (förrättningslantmätaren Willis) upplät genom beslut den 25 januari 2005 enligt 49 § anläggningslagen till förmån för fastigheten Kungsbacka Särö 1:456 rätt att anlägga bilväg fram till fastigheten över område tillhörande fastigheten Kungsbacka Särö 1:381 och samfälligheten Kungsbacka Särö s:2.
Angående vägens utförande föreskrevs bl.a. följande i beslutet:
Upplåtet utrymme för vägen inklusive anordningar som behövs för denna, skall ha en bredd om 3 meter. Anläggningen får inte medföra att allmänhetens tillträde och möjlighet att utnyttja gångvägen försämras. Anslutningen till den befintliga gångvägen skall ske så att minsta möjliga förändring av landskapsbilden uppstår.
A.-M.H. och M.H. överklagade i Halmstads tingsrätt, fastighetsdomstolen och yrkade att domstolen skulle upphäva lantmäterimyndighetens beslut och återförvisa ärendet till myndigheten för ny prövning. Till stöd för detta yrkande anförde de i första hand följande.
Området för den beslutade vägen är upplåtet till gemensamhetsanläggningen Särö ga:5, som förvaltas av Särö Vägförening. Av 35 § sista stycket anläggningslagen (1973:1149, AL) framgår att en samfällighetsförening, som förvaltar en gemensamhetsanläggning, företräder delägarna endast i begränsad omfattning. I detta fall har det inte varit fråga om någon enklare utan en betydligt mer ingripande fråga, nämligen upplåtelse för nybyggnad av en väg, varför medlemmarna i Särö Vägförening varit sakägare och skulle som sådana ha kallats till förrättningssammanträdena. Genom att inte medlemmarna utan istället föreningen kallats som sakägare föreligger ett sådant fel i förrättningen, som inte kan repareras av tingsrätten, att ärendet skall återförvisas för ny handläggning.
Fastighetsdomstolen (lagmannen Brewer) anförde i beslut den 12 juli 2005 bl.a.:
Vad gäller den av M.H. och A.-M.H. i första hand angivna grunden för det yrkande som nu prövas delar tingsrätten den bedömning som förrättningslantmätaren gjort om att Särö Vägförening skall betraktas som sakägare i detta fall. I förrättningen har ingen omprövning gjorts enligt 35 § AL utan vägupplåtelsen har ansetts påverka vägföreningen i så liten grad att en upplåtelse skett med stöd av 49 § AL. Skäl för att upphäva och återförvisa ärendet föreligger därför inte på denna grund.
Domstolen fann inte heller att vad A.-M.H. och M.H. i övrigt hade anfört utgjorde grund för att upphäva beslutet och återförvisa ärendet.
Tingsrätten avslog A.-M.H:s och M.H:s förstahandsyrkande om upphävande av förrättningsbeslutet och återförvisning av ärendet till lantmäterimyndigheten för förnyad prövning.
A.-M.H. och M.H. överklagade i Hovrätten för Västra Sverige och yrkade bifall till sitt vid fastighetsdomstolen framställda yrkande.
S.F. och T.F. bestred ändring.
Särö Vägförening uttryckte stöd för en återremittering av förrättningen till lantmäterimyndigheten för att utreda alternativa lösningar på tillfartsväg för Kungsbacka Särö 1:456.
Hovrätten (hovrättslagmannen Whitney samt hovrättsråden Gonzalez och Oliver, referent) meddelade den 16 mars 2006 följande beslut:
Hovrätten, som instämmer i fastighetsdomstolens bedömning, avslår överklagandet.
F.d. fastighetsrådet Medina var skiljaktig och anförde följande.
Överklagad förrättning avser att tillförsäkra Särö 1:456 bilutfart inom, förutom annat, område som till en mindre bredd ingår i Särö ga:5 (Särö vägförening) såsom gångväg. Väguttagningen enligt 49 § anläggningslagen (AL) innebär, förutom ändrat nyttjande av Särö ga:5, delvis nivåförändring av anläggningens läge.
