När en tingsrätt har avvisat en talan därför att tingsrätten inte är rätt forum och en part har överklagat det beslutet med yrkande att hovrätten ska hänvisa målet till den tingsrätt som är behörig, ska tillstånd till målets prövning i hovrätten meddelas (ändringsdispens).
A.N. ansökte hos Kronofogdemyndigheten om vanlig handräckning mot R.P. och yrkade att denne skulle åläggas att återställa en mur på en fastighet i Töreboda. Sedan R.P. bestritt ansökningen begärde A.N. att målet skulle överlämnas till tingsrätt. Kronofogdemyndigheten överlämnade målet till Göteborgs tingsrätt.
Efter att ha påbörjat handläggningen av målet väckte tingsrätten frågan om den var behörig att pröva tvisten och beredde parterna tillfälle att yttra sig.
A.N. förklarade sig anse att tvisten kunde prövas av Göteborgs tingsrätt, men om tingsrätten ansåg att den skulle prövas av Skaraborgs tingsrätt hade hon inga invändningar mot det.
R.P. anförde att Göteborgs tingsrätt inte var behörig att pröva tvisten. Han motsatte sig att målet överlämnades till Skaraborgs tingsrätt och yrkade att A.N:s talan skulle avvisas.
R.P. yrkade ersättning för rättegångskostnader. A.N. motsatte sig detta yrkande.
Tingsrätten (rådmannen Murphy) anförde i beslut den 20 maj 2011:
I 10 kap. 10 § RB stadgas att tvist som rör skyldighet för ägare eller innehavare av fast egendom att fullgöra något som åligger honom i denna egenskap ska tas upp av rätten i den ort, där fastigheten ligger. Av 10 kap. 17 § 4 RB följer att denna forumregel är exklusiv. För att målet ska kunna överlämnas till behörig tingsrätt med stöd av 10 kap. 20 a § RB krävs att överlämnandet sker i samband med att målet inleds. Även vid överlämnande i enlighet med 61 § lagen om betalningsföreläggande och handräckning gäller att bestämmelsen är tillämplig endast när tingsrätten tar emot målet. I ett senare skede är det således inte möjligt att överlämna ett mål. I stället gäller då vanliga regler om avvisning av talan.
I detta fall har A.N., som hon får förstås, yrkat att R.P. ska förpliktas att återställa en slipermur belägen på dennes fastighet med adress Vargstigen 10 i Töreboda. Tvisten rör således skyldighet för R.P. att såsom fastighetsägare fullgöra något som åligger honom i denna egenskap. Eftersom den aktuella fastigheten är belägen i Töreboda kommun och reglerna om fastighetsforum är exklusiva är Göteborgs tingsrätt inte behörig att pröva tvisten. Då handläggningen av målet har påbörjats kan målet inte heller överlämnas till Skaraborgs tingsrätt, som är behörig domstol. Käromålet ska därför avvisas.
Vid denna utgång ska A.N. ersätta R.P. för rättegångskostnad. Yrkat belopp är skäligt.
Käromålet avvisas.
A.N. ska ersätta R.P. för rättegångskostnad med 30 625 kr avseende ombudsarvode, jämte ränta enligt lag.
A.N. överklagade i Hovrätten för Västra Sverige.
Hovrätten (hovrättsråden Baker och Tran samt tf. hovrättsassessorn Garcia) fann i beslut den 27 juni 2011 inte skäl att meddela prövningstillstånd.
A.N. överklagade och yrkade att HD skulle meddela tillstånd till målets prövning i hovrätten.
HD avgjorde målet efter föredragning.
Föredraganden, justitiesekreteraren Obrien, föreslog i betänkande följande beslut:
1-3. I huvudsak överensstämmande med styckena 1-3 i HD:s beslut.
A.N. överklagade till hovrätten, som har beslutat att inte meddela prövningstillstånd. Hon har gjort gällande att det finns skäl för prejudikatdispens.
Till skillnad från vad som gäller i HD är reglerna i 49 kap. 14 § RB om prövningstillstånd i hovrätt obligatoriska. I ett mål där det krävs prövningstillstånd har hovrätten därför att - oberoende av parternas argumentation - överväga om det finns någon grund för prövningstillstånd.
