Klagorätt ----- Fråga om klagorätt för flygbolag i mål om omprövning av villkor för flygplatsverksamhet. Miljööverdomstolen fann att det inte var tillräckligt för rätt att överklaga som sakägare att denne tillfogas skada endast genom ett meddelat avgörande i sig. Då flygbolagen inte utsattes för skada eller olägenhet till följd av den aktuella miljöfarliga verksamheten ansågs de inte ha klagorätt.
RÄTTEN
2. O.C.
Ombud: Å.L. och Nguyen: Dawson: P.M.
Fråga har uppkommit om SAS och Novair har rätt att överklaga miljödomstolens dom.
Bolagen har förelagts att ange på vilken grund de ska betraktas som sakägare, och har beträffande den saken anfört i huvudsak följande.
Miljödomstolens dom angår Novair eftersom bolaget blir bundet av de villkor i tillståndet som gäller för flygverksamheten vid Göteborg- Landvetter flygplats. Bolaget blir bl.a. skyldigt att följa de villkor som gäller för stigning till viss höjd i samband med utflygning och får därmed en längre utflygningssträcka, vilket innebär att bolaget lider en inte obetydlig ekonomisk skada till följd av ökad bränsleförbrukning.
Bolaget har anläggningar, personal och omfattande flygverksamhet vid Göteborg-Landvetter flygplats och påverkas negativt av miljödomstolens dom på flera sätt som berör av rättsordningen erkända intressen (ökad bränsleförbrukning, ökat utsläpp av klimatgaser, störningar i markbunden serviceverksamhet, ökade kostnader m.m.). Villkoren i miljödomstolens dom om flygvägar vid start och landning innebär att SAS tvingas flyga onödigt långa flygsträckor. Det innebär ineffektiv råvaru- och energihushållning eftersom den flygplatsrelaterade förbrukningen av flygbränsle blir onödigt hög. De onödigt långa flygsträckorna innebär dessutom längre restid och påverkar logistiken för trafikplaneringen som därmed blir ineffektiv.
Enligt 16 kap. 12 § miljöbalken får överklagbara domar eller beslut överklagas av den som domen eller beslutet angår, om domen gått honom eller henne emot. Av förarbetena till bestämmelsen framgår att sakägarbegreppet enligt den nu upphävda miljöskyddslagen ska utgöra utgångspunkt även vid tillämpningen av miljöbalken. Som sakägare enligt miljöskyddslagen ansågs den vara som kan tillfogas skada eller utsättas för annan olägenhet genom den miljöfarliga verksamheten (se prop. 1997/98:45 del 1 s. 485 f).
I praxis har bekräftats att det för klagorätt enligt miljöbalken, liksom enligt miljöskyddslagen, krävs en påverkan genom den miljöfarliga verksamhet som avses i en dom eller ett beslut (se t.ex. RÅ 1997 ref 38, MÖD 2003:24 och NJA 2004 s. 590). Det är således inte tillräckligt för att få rätt att överklaga som sakägare att tillfogas skada endast genom det meddelade avgörandet i sig.
Novair och SAS har gjort gällande att avgörandet gått dem emot genom att bolagen påverkas negativt av de skyddsåtgärder för den miljöfarliga verksamheten som angivits i villkor nr 3 under U 3-5 och 10 som föreskriver att luftfartyg ska följa SID tills de uppnått lägsta höjden 6 500 FT (2 000 m) MSL. Flygbolagen har anfört att villkoret medför att bolagen måste flyga onödigt långa flygsträckor vilket bl.a. innebär att bränsleåtgången blir onödigt hög. Som redovisats ovan är en förutsättning för klagorätt att man utsatts för en skada eller olägenhet till följd av den miljöfarliga verksamheten. De skador som SAS och Novair redogjort för är inte av sådan art att de ger dem rätt att överklaga domen. Då bolagen inte heller har rätt att överklaga miljödomstolens dom i egenskap av utövare av den tillståndsprövade verksamheten avvisar Miljööverdomstolen bolagens överklaganden.