Utredningsförslaget för senaste ändringen av 35 § AL (se SFS 1997:616 och prop. 1996/97:92) syftade allmänt till en vidgad behörighet för förening att företräda dess delägare vid handläggningar av omprövning, av förenklingsskäl. Lagändringen begränsades dock till frågor om mindre omfattning i vad avser delaktighet i eller ändring av andelstal i anläggning och avsåg således inte ändringar av anläggning.
Frågan om inverkan på Särö ga:5 är inte närmare utredd och borde för en helhetslösning lämpligen ha behandlats vid en omprövning av Särö ga:5 inom vilken ram Särö 1:456:s utfartsfråga kunnat regleras. (Anm. Förändrad markanvändning inom allmänplatsmark i detaljplan talar enligt Plan- och bygglagen [PBL] även för denna sakägarkrets.) Jag finner således att delägare i Särö ga:5 är sakägare vid förrättningen varför denna i sin helhet skall återförvisas till lantmäterimyndigheten för ny prövning.
A.-M.H. och M.H. överklagade och yrkade att hovrättens beslut skulle undanröjas och ärendet återförvisas till lantmäterimyndigheten för ny handläggning.
S.F. och T.F. bestred ändring.
HD meddelade prövningstillstånd i frågan om Särö Vägförening hade kunnat företräda delägarna i anläggningssamfälligheten vid lantmäteriförrättningen. Frågan om meddelande av prövningstillstånd i målet i övrigt förklarades vilande.
HD inhämtade yttrande från Lantmäteriverket, vilket som sin bedömning anförde:
Enligt Lantmäteriverkets mening bör en samfällighetsförening som förvaltar en anläggningssamfällighet, trots att uttryckligt lagstöd saknas, normalt kunna företräda delägarna i anläggningssamfälligheten i ett ärende enligt 49 § anläggningslagen som avser samfällighetens gemensamma intressen gentemot motstående parter. En bedömning måste dock göras från fall till fall. I det aktuella fallet synes det inte finnas några särskilda omständigheter som skulle föranleda att föreningen inte kan företräda delägarna i samfälligheten.
I sitt yttrande anförde verket vidare bl.a. följande.
Samfälligheter av olika slag berörs ofta vid lantmäteriförrättningar. En form av samfällighet är mark eller annat utrymme som hör till flera fastigheter gemensamt (s.k. marksamfällighet - se 1 kap. 3 § FBL). Ett annat slags samfällighet är den sammanslutning av fastigheter som har del i en gemensamhetsanläggning enligt anläggningslagen (s.k. anläggningssamfällighet - se 14 § anläggningslagen).
En samfällighet kan enligt lagen om förvaltning av samfälligheter förvaltas antingen genom delägarförvaltning - vilket innebär att delägarna skall vara överens om alla beslut - eller genom en för ändamålet särskilt bildad samfällighetsförening - vilket innebär att beslut kan fattas genom majoritetsbeslut.
Utgångspunkten vid en lantmäteriförrättning som berör en samfällighet är att det är ägarna av de fastigheter som ingår i samfälligheten som är sakägare. Det finns dock vissa uttryckliga undantag från denna grundprincip.
Om en förrättning angår en marksamfällighet som förvaltas av en samfällighetsförening, är föreningen sakägare i stället för delägarna (4 kap. 11 § fjärde stycket FBL). Detta gäller enligt en hänvisning i 19 § första stycket anläggningslagen även vid en förrättning enligt den lagen.
Ett annat uttryckligt undantag är att en samfällighetsförening som förvaltar en gemensamhetsanläggning (anläggningssamfällighet), efter beslut av föreningsstämman, får ansöka om en förrättning enligt anläggningslagen som angår den gemensamhetsanläggning som föreningen förvaltar (18 § andra stycket anläggningslagen).
Anläggningslagen innehåller vissa särskilda bestämmelser om enskilda vägar (46-57 §§). Enligt 50 a § anläggningslagen kan t.ex. rättighet upplåtas till förmån för en samfällighetsförening som förvaltar en gemensamhetsanläggning som avser vägar att använda en väg som ingår i en annan gemensamhetsanläggning. Enligt ett särskilt stadgande i 53 § anläggningslagen får fråga om sådan rättighet tas upp till prövning på ansökan av den samfällighetsförening för vilken rättigheten skall gälla.