Om svaranden bestrider en ansökan om vanlig handräckning ska Kronofogdemyndigheten, om sökanden begär det, överlämna målet till en tingsrätt som enligt vad handlingarna visar är behörig att handlägga målet. Om en tingsrätt, som får ett mål från Kronofogdemyndigheten eller en annan tingsrätt, finner att det inte framgår av handlingarna att tingsrätten är behörig att handlägga målet, ska rätten överlämna målet till en annan tingsrätt som kan vara behörig, se 36 och 61 §§ lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning.
Enligt förarbetena får överlämnande endast ske i samband med att tingsrätten tar emot målet. I ett senare skede, när handläggningen har påbörjats, kan målet inte överlämnas utan avvisning måste ske. Som skäl för en sådan ordning anges endast att avvisning måste kunna ske om svaranden har gjort foruminvändning (prop. 1989/90:85 s. 142). Detta argument tar således endast sikte på mål där forumbestämmelsen är dispositiv (10 kap. 18 § RB).
I den juridiska litteraturen förekommer olika uppfattningar i frågan om tingsrätten bör kunna överlämna målet även i ett senare skede om forumregeln är indispositiv (10 kap. 17 § RB). (Se t.ex. Walters, Rättegångsbalken, suppl. 71 oktober 2011, s. 10:46, Cisneros och Frazier, Kommentar till RB, Häfte 2, Kapitel 10-14, 2003, s. 64, och Stevens m.fl., Betalningsföreläggande och handräckning, 7 uppl. 2010, s. 163. Se även RH 1995:73 och RH 1997:94.)
En annan fråga i målet är om A.N:s överklagande även kan uppfattas som en begäran om att hovrätten ska hänvisa målet till Skaraborgs tingsrätt (10 kap. 20 § RB). Ett beslut om hänvisning får anses innebära en ändring av tingsrättens beslut i den mening som krävs enligt bestämmelsen om ändringsdispens i 49 kap. 14 § RB (jfr NJA 1993 s. 119). Det innebär att hovrätten ska meddela prövningstillstånd om frågan om hänvisning väcks där och förutsättningarna för ett sådant beslut även i övrigt är uppfyllda (jfr NJA 1966 s. 205).
Det får anses vara av vikt för ledning av rättstillämpningen att överklagandet prövas av högre rätt såvitt avser frågan om målet kan överlämnas till Skaraborgs tingsrätt. Redan av den anledningen bör tillstånd till målets prövning i hovrätten meddelas. Vid denna bedömning saknas skäl att överväga om någon annan dispensgrund också föreligger. Ingen dispensgrund är nämligen överordnad någon annan (NJA 2009 s. 590).
Med ändring av hovrättens beslut meddelar HD tillstånd till målets prövning i hovrätten.
HD (justitieråden Harvey, Hughes och Cook) meddelade den 4 april 2012 följande slutliga beslut:
A.N. ansökte hos Kronofogdemyndigheten om vanlig handräckning och yrkade att R.P. skulle förpliktas att återställa en mur på en fastighet i Töreboda. R.P. bestred ansökningen. A.N. begärde att målet skulle lämnas över till tingsrätt för fortsatt handläggning. Kronofogdemyndigheten lämnade över målet till Göteborgs tingsrätt.
Tingsrätten påbörjade skriftväxling i målet men uppmärksammade senare parterna på frågan huruvida den var behörig att pröva detta. Tingsrätten väckte även frågan om målet skulle lämnas över till Skaraborgs tingsrätt. R.P. yrkade att A.N:s talan skulle avvisas samt yrkade ersättning för rättegångskostnad. A.N. förklarade att hon inte hade något att erinra mot att målet lämnades över till Skaraborgs tingsrätt men motsatte sig att svara för R.P:s rättegångskostnad.
