När tillstånd enligt MB ges till viss verksamhet och tillståndet förenas med villkor om att säkerhet ska ställas för kostnader för återställningsåtgärder ska frågan om säkerhetens form - här moderbolagsborgen - i allmänhet inte avgöras vid tillståndsprövningen utan först sedan säkerheten har ställts.
Boliden Mineral AB ansökte vid Umeå tingsrätt, miljödomstolen, om tillstånd att bl.a. anlägga ett nytt sandmagasin, benämnt Hötjärnsmagasinet, och deponera anrikningssand i magasinet. Miljödomstolen avslog bolagets ansökan i dom den 24 mars 2006. Bolaget överklagade i Svea hovrätt, Miljööverdomstolen, som i dom den 17 november 2006 fann de av bolaget begärda åtgärderna tillåtliga enligt MB. Miljööverdomstolen lämnade bolaget tillstånd att utföra vissa anläggnings- och byggnadsarbeten. Som villkor för tillståndet föreskrev domstolen bl.a. att bolaget skulle ställa en ekonomisk säkerhet om 3 miljoner kr, bestående av pant eller borgen enligt bestämmelserna i 2 kap. 25 § UB, hos tillsynsmyndigheten. Miljööverdomstolen visade målet åter till miljödomstolen för meddelande av tillstånd till den sökta verksamheten med för tillståndet nödvändiga villkor och bestämmelser i övrigt.
Miljödomstolen (rådmannen Logan, miljörådet Stewart samt de sakkunniga ledamöterna Franco och Turner) meddelade dom den 19 december 2007.
Miljödomstolen fann att bolaget skulle meddelas tillstånd till bl.a. deponering av anrikningssand i det anlagda magasinet i enlighet med sitt yrkande. I domskälen behandlade domstolen frågor om villkor för tillståndet, bl.a. rörande efterbehandling av Church.
Under denna rubrik anförde domstolen i domskälen:
Bolaget har - som talan slutligen bestämts - föreslagit att säkerhet för efterbehandlingskostnaderna ska ställas i form av borgen från dess moderbolag Boliden AB (publ.) intill ett belopp av 37 miljoner kr och att säkerheten ställs successivt i enlighet med vad som framgår av domslutet. Bolaget har vidare föreslagit att det delegeras till tillsynsmyndigheten att fastställa säkerhetens form. Enligt miljödomstolens mening är det av största vikt att säkerheten har sådan beskaffenhet att de efterbehandlingskostnader som kan uppkomma garanteras på helt säkert sätt. Å andra sidan är det av vikt att säkerheten ges sådan utformning att inte någon oskälig finansiell belastning uppkommer för bolaget. Bolaget har beträffande den föreslagna säkerheten hänvisat till att såväl dess egen som moderbolagets finansiella ställning är mycket god. Boliden Mineral AB hade enligt bokslutet för 2006 en vinst efter skatt på över fyra miljarder kr och en soliditet på 42 %. Moderbolaget Boliden AB hade enligt bokslutet för 2006 en vinst efter skatt på 6,3 miljarder kr, omsättningen uppgick till 35 miljarder kr och bolaget var skuldfritt. Bolaget hade ett börsvärde på ungefär 50 miljarder kr. Miljödomstolen konstaterar att även om ett företags finansiella stabilitet i dagsläget är god kan denna förändras mycket snabbt. Bl.a. med hänsyn härtill finner domstolen att den föreslagna säkerheten i form av en moderbolagsborgen inte uppfyller kravet på en tillfredsställande långsiktig garanti för att efterbehandlingskostnaderna kan täckas. Enligt miljödomstolens mening uppfylls däremot såväl kravet på betryggande säkerhet som kravet på att bolaget inte ska åläggas en oskäligt betungande finansiell belastning genom att säkerhet ställs i form av en bankgaranti. Miljödomstolen finner att det bör föreskrivas att säkerheten ska ställas i form av en bankgaranti.
Belopp m.m.
Bolaget har angivit kostnaden för den av bolaget föreslagna efterbehandlingsmetoden - inklusive den kompletterande diffusionsspärren - till 37 miljoner kr. Bolaget har härvid angivit kostnaden för de egentliga efterbehandlingsåtgärderna till 27 miljoner kr, kostnaderna för kontroll under en tid av 30 år till 5 miljoner kr och kostnaden för en diffusionsspärr likaledes till 5 miljoner kr. - - -
Miljödomstolen godtar den beräkning beträffande efterbehandlingskostnaderna som bolaget redovisat. Den sammanlagda säkerheten bör därför uppgå till det av bolaget föreslagna beloppet. Med den metod för deponeringen som bolaget kommer att tillämpa uppkommer inte hela den beräknade efterbehandlingskostnaden redan när depositionen påbörjats. Kostnaden kommer i stället att tillväxa allteftersom depositionen fortgår. Den successiva avsättningen av säkerheten enligt bolagets förslag sker enligt miljödomstolens mening på ett sådant sätt att det tillgängliga säkerhetsbeloppet vid varje tidpunkt kommer att motsvara den förefintliga efterbehandlingskostnaden. Bolagets förslag till säkerhetens storlek och till successiv avsättning av densamma ska därför godtas.
