Ansökan av Johnson m.fl. om rättsprövning av beslut ang. upphävande av strandskydd
Not 581. Ansökan av Johnson m.fl. om rättsprövning av beslut ang. upphävande av strandskydd. - Länsstyrelsen i Stockholms 1än avslog i beslut den 27 november 1991 en framställning från Byggnadsnämnden i Haninge kommun om upphävande av strandskydd enligt naturvårdslagen inom detaljplan för Proctor 1:2 m.fl. fastigheter i Haninge kommun. Beslutet överklagades av bl.a. Johnson och övriga medsökande. Regeringen (Miljö- och naturresursdepartementet) avslog överklagandet i beslut den 17 juni 1993. - Johnson och övriga medsökande ansökte om rättsprövning av regeringens beslut. De yrkade att regeringens beslut skulle upphävas och ändras så att strandskyddet upphävdes inom detaljplanen. - Sökandena anförde i huvudsak följande. Regeringens beslut hade fattats på felaktiga grunder. Beslutsunderlaget innehöll faktafel samt felaktiga bedömningar och överdrivna värdeomdömen. P1anområdet ingick i en bybildning som låg norr om området. Inom planområdet fanns en fastighet med permanenthus. Sammanlagt fanns inom området tio beboeliga hus. Området ingick inte i något orört skogsparti. Längs områdets östra del låg en kraftledningsgata. Planområdet gränsade vidare till ett kalhygge och tills nyligen avverkat område. De värdefulla naturmarkerna låg längre österut. De fem avsedda fritidshustomterna låg i en sänka och husen blev mycket svåra att se från sjön. Vägen genom området var öns huvudväg med intensiv bil- och busstrafik vissa tider under sommarmånaderna. Viken hade inget stort värde för bad eller friluftsliv. Det fanns gott om utrymmen på ön utan att några naturvärden påverkades negativt av den föreslagna bebyggelsen. Om ön skulle utvecklas och bli ett attraktivt område för rekreation och friluftsliv krävdes att fler människor fick möjlighet att flytta dit och arbeta där. - Regeringsrätten höll muntlig förhandling. - Regeringsrätten (1994-10-21, Morrison, Dennis, Nelson, Flores, Hansen): Skälen för Regeringsrättens avgörande. Enligt 1 § lagen(1988:205) om rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut skall Regeringsrätten pröva om avgörandet i ärendet strider mot någon rättsregel på det sätt som sökanden angivit eller som i övrigt klart framgår av omständigheterna i ärendet. Rättsprövningen innefattar, förutom ren lagtolkning, även sådana frågor som faktabedömning och bevisvärdering samt frågor om beslutet strider mot kravet på saklighet, opartiskhet och allas likhet inför lagen. Prövningen omfattar också fel i förfarandet som kan ha påverkat utgången i ärendet. Om de tillämpade rättsreglerna är utformade så att myndigheten har en viss handlingsfrihet vid sitt beslutsfattande omfattar rättsprövningen frågan om beslutet ryms inom handlingsfriheten. Det är däremot inte avsett att rättsprövning skall avse politiska lämplighetsfrågor i egentlig mening (prop. 1987/88:69 s. 23-25 och s. 234). - Enligt 15 § tredje stycket naturvårdslagen (1964:822) i lagrummets lydelse fram till den 1 juli 1994 (SFS 1991:641) kan förordnas att ett strandområde, som avses ingå i en detaljplan eller omfattas av områdesbestämmelser, inte skall omfattas av strandskydd om det finns särskilda skäl. Enligt 15 § första stycket naturvårdslagen i lagrummets lydelse från den 1 juli 1994 (SFS 1994:854) syftar det vid havet och vid insjöar och vattendrag rådande strandskyddet till att trygga förutsättningarna för allmänhetens friluftsliv och att bevara goda livsvillkor på land och i vatten för växt- och djurlivet. I stadgandets fjärde stycke bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att, om det finns särskilda skäl, förordna att strandskyddet skall upphävas för ett strandområde som avses ingå i en detaljplan eller omfattas av områdesbestämmelser enligt plan- och bygglagen (1987:10). - Det i målet aktuella planområdet är enligt bestämmelserna i 3 kap.1, 2 och 4 §§ lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m av riksintresse och därmed underkastat ytterligare restriktioner beträffande exploatering och andra ingrepp i miljön. Särskilt skall därvid beaktas bl.a det rörliga friluftslivets intressen. - Av handlingarna i målet framgår bl.a följande. Enligt den sökta ändringen av detaljplanen skulle åtta tomtplatser tillkomma. På tre av tomtplatserna, vilka till en del utgörs av tidigare bebyggd mark, avses permanenthus för yrkesfiskare uppföras. De återstående fem tomtplatserna avses ligga i en sänka på ett delvis skogbevuxet berg, som är avskärmat från stranden bl.a genom en allmän väg och som uppgetts vara svårtillgängligt för det rörliga friluftslivet. Dessa tomtplatser är enligt planförslaget avsedda för fritidshus. - Enligt Regeringsrättens bedömning kan mot bakgrund av vad som framkommit vid den skriftliga och muntliga handläggningen av målet ifrågasättas om den enligt planförslaget avsedda bebyggelsen skulle påverka det allemansrättsliga utnyttjandet av strandskyddsområdet och störa det rörliga friluftslivet på något mera påtagligt sätt. Fog kan alltså finnas för klagandenas uppfattning att det föreligger sådana särskilda skäl som enligt 15 § naturvårdslagen kan föranleda att strandskyddet för det aktuella området inte vidhålles. Därav följer emellertid inte att deras ansökan om rättsprövning skall bifallas. Det måste nämligen beaktas att den tillämpliga rättsregeln innefattar ett dispensbemyndigande, som ger den beslutande myndigheten ett avsevärt mått av handlingsfrihet både då det gäller att värdera de faktiska omständigheternas betydelse för de intressen som - det här med hänsyn till riksintresset förstärkta - strandskyddet skall värna och att avgöra om skälen för avsteg från strandskyddet är så kvalificerade att de är att betrakta som "särskilda". Regeringsrätten finner inte att regeringen i detta fall felbedömt fakta eller överskridit gränserna för den handlingsfrihet som sålunda medgetts. - Regeringens beslut strider med hänsyn till det anförda inte mot någon rättsregel på det sätt som sökandena angivit. Inte heller framgår det klart av omständigheterna i ärendet att beslutet på annat sätt strider mot någon rättsregel. - Regeringsrättens avgörande. Regeringsrätten förklarar att regeringens beslut skall stå fast. (fd II 1994-09-21, Perry)