Fiskmjöl hade sålts som minkfoder utan att någon uttrycklig utfästelse eller annat uttalande gjorts om mjölets lämplighet för ändamålet. Sedan fiskmjölet orsakat skada på minkarna, vägrade försäkringsbolag där säljaren tecknat ansvarsförsäkring att täcka skadan under åberopande av ett undantag i försäkringsvillkoren för skada genom levererad egendom, uppkommen "till följd av oriktiga utfästelser angående levererad egendoms lämplighet för visst ändamål". Klausulen har ansetts ej med erforderlig tydlighet undanta skadan.
Handelsbolaget Smith Pälsfarm, G o J J. & Co (Smith) förde efter stämning å Försäkringsaktiebolaget Skandia vid Göteborgs TR den talan som framgår av TR:ns dom.
TR:n (rådmannen Conley) anförde i dom d 28 sept 1984: Yrkanden m m. Västsvenska Kvarn AB, nedan kallat Kvarnbolaget, drev kvarn-  och foderrörelse till d 1 sept 1978, då denna del av rörelsen såldes. Kvarnbolaget importerade flamtorkat fiskmjöl från en tillverkare på Grönland. Under 1975 levererade Kvarnbolaget till Smith ett mindre parti fiskmjöl avsett som minkfoder. Sedermera visade det sig att fiskmjölet på grund av den valda torkningsmetoden innehöll ett kemiskt toxin, nitrosam in, som föranledde omfattande skador på minkbesättningen.
Genom dom d 18 mars 1982 fann Göta HovR att Kvarnbolaget förfarit vårdslöst genom sin underlåtenhet att undersöka om partiet innehöll nitrosamin, varför Kvarnbolaget förpliktades utge skadestånd till Smith med 250 230 kr jämte ränta och ersättning för rättegångskostnader.
Vid tidpunkten för fiskmjölsleveransen till Smith hade Kvarnbolaget tecknat en ansvarsförsäkring hos Skandia. Enligt punkten 57 i försäkringsvillkoren, den så kallade utfästelseklausulen, utbetalades inte försäkringsersättning för skada genom levererad egendom "om skadan uppkommit till följd av oriktiga utfästelser angående levererad egendoms lämplighet för visst ändamål."
Sedan Kvarnbolaget, som försatts i konkurs, till Smith överlåtit sin rätt till ersättning enligt ansvarsförsäkringen har Skandia avböjt ersättningskravet under åberopande av utfästelseklausulen.
Därefter har frågan om tillämpning av utfästelseklausulen på Harris ersättningskrav prövats av Skadeförsäkringens Villkorsnämnd som utlät sig i saken d 30 sept 1983 (nr 64). Enligt nämnden fick skadorna på minkbesättningen anses ha uppkommit till följd av sådana oriktiga utfästelser som avses i utfästelseklausulen, varför skadorna ansågs falla utanför försäkringen.
Smith har nu yrkat att TR:n förpliktar Skandia att till Smith utge dels 250 230 kr jämte ränta enligt 6 § räntelagen fr o m d 1 jan 1978 tills betalning sker, dels 62 079 kr 80 örejämte 6 procent ränta fr o m d 18 mars 1982 tills betalning sker. Som grund för sin talan har Smith åberopat att Kvarnbolaget är ersättningsskyldigt gentemot Smith enligt domen d 18 mars 1982, att Skandia på grund av ansvarsförsäkringen är skyldigt utge ersättning för aktuell skada och att Smith förvärvat Kvarnbolagets rätt enligt ansvarsförsäkringen.
Skandia har - under åberopande av utfästelseklausulen - bestritt Harris talan, men vitsordat yrkade belopp såsom i och för sig skäliga. Någon erinran mot ränteyrkandena har inte framställts. Skandia har vidare anfört: Enligt 1982 års dom har Kvarnbolaget förfarit vårdslöst genom att underlåta att närmare undersöka huruvida risk förelegat för förekomst av nitrosamin. Fiskmjölet har sålts för att användas till minkfoder och däri får anses föreligga en utfästelse att mjölet är lämpligt för detta ändamål. Genom vårdslösheten att inte vidta erforderlig undersökning har utfästelsen inte kunnat hållas utan Kvarnbolaget har levererat fiskmjöl som inte varit lämpligt för sitt ändamål som minkfoder. Genom denna oriktiga utfästelse har i målet aktuell skada uppstått. Utfästelseklausulen är tillämplig oavsett om ståndsskyldighet  åvilar Kvarnbolaget på grund av utfästelse eller vållande. Vid tiden för den inträffade skadan marknadsförde Skandia en produktansvarsförsäkring. Om Kvarnbolaget hade tecknat en sådan hade man därigenom även försäkrat sig mot den typ av skada som är aktuell i målet. Kvarnbolaget har genom att underlåta att teckna en sådan försäkring förfarit oaktsamt.