Miljödomstolen lämnade Boliden Mineral AB tillstånd dels enligt 11 kap. MB att utföra viss dämning, dels enligt 9 kap. MB att deponera anrikningssand i det anlagda sandmagasinet.
För tillståndet skulle vissa angivna villkor gälla. Under rubriken Slutliga villkor upptogs i punkt 9 följande:
Innan tillståndet tas i anspråk ska bolaget hos tillsynsmyndigheten - utöver den säkerhet på 3 000 000 kr som föreskrivits i Miljööverdomstolens dom 2006-11-17 - ställa en säkerhet med ytterligare 3 000 000 kr. Med början det år deponering av anrikningssand i magasinet påbörjas ska bolaget hos tillsynsmyndigheten därefter ställa en säkerhet om 1 500 000 kr per år intill dess säkerheten - inklusive den inledningsvis ställda säkerheten på 6 000 000 kr - uppgår till 36 000 000 kr. Nästföljande år ska bolaget slutligen ställa ytterligare säkerhet med 1 000 000 kr. Säkerheten ska ställas i form av bankgaranti.
Boliden Mineral AB överklagade i Svea hovrätt, Miljööverdomstolen, och yrkade i första hand att sista meningen i villkor 9 i miljödomstolens dom skulle ha följande lydelse:
Säkerheten ska bestå av en moderbolagsborgen ställd av Boliden AB (publ.).
I andra hand föreslogs att säkerheten skulle bestå av en moderbolagsborgen med viss komplettering, av liknande konstruktion som andrahandsyrkandet i HD.
I tredje hand yrkade bolaget att sista meningen i villkor 9 skulle ha följande lydelse:
Säkerheten ska ställas i form av garanti från bank eller annat kreditinstitut.
Till utveckling av sin talan anförde bolaget bl.a. följande.
Miljödomstolen har föreskrivit ett villkor om ekonomisk säkerhet för efterbehandlingsåtgärder och därvid angett att säkerheten ska ställas i form av bankgaranti. Genom villkorsskrivningen har de möjliga formerna för den ekonomiska säkerhet som bolaget ska ställa begränsats till endast bankgaranti. Bolaget hävdar att denna inskränkning inte är förenlig med MB:s bestämmelser om ekonomisk säkerhet.
16 kap. 3 § MB ändrades den 1 augusti 2007. Dessutom har gruvavfallsdirektivet antagits inom EU. Av förarbetena till ändringen i MB framgår att den nya lydelsen är avsedd att ge större flexibilitet i fråga om formerna för säkerhet än vad som tidigare gällt. Begränsningen till pant och borgen har därför tagits bort och det anges att alla gängse former av säkerheter bör kunna godtas till det värde de prövas ha i det enskilda fallet. Säkerheten ska godtas om den visas vara betryggande för sitt ändamål och varje form av säkerhet får värderas efter sina förutsättningar. Regelverket bör ge utrymme för att skräddarsy en lösning i det enskilda fallet. En utgångspunkt är att säkerheten bör tillåta att så mycket kapital som möjligt är kvar hos verksamhetsutövaren. Lagstiftaren har ansett att moderbolagsborgen är en form av säkerhet som kan komma i fråga för säkerheter som ska ställas enligt MB, under förutsättning att den är betryggande för sitt ändamål.
Naturvårdsverket och Länsstyrelsen i Västerbottens län bestred bolagets första- och andrahandsyrkanden men medgav tredjehandsyrkandet under förutsättning att banker, kreditinstitut och försäkringsbolag stod under Finansinspektionens kontroll.
Miljööverdomstolen (hovrättslagmannen Oliver, miljörådet Hernandez samt hovrättsråden Nguyen, referent, och Moore) anförde i dom den 24 november 2008 bl.a. följande.
Kostnaden för den efterbehandling som miljödomstolen föreskrivit har av bolaget angivits vara 37 miljoner kr. Miljööverdomstolen godtar bolagets beräkning.
Huvudsyftet med kravet att ställa säkerhet enligt MB är att skydda samhället, dvs. skattebetalarna, från risken att behöva stå kostnaden för efterbehandling i situationer där det ansvariga företaget gått i konkurs eller av annan anledning inte kan fullfölja sina åligganden. I sådana situationer ska en ställd säkerhet kunna tas i anspråk. En säkerhet ska vara enkel att realisera och utnyttja, samtidigt som så mycket kapital som möjligt bör tillåtas vara kvar i bolaget. För att en säkerhet ska godtas enligt MB krävs att den är betryggande för sitt ändamål (16 kap. 3 § andra stycket MB).