I slutligt beslut konstaterade tingsrätten att Skaraborgs tingsrätt var exklusivt behörig domstol att pröva den aktuella tvisten eftersom den berörda fastigheten är belägen inom Skaraborgs tingsrätts domkrets (10 kap. 10 § och 17 § första stycket 4 RB). Tingsrätten ansåg sig vidare vara förhindrad att lämna över målet eftersom handläggningen hade påbörjats. Tingsrätten avvisade därför käromålet och förpliktade A.N. att ersätta R.P. för hans rättegångskostnad.
A.N. överklagade till hovrätten, som har beslutat att inte meddela prövningstillstånd.
I 10 kap. 20 § första stycket RB föreskrivs det att om en högre rätt förklarar att en lägre rätt inte är behörig att ta upp ett mål som har väckts där, får den högre rätten på yrkande av en part hänvisa målet till lägre rätt som är behörig. Av rättsfallet NJA 1993 s. 119 framgår det att om en tingsrätt har avvisat en talan därför att tingsrätten inte är rätt forum får käranden begränsa sitt överklagande till ett yrkande som endast går ut på att hovrätten ska hänvisa målet till rätt tingsrätt. Trots att tingsrättens avvisningsbeslut inte är oriktigt får i en sådan situation anses att prövningstillstånd ska meddelas enligt grunderna för 49 kap. 14 § 1 RB (ändringsdispens).
A.N:s processuella position framstår inte som helt klar. Hennes överklagande går ut på att hon är missnöjd med att målet utan hennes förskyllan har hamnat i fel domstol och att hon har ålagts att svara för R.P:s rättegångskostnad. På anförda skäl yrkar hon inte bara att tingsrättens beslut ska ändras i kostnadsdelen utan också bl.a. att en återförvisning till tingsrätten ska ske. Det förefaller som om hon har tänkt sig att hon därmed inte bara skulle befrias från sitt rättegångskostnadsansvar utan också att målet skulle kunna lämnas över till rätt forum. Överklagandet får anses innefatta ett yrkande om ett hänvisningsbeslut.
Mot bakgrund av det anförda ska tillstånd till målets prövning i hovrätten därför meddelas.
Med ändring av hovrättens beslut meddelar HD tillstånd till målets prövning i hovrätten.
Referenten, justitierådet Colon, med vilken justitierådet Evans instämde, var skiljaktig i fråga om motiveringen och anförde:
I överklagandet till hovrätten yrkade A.N. inte bara att tingsrättens beslut skulle ändras i den del hon förpliktats att svara för R.P:s rättegångskostnad utan också att målet skulle återförvisas till tingsrätten för erforderlig handläggning. Sistnämnda yrkande är oklart, särskilt som det i överklagandet anges att det är ostridigt att forumregeln i 10 kap. 10 § RB ska tillämpas och att denna regel är exklusiv. Yrkandet kan tolkas på ettdera av två sätt.
Det kan tolkas så att hovrätten ska konstatera att det finns förutsättningar för tingsrätten att överlämna målet till behörig domstol enligt 61 § lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning (jfr 10 kap. 20 a § RB) i den aktuella situationen, trots att handläggningen hade påbörjats (jfr prop.1989/90:85 s. 142). I den juridiska litteraturen förekommer olika uppfattningar i frågan om tingsrätten bör kunna överlämna målet även i ett senare skede (se t.ex. Walters, Rättegångsbalken, suppl. 71 oktober 2011, s. 10:46, och Cisneros och Frazier, Kommentar till RB, Häfte 2, Kapitel 10-14, 2003, s. 64. Se även RH 1995:73 och RH 1997:94). Det är av vikt för ledning av rättstillämpningen att frågan prövas av högre rätt (prejudikatdispens).
Yrkandet kan även tolkas så att hovrätten ska hänvisa målet till behörig domstol enligt 10 kap. 20 § RB (jfr NJA 1993 s. 119). I en sådan situation får det anses att prövningstillstånd ska meddelas enligt grunderna för 49 kap. 14 § 1 RB (ändringsdispens).
Tillstånd till målets prövning i hovrätten ska därför meddelas.
HD:s beslut meddelat: den 4 april 2012.
Mål nr: Ö 3249-11.
Lagrum: 10 kap. 20 § första stycket och 49 kap. 14 § 1 RB.
Rättsfall: NJA 1993 s. 119.