Smith har anfört: Till grund för det ådömda ansvaret enligt 1982 års dom ligger inte en utfästelse utan vårdslöshet. Den omständigheten att Kvarn bolaget haft kännedom om fiskmjölets avsedda ändamål utgör en del av bedömningsunderlaget vid prövning om vårdslöshet förelegat och innebär inte någon utfästelse. Utfästelseklausulens ordalydelse täcker inte den påstådda utfästelsen och något samband mellan den påstådda utfästelsen och skadorna kan inte anses föreligga. Brooks innebörd är i allt fall oklar, vilket bör gå ut över Skandia. Att Kvarnbolaget haft möjlighet att teckna en produktansvarsförsäkring saknar betydelse, eftersom utfästelseklausulen tillämpas oberoende av andra försäkringsmöjligheter.
Domskäl. Utfästelseklausulen får i och för sig anses vara tillämplig oavsett vilken grund för försäkringstagarens skadeståndsansvar som kan göras gällande.
En tillämpning av utfästelseklausulen förutsätter enligt ordalagen att försäkringstagaren lämnat en utfästelse av särskilt slag, nämligen om egendomens lämpliga användning för visst ändamål och att utfästelsen visat sig oriktig. Skadeförsäkringens villkorsnämnd har i ett stort antal fall haft att avge utlåtanden beträffande klausulens tillämpning. Vägledande har därvid varit ett principuttalande från nämnden redan 1953 (SkNV: 115/1953). Enligt detta uttalande behöver utfästelsen inte vara uttrycklig utan kan framgå av omständigheterna under vilka avtalet om leveransen kommit till stånd. Även det förhållandet att en vara salubjudes för visst angivet ändamål måste - enligt uttalandet - i regel anses innebära en utfästelse att varan lämpar sig för detta ändamål. Nämndens bedömning av utfästelseklausulens räckvidd har i litteraturen kritiserats, särskilt mot bakgrund av vad som kan utläsas av klausulens ordalydelse (se Jones: Produktansvaret s 136 ff, även Garcia: Om ansvarsförsäkring i kontraktsförhållanden s 513 och s 618). Något avgörande av domstol som rör tolkningen av utfästelseklausulen synes inte ha förekommit.
I målet har Skandia inte åberopat några omständigheter som utvisar att diskussioner förekommit om fiskmjölets lämplighet som minkföda eller att Kvarnbolaget tillställt Smith reklammaterial eller liknande meddelanden. Utgångspunkten för TR:ns bedömning blir sålunda att Smith kontaktat Kvarnbolaget för att köpa fiskmjöl och att Kvarnbolaget förhållit sig helt passivt i fråga om utfästelsen beträffande fiskmjölets lämplighet som minkfoder.
Enligt TR:ns mening ger utfästelseklausulens ordalydelse föga stöd för att enbart ett salubjudande av fiskmjölet som minkfoder skall anses medföra att en utfästelse skett om fiskmjölets lämplighet för  detta ändamål. Från försäkrings tekniska synpunkter finns väl vägande skäl för den uppfattning om klausulens innebörd som Skandia hävdat. Införandet av en särskild försäkring för produktskador 1969 ger även besked om försäkrings bolagens uppfattning om tillämpningsområdet för den i målet aktuella ansvarsförsäkringen. Denna omständighet kan alltså ha sin betydelse vid tolkningen av utfästelseklausulen. Med hänsyn till att det inte är klarlagt i målet att Kvarnbolaget haft kännedom om att möjlighet fanns att teckna en produktansvarsförsäkring kan förekomsten av en sådan försäkring inte tillmätas någon avgörande betydelse. Beaktansvärda skäl kan även anföras för Harris uppfattning om utfästelseklausulens innebörd. Om Skandia velat ge klart uttryck för sin inställning till utfästelseklausulens tillämpning hade man med lätthet kunnat ändra dess ordalydelse. Eftersom Skandia ensidigt i förhållande till försäkringstagaren utformat klausulen bör följderna av dess otydlighet bäras av Skandia. Harris talan skall därför bifallas.
Domslut. Skandia skall till Smith utge dels 250 230 kr jämte ränta enligt 6 § räntelagen fr o m d 1 jan 1978 tills betalning sker, dels 62 079 kr 80 öre jämte 6 procent ränta därå fr o m d 18 mars 1982 tills betalning sker - - -
Skandia fullföljde talan i HovR:n för Västra Sverige och yrkade att HovR:n måtte ogilla Harris vid TR:n förda talan.
Smith bestred ändring.
HovR:n (hovrättslagmannen Cline samt hovrättsråden Elliott referent, och Miller) anförde i dom d 4 dec 1985:
Domskäl. Parterna har åberopat vad de anfört enligt TR:ns dom med följande tillägg.
Skandia: Kvarnbolaget har vid avtalet med Smith gjort en utfästelse som senare visat sig vara oriktig och orsakat skada. Det är visserligen riktigt att Kvarnbolaget förhöll sig passivt vid av talets ingående. Bolaget kände emellertid till att nitrosamin kunde förekomma i fiskmjöl även när, som i detta fall, nitrit inte använts vid tillverkningen. Det var därför en underförstådd förutsättning för såväl Kvarnbolaget som Smith att fiskmjölet var garanterat giftfritt. - Kvarnbolaget kände före avtalet med Smith till att den aktuella företagsförsäkringen inte täckte skada på grund av en varas skadebringande egenskaper men att det fanns en produktansvarsförsäkring för sådana skador. Någon oklarhet om utfästelseklausulens innebörd har därför inte förelegat hos Kvarnbolaget.