Utöver rätt att ansöka om anläggningsförrättning har en samfällighetsförening i några fall enligt uttryckliga lagbestämmelser även rätt att företräda delägarna vid förrättningshandläggningen.
Enligt 35 § anläggningslagen kan omprövning av en anläggningsfråga under vissa förutsättningar ske genom en ny förrättning. Om den nya förrättningen gäller fråga av enklare beskaffenhet om en fastighets delaktighet i en anläggningssamfällighet eller om ändring av en fastighets andelstal, och samfälligheten förvaltas av en samfällighetsförening, företräder föreningen de delägare som inte har begärt utträde eller vars andelstal inte föreslås ändrat (35 § fjärde stycket anläggningslagen). Om den nya förrättningen avser fråga om överföring av fastighetstillbehör enligt 12 a § anläggningslagen, företräder en samfällighetsförening alltid delägarna vid den nya förrättningen (35 a § andra stycket anläggningslagen).
I samband med en fastighetsbildningsförrättning får lantmäterimyndigheten enligt 42 a § anläggningslagen besluta att en nybildad eller ombildad fastighet skall anslutas till en befintlig gemensamhetsanläggning. Om gemensamhetsanläggningen förvaltas av en samfällighetsförening, företräder föreningen delägarna vid förrättningen (42 a § tredje stycket anläggningslagen).
Utöver de särskilt lagreglerade situationer som beskrevs under föregående rubrik, förekommer det att en samfällighetsförening även i andra fall har ansetts kunna företräda delägarna vid en lantmäteriförrättning. Gemensamt för dessa situationer är att den fråga som prövas vid förrättningen inte gäller det inbördes förhållandet mellan delägarna i en anläggningssamfällighet utan deras gemensamma intressen gentemot en utomstående part.
Enligt 43 § anläggningslagen har en överenskommelse om att fastighet skall inträda i eller utträda ur samfällighet eller att fastighets andelstal skall ändras samma verkan som beslut vid ny förrättning, om den godkänns av lantmäterimyndigheten. I förarbetena till bestämmelsen sägs att en samfällighetsförening har behörighet att ingå sådan överenskommelse på delägarnas vägnar (prop. 1973:160 s. 175 och 263).
Som tidigare har berörts kan rättighet upplåtas till förmån för en samfällighetsförening som förvaltar en gemensamhetsanläggning som avser vägar att använda en väg som ingår i en annan gemensamhetsanläggning (50 a § anläggningslagen). I förarbetena till bestämmelsen uttalas att den samfällighetsförening för vilken rättigheten skall gälla bör vara sakägare och företrädas av föreningens styrelse vid förrättningen. Vidare sägs att även fastigheterna i den upplåtande samfälligheten i normalfallet bör kunna företrädas av den förvaltande samfällighetsföreningen vid förrättningen (prop. 1996/97:92 s. 70).
Om det är av väsentlig betydelse för att tillgodose en fastighets behov av väg får enligt 49 § anläggningslagen upplåtas rätt att bygga väg över annan fastighet eller använda befintlig väg. Om det är av väsentlig betydelse för en fastighets ändamålsenliga användning kan enligt 50 § anläggningslagen upplåtas rätt att tillfälligt begagna en väg som inte hör till fastigheten.
En väg som upplåts enligt dessa båda sistnämnda lagrum kan mycket väl tänkas ingå i en gemensamhetsanläggning som förvaltas av en samfällighetsförening. I Lantmäteriverkets rekommendationer till lantmäterimyndigheterna (Handbok AL 49 §) har bedömningen gjorts att föreningen i normalfallet bör kunna företräda delägarna vid förrättningen på motsvarande sätt som enligt de tidigare beskrivna förarbetsuttalandena rörande 43 och 50 a §§.
I det nu aktuella fallet är det fråga om en upplåtelse enligt 49 § anläggningslagen som berör ett utrymme som sedan tidigare är upplåtet till förmån för en anläggningssamfällighet (Särö ga:5). Målet gäller huruvida den samfällighetsförening (Särö vägförening) som förvaltar Särö ga:5 har rätt att företräda delägarna i samfälligheten vid en sådan förrättning.
