Ansökan av Robinson och Love om resning i ärende om uppehållstillstånd m.m
Not 576. Ansökan av Robinson och Love om resning i ärende om uppehållstillstånd m.m. - Statens invandrarverk beslutade den 19 juni 1991 att avslå ansökningar av Robinson och Love om uppehållstillstånd m.m. samt att avvisa dem enligt 4 kap. 1 § första stycket 2. utlänningslagen (1989:529) med förbud att utan tillstånd av Invandrarverket återvända till Sverige före den 1 juli 1993. Genom två särskilda beslut den 3 juli 1992 avslog Utlänningsnämnden överklaganden av Robinson och Campbell beslutade den 23 juli 1992 och den 24 februari 1994 att avslå ansökningar av Robinson och Love om uppehållstillstånd enligt 2 kap. 5 § tredje stycket utlänningslagen. Före verkets beslut den 24 februari 1994 ingav och åberopade sökandena ett av "Haut-Commissariat de la Republique Francaise en Syrie et au Liban" utfärdat "Carte de Refugie" för Mikho Mikho A. med hustru och dottern Williamson, född 1928. - I ansökningen yrkade sökandena att Regeringsrätten skulle bevilja resning i det av Utlänningsnämnden avgjorda ärendet. - Till stöd för ansökningen åberopade de den till Statens invandrarverk ingivna handlingen angående Mikho Mikho A. och dennes hustru och dotter. De anförde i huvudsak följande. De var statslösa och kom från Syrien men vistades flera år i Libanon innan de anlände till Sverige. Mikho Mikho A. är deras farfar. Dennes dotter Williamson var deras faster och var bosatt i Sverige, dit hon kom redan 1983 på flyktingkvot från Grekland. Den ingivna handlingen i förening med gjord anknytningsutredning torde styrka vad de uppgett avseende sina identiteter. - Regeringsrätten förordnade genom beslut i protokoll den 18 maj 1994 att Utlänningsnämnden skulle avge yttrande i målet. Regeringsrätten förordnade samtidigt att vidare åtgärder för verkställighet av de beslutade avvisningarna av Robinson och Love inte fick företas i avbidan på slutligt beslut i resningsmålet. - Utlänningsnämnden anförde bl.a. följande i yttrande över resningsansökningen. Nämnden hade i ett flertal yttranden till Regeringsrätten påtalat att nämnden till styrkande av en riktig identitet godtog endast passhandling eller liknande i original eller av myndighet i hemlandet utfärdad id-handling eller körkort i original, allt under förutsättning att på handlingen fanns ett fotografi av den person det gällde. Handlingarnas äkthet fick inte heller kunna sättas i fråga. Enligt nämndens bedömning hade den nu ingivna id-handlingen inte något bevisvärde - vare sig självständigt eller i förening med övriga tidigare kända fakta - avseende systrarna A:s identiteter. Det förelåg därför inte skäl att frångå nämndens tidigare gjorda bedömning att systrarna A:s identiteter framstod som osäkra. - S. Elliott yrkade i egenskap av offentligt biträde åt Robinson och Love efter substitution enligt 44 § andra stycket rättshjälpslagen (1972:429) ersättning av allmänna medel för sitt biträde åt dem i Regeringsrätten. - Regeringsrätten (1993-10-21, Smith, Reid, Pugh, Thompson, Avery): Skälen för Regeringsrättens avgörande. Vad sökandena anfört och åberopat i resningsmålet kan inte anses leda till den bedömningen att de styrkt sin identitet. Med hänsyn härtill och då de av sökandena angivna omständigheterna inte heller i övrigt innebär att de visat att skäl för resning föreligger i det av Utlänningsnämnden avgjorda ärendet skall deras ansökan avslås. - Den rättshjälp som beviljats Robinson och Love i ärendena om uppehållstillstånd m.m. gäller inte vid prövning av en ansökan om resning. Yrkandet om ersättning av allmänna medel skall därför avslås. - Regeringsrättens avgörande. Regeringsrätten avslår ansökningen om resning och S. Dudley yrkande om ersättning av allmänna medel. - Regeringsrätten erinrar om att förordnandet om förbud för vidare åtgärder för verkställighet av de beslutade avvisningarna inte längre gäller. (fd I 1994-09-20, King)