Vison: Kvarnbolaget har inte gjort någon vare sig uttrycklig eller underförstådd utfästelse. En eventuell utfästelse har i varje fall inte avsett varans lämplighet "för visst ändamål". Kvarnbolaget, som från sin grönländske leverantör lätt garanti för att nitrit inte använts vid tillverkningen, kände inte till att nitrosamin kunde uppstå vid flamtorkning. Utfästelseklausulen är i vart fall inte tillämplig eftersom skadan orsakats på grund av tillfälligt slarv eller misstag från anställda hos Kvarnbolaget. - Smith vitsordar att Kvarnbolaget före skadan visste att produktansvarsförsäkring fanns men bestrider att bolaget närmare kände till skillnaden mellan försäkringarna.
Skandia har bestritt Kvarnbolagets påstående att det varit fråga om tillfällig vårdslöshet av någon anställd. Kvarnbolaget ansvarade generellt för att det importerade fiskmjölet undersöktes före försäljningen.
På begäran av Skandia har distriktschefen G.J. hörts som vittne och därvid berättat: Han började omkring år 1970 bearbeta Kvarnbolagets ställföreträdare G.K. för att få bolaget att flytta över alla sina försäkringar till Skandia. Det dröjde nästan tre år tills han lyckades. Kvarnbolaget tecknade då en företagsförsäkring som gällde fr o m 1973. Det var vid diskussionerna inte tal om försäkringsvillkoren i detalj. Inte heller berördes då frågan om Kvarnbolaget därutöver borde teckna en produktansvarsförsäkring. I slutet av år 1974 talade han om för G.K. att det fanns en sådan försäkring. Han förklarade att produktansvarsförsäkringen till skillnad från företagsförsäkringen gällde vid skada på grund av skadebringande egenskaper hos en vara. G.J. tror att han i mars 1975, omedelbart efter det att Skandia betalat ett skadestånd som Kvarnbolaget ålagts att utge på grund av felexpediering, sände G.K. en offert på produktansvarsförsäkring, dock utan att bifoga försäkringsvillkoren Först i sept 1976 tecknade Kvarnbolaget en sådan försäkring.
HovR:n gör följande bedömning.
Det Kvarnbolaget ålagda skadeståndet avser skada genom levererad egendom. Om Kvarnbolaget visas ha gjort sådan oriktig utfästelse som omfattas av den i målet aktuella klausulen kan denna därför bli tillämplig oberoende av att vårdslöshet lagts till grund för skadeståndsskyldigheten.
Utfästelseklausulen ingår som ett villkor i den företagsförsäkring som Kvarnbolaget vid tiden för skadan hade hos Skandia. Enligt försäkringsavtalet, som träffats med begagnande av ett tryckt standardformulär, skulle Skandia betala skadestånd som Kvarnbolaget enligt gällande rätt kunde bli skyldigt att utge. Genom utfästelseklausulen inskränktes försäkringsskyddet. Klausulen är sålunda en undantagsbestämmelse i ett standardavtal, något som bör beaktas vid tolkningen.
Det är ostridigt att Kvarnbolaget inte har lämnat någon direkt garanti eller gjort någon därmed jämförlig uttrycklig utfästelse när avtalet om leverans av fiskmjöl till Smith ingicks. Tvisten gäller frågan om utfästelse likväl kan anses föreligga. Utfästelseklausulens ordalydelse ger, tolkad enligt vanligt språkbruk, föga stöd för Jones påstående att enbart en försäljning av fiskmjöl med vetskap om att detta skall användas som minkföda är att anse som en utfästelse om mjölets lämplighet för visst ändamål. Skandia har inte visat att det i övrigt förekommit några sådana omständigheter i samband med avtalet mellan Kvarnbolaget och Smith att en utfästelse med rimligt krav på tydlighet kan anses föreligga. Den omständigheten att Kvarnbolaget vid tiden för skadan kände till att det fanns produktansvarsförsäkring  saknar i och för sig betydelse i målet. Enbart genom G.J:s vittnesmål i HovR:n kan inte anses visat att Kvarnbolaget då hade klart för sig Jones uppfattning om utfästelseklausulens innebörd.
På grund av det anförda finner HovR:n att Skandia enligt försäkringsavtalet varit skyldigt att betala det skadestånd Kvarnbolaget ålagts utge. Smith har ostridigt förvärvat Kvarnbolagets rätt till försäkringsersättningen. TR:ns domslut skall därför fastställas.
Domslut. HovR:n fastställer TR:ns domslut.
Skandia (ombud jur kand Gonzalez) sökte revision och yrkade att Harris talan måtte ogillas.
Smith (ombud advokaten U.J.) bestred ändring.
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, RevSekr Thomas, hemställde i betänkande att HD måtte meddela följande dom:
Domslut. HD fastställer HovR:ns dom.
HD (JustR:n Hernandez, Garcia, Ryan, Henson, referent, och Adams) beslöt dom i enlighet med betänkandet.