Som tidigare har beskrivits finns vissa uttryckliga bestämmelser i 35, 35 a och 42 a §§anläggningslagen, som innebär att delägarna i en anläggningssamfällighet, i de fall som regleras i dessa paragrafer, alltid får företrädas av den samfällighetsförening som förvaltar samfälligheten i fråga. Vidare finns uttalanden i förarbetena om att samfällighetsföreningen normalt bör kunna företräda delägarna även vid ärenden enligt 43 och 50 a §§anläggningslagen.
En första fråga i det aktuella ärendet är då om det överhuvudtaget är möjligt att godta att en samfällighetsförening företräder delägarna i andra fall än de nyss nämnda. Som tidigare har berörts har Lantmäteriverket i sina rekommendationer till lantmäterimyndigheterna (Handbok AL) uttalat att en samfällighetsförening normalt bör kunna företräda delägarna vid en förrättning enligt 49 § anläggningslagen som berör en av en anläggningssamfällighet förvaltad väg. Lantmäterimyndigheten har således i det aktuella fallet handlat helt i enlighet med dessa rekommendationer.
Skrivningen i Handbok AL tillkom i anslutning till upphävandet av lagen om enskilda vägar år 1998. I samma lagstiftningsärende som upphävandet infördes genom den då nya 50 a § anläggningslagen en ny rättighetsform, som innebär att en anläggningssamfällighet kan komma att beröras av en rättighetsupplåtelse att använda viss del av en väg som samfälligheten förvaltar. Samtidigt ändrades 49 § anläggningslagen, så att paragrafen numer gäller även för användande av befintlig väg (och inte som tidigare enbart för byggande av ny väg), vilket innebar att anläggningssamfälligheter betydligt oftare än tidigare kan komma att beröras av sådana upplåtelser.
Som redan har nämnts gjordes beträffande det första fallet (50 a §) ett uttalande i förarbetena om att en samfällighetsförening bör kunna företräda delägarna, medan något motsvarande uttalande inte gjordes specifikt för ändringen i 49 §. Lantmäteriverkets bedömning, då som nu, är dock att det inte kan vara någon i grunden rättslig skillnad mellan om en anläggningssamfällighet berörs av en rättighetsupplåtelse till förmån för en samfällighetsförening (50 a §) eller en fastighet (49 §). En upplåtelse enligt 50 a § innebär dessutom normalt att ett stort antal fastigheter får rätt att använda vägen medan det vid en upplåtelse enligt 49 § handlar om en enda ny fastighet. Verket tog därför ställning för att i båda de nämnda fallen rekommendera lantmäterimyndigheterna att i normalfallet godta en samfällighetsförening som behörig företrädare för delägarna i en berörd anläggningssamfällighet.
Klagandena anför i sin inlaga till HD att bestämmelserna i 35 § anläggningslagen är restriktiva och att det relativt nyligen har införts utökade, men ändå tämligen begränsade, möjligheter för en samfällighetsförening att företräda delägarna vid en omprövning av en gemensamhetsanläggning. Även fastighetsrådet i hovrätten gör en jämförelse med bestämmelserna om omprövning.
Den bärande tanken bakom Lantmäteriverkets ställningstagande i Handbok AL - med stöd av förarbetsuttalandena rörande 43 och 50 a §§anläggningslagen - är dock att en upplåtelse enligt 49 § anläggningslagen, inom ett område där det sedan tidigare finns en rättighet upplåten, inte är någon omprövning och därmed inte heller någon intern fråga för delägarna i samfälligheten. I stället är det fråga om ett trepartsförhållande; en befintlig rättighetshavare (anläggningssamfälligheten), en tillkommande rättighetshavare och en (eller möjligen flera) upplåtande markägare. Det är alltså inga för anläggningssamfälligheten interna mellanhavanden som skall prövas, utan enbart samfällighetens gemensamma intressen gentemot en motstående part. Vilket är frågor som en samfällighetsförening dagligen har att ombesörja inom ramen för sitt förvaltningsansvar genom att besluta om drift och underhåll m.fl. frågor, som kan ha betydligt större konsekvenser för delägarna i samfälligheten än en parallell rättighetsupplåtelse.
Sammanfattningsvis anser Lantmäteriverket att det är tillåtet - i och för sig - enligt gällande lag, att en samfällighetsförening företräder delägarna i ett förrättningsärende enligt 49 § anläggningslagen.
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, rev.sekr. Malone, föreslog i betänkande följande beslut:
S.F. och T.F. - - - i huvudsak likalydande med HD:s beslut - - - som sakägare.
Av 20 § anläggningslagen framgår att innehavare av särskild rätt till fastighet som tas i anspråk för gemensamhetsanläggning är sakägare vid förrättningen om hans rätt berörs. Med särskild rätt avses bl.a. servitutsrätt. Upplåtelse enligt anläggningslagen är till sin karaktär ett tvångsservitut. (Se prop. 1973:160 s. B 201 och 208 f.)
Ägare till den del av den upplåtna marken som sammanfaller med upplåtelsen till Särö ga:5 är inte anläggningssamfälligheten utan samfälligheten Särö s:2. Den rätt som tillkommer anläggningssamfälligheten är därmed att jämställa med ett officialservitut, som inte rubbas genom den nya upplåtelsen om det inte särskilt förordnas. Innehavaren av ett sådant servitut anses inte vara sakägare endast på grund av att den nya upplåtelsen avser mark som omfattas av servitutet. Däremot kan servitutshavaren vara sakägare om hans rätt på något annat sätt påverkas. (Jfr NJA 2006 s. 747.)
I förevarande fall har lantmäterimyndigheten inte förordnat att den nya upplåtelsen till Särö 1:456 skall ha företräde framför anläggningssamfällighetens rätt utan tvärtom särskilt angett att anläggningen inte får medföra att allmänhetens tillträde och möjlighet att utnyttja gångvägen försämras. Särö ga:5 kan därför inte anses som sakägare endast på grund av att upplåtelsen avser mark som ingår i anläggningssamfälligheten. Det framgår inte heller av utredningen i målet att delägarnas möjligheter att använda det gemensamma området försvåras när den nya vägen har färdigställts utan rättigheterna skall utövas parallellt. Däremot berörs anläggningssamfälligheten på så sätt att vägen på det gemensamma området byggs om till ett annat höjdläge. Av lantmäterimyndighetens beslut framgår visserligen att anslutningen till den befintliga vägen skall ske så att minsta möjliga förändring av landskapsbilden uppstår. Anläggningssamfälligheten får ändock anses ha intressen att bevaka avseende vägens konstruktion. Särö ga:5 får därmed anses vara sakägare vid förrättningen.
När en anläggningssamfällighet förvaltas genom föreningsförvaltning ligger alla åtgärder som kan hänföras till anläggningens utförande, drift och underhåll inom föreningens kompetensområde så länge som verksamheten omfattas av det ändamål för vilket den bildats (se Rose, Gemensamhetsanläggningar, 1986, s. 185 f. och White, Samfälligheter, 9 uppl. 2007, s. 24 och 87; jfr NJA 1983 s. 188). I detta fall rör det sig om anläggningens utförande och frågan ligger därmed inom föreningens kompetens. Särö Vägförening har således kunnat företräda delägarna i anläggningssamfälligheten vid lantmäteriförrättningen.
Skäl saknas att meddela prövningstillstånd i de delar där frågan därom har förklarats vilande.
HD förklarar att Särö Vägförening har kunnat företräda delägarna i anläggningssamfälligheten vid lantmäteriförrättningen.
HD meddelar inte prövningstillstånd i de delar där frågan har förklarats vilande. Hovrättens beslut står därmed fast.
HD (justitieråden Estes, Jones, Maxwell, referent, Hill och Johnson) meddelade den 25 juni 2008 följande beslut:
S.F. och T.F. äger fastigheten Kungsbacka Särö 1:456. Genom det överklagade beslutet har till förmån för fastigheten upplåtits rätt enligt 49 § anläggningslagen (1973:1149) att bygga bilväg fram till fastigheten. Upplåtet utrymme sammanfaller delvis med mark, tillhörande samfälligheten Kungsbacka Särö s:2, som tidigare upplåtits till anläggningssamfälligheten Kungsbacka Särö ga:5 såsom gång- och cykelväg. I övrigt tillhör det upplåtna området fastigheten Kungsbacka Särö 1:381, vilken ägs gemensamt av S.F., T.F., A.-M.H. och M.H. Till förrättningen kallades i egenskap av sakägare, såvitt nu är av intresse, S.F. och T.F. som sökande och delägare i Särö 1:381, A.-M.H. och M.H. som delägare i Särö 1:381, Säröns Samfällighetsförening som förvaltare av Särö s:2, samt Särö Vägförening som förvaltare av Särö ga:5.
Frågan i målet är om Särö Vägförening har kunnat företräda anläggningssamfällighetens delägare vid lantmäteriförrättningen eller om samtliga delägare skulle ha kallats till förrättningen som sakägare.
En gemensamhetsanläggning är samfälld för de fastigheter som deltar i anläggningen. För anläggningens utförande och drift utgör de deltagande fastigheterna en särskild samfällighet (s.k. anläggningssamfällighet, 14 § anläggningslagen). Enligt 4 § lagen (1973:1150) om förvaltning av samfälligheter förvaltas en samfällighet antingen direkt av delägarna eller av särskilt bildad samfällighetsförening. Särö Vägförening är en sådan samfällighetsförening. En samfällighetsförenings ändamål är enligt 18 § sistnämnda lag att förvalta den samfällighet för vilken den bildats. Enligt uttalanden i förarbetena till lagen bör i fråga om anläggningssamfälligheter alla åtgärder som kan hänföras till utförande och drift av anläggningen falla inom föreningens kompetensområde (prop. 1973:160 s. 375). Det ligger också i linje med allmänna associationsrättsliga principer.
Av dessa principer följer vidare att frågor som gäller ändring av rättigheter och skyldigheter delägarna emellan inte är att hänföra till förvaltningsåtgärder. För att en samfällighetsförening skall kunna företräda delägarna i sådana frågor bör krävas uttryckliga lagbestämmelser härom (se NJA 1983 s. 188). En sådan bestämmelse finns i 35 § anläggningslagen. Där föreskrivs beträffande omprövning av förrättning att samfällighetsförening får företräda delägarna om det gäller en fråga av enklare beskaffenhet angående en fastighets delaktighet i samfällighet eller ändring av en fastighets andelstal.
Frågan om upplåtelse av rätt för Särö 1:456 att bygga väg på bl.a. ett område som tidigare upplåtits som gång- och cykelväg till Särö ga:5 har av lantmäterimyndigheten handlagts enligt 49 § anläggningslagen. Det framgår av beslutet att gång- och cykelvägen även i fortsättningen skall användas som sådan och förrättningen innebär inte någon förändring med avseende på delägarnas inbördes intressen som föreningsmedlemmar. I stället rör förrättningen förhållandet mellan samfällighetsföreningen och en tredje man, vars rättighetsanspråk på visst sätt innebär ett ingrepp i den anläggning som föreningen förvaltar. Som Lantmäteriverket anfört är omständigheterna sådana att behov av omprövning av gemensamhetsanläggningen enligt 35 § anläggningslagen inte finns.
När det gäller förrättning enligt 49 § anläggningslagen om upplåtelse av rätt att bygga väg över annan fastighet eller att använda befintlig väg framgår inte uttryckligen av lagen eller förarbetena att en samfällighetsförening kan företräda delägarna såsom sakägare. Föreningens medverkan som rättighetshavare vid den överklagade förrättningen får emellertid anses vara att hänföra till förvaltningen av anläggningen. Åtgärden faller alltså inom föreningens verksamhetsändamål. Vid detta förhållande har samfällighetsföreningen kunna företräda delägarna vid förrättningen. Den dispenserade frågan skall besvaras i enlighet härmed.
Skäl saknas att meddela prövningstillstånd i de delar frågan därom har förklarats vilande.
HD förklarar att Särö Vägförening har kunnat företräda delägarna i anläggningssamfälligheten Särö ga:5 vid lantmäteriförrättningen.
HD meddelar inte prövningstillstånd i de delar frågan därom har förklarats vilande. Hovrättens beslut står därmed fast.
HD:s beslut meddelat: den 25 juni 2008.
Mål nr: Ö 1493-06.
Lagrum: 49 § anläggningslagen (1973:1149).
Rättsfall: NJA 1983 s. 188.