En moderbolagsborgen innebär att ägarbolaget ställer garanti för dotterbolagets förpliktelser. För att bedöma om en moderbolagsborgen är en betryggande form av säkerhet måste en kontinuerlig prövning av moderbolagets betalningsförmåga göras, liknande en sedvanlig kreditprövning. Även om höga krav kan ställas på att en tillståndsmyndighet ska kunna göra en prövning även av svårbedömbara säkerheter är det enligt Miljööverdomstolens mening inte rimligt, i ett fall som detta, att den ska göra en sådan prövning som normalt görs av banker och kreditinstitut som har helt andra resurser att tillgå och dessutom har kreditprövning som en huvuduppgift i sin verksamhet. Att verksamhetsutövaren har bevisbördan och ska stå för utredning beträffande säkerheten, analyser och ekonomiska bedömningar ändrar inte det faktum att tillståndsmyndigheten ska göra en egen självständig prövning. Sammanfattningsvis delar Miljööverdomstolen miljödomstolens bedömning att den av bolaget föreslagna säkerheten inte uppfyller kravet på en tillfredsställande långsiktig garanti för att efterbehandlingskostnaderna kan täckas. Bolagets förstahandsyrkande ska därför avslås.
Ovan anförda skäl gör sig gällande även beträffande bolagets andrahandsyrkande. Miljööverdomstolen instämmer vidare i Naturvårdsverkets kritik mot konstruktionen av villkoret, att ställande av säkerhet görs beroende av en tredje part, banken, vars agerande inte på förhand går att förutsäga. Bolagets andrahandsyrkande ska därför avslås.
Miljööverdomstolen finner inte skäl att begränsa möjliga kreditgivare i villkoret till banker och kreditinstitut som står under Finansinspektionens kontroll. En individuell prövning av om den kreditgivare som bolaget väljer är tillförlitlig ska göras av tillståndsmyndigheten enligt 16 kap. 3 § tredje stycket MB. Denna prövning bör inte föregripas genom att regleras i själva villkoret. Bolagets tredjehandsyrkande ska sålunda bifallas.
Miljööverdomstolen ändrar miljödomstolens domslut under rubriken Slutliga villkor, punkten 9, på så sätt att sista meningen får följande lydelse:
Säkerheten ska ställas i form av garanti från bank eller annat kreditinstitut.
Boliden Mineral AB överklagade och yrkade att HD skulle föreskriva att sista meningen i miljödomstolens dom skulle ersättas av följande:
Säkerheten ska bestå av en moderbolagsborgen ställd av Boliden AB (publ.).
I andra hand yrkade Boliden Mineral AB att sista meningen skulle ersättas av följande.
Den ekonomiska säkerheten ska bestå av en moderbolagsborgen ställd av Boliden AB (publ.). För det fall Bolidenkoncernens skuldsättningsgrad enligt kvartalsbokslut eller reviderat årsbokslut överstiger 90 procent ska moderbolagsborgen kompletteras med garanti från bank eller annat kreditinstitut motsvarande det säkerställda beloppet. Kompletterande säkerhet enligt detta villkor får, i bolagets val, även ställas i form av insättning av motsvarande medel på spärrat konto till förmån för tillsynsmyndigheten.
I samband med att kvartalsrapport för Bolidenkoncernen offentliggörs ska bolaget inge densamma till tillsynsmyndigheten tillsammans med uppgift om aktuell skuldsättningsgrad. I samband med att reviderat årsbokslut för Bolidenkoncernen offentliggörs ska bolaget inge detsamma till tillsynsmyndigheten tillsammans med intyg om skuldsättningsgrad från bolagets revisorer.
Om moderbolagsborgen på grund av ökad skuldsättningsgrad ska kompletteras med garanti från bank eller annat kreditinstitut eller medel på spärrat konto, ska bolaget senast tre månader efter offentliggörande av kvartalsrapport eller reviderat årsbokslut inge sådan kompletterande säkerhet till miljödomstolen (alternativt tillsynsmyndigheten) för prövning.
Om kvartalsrapport eller reviderat årsbokslut visar att redan ställd garanti från bank eller annat kreditinstitut eller medel på spärrat konto inte längre behövs på grund av minskad skuldsättningsgrad, ska sådana garantier som inte längre behövs genast återlämnas till bolaget.
Med skuldsättningsgrad menas nettot av Bolidenkoncernens räntebärande avsättningar och skulder minus finansiella tillgångar inklusive likvida medel dividerat med eget kapital.
Naturvårdsverket och Länsstyrelsen i Västerbottens län bestred ändring.
HD avgjorde målet efter föredragning.
Föredraganden, justitiesekreteraren Lopez, föreslog i betänkande följande dom:
Sedan Miljööverdomstolen - - - i huvudsak likalydande med styckena 1- 3 i HD:s dom - - - utan bifall.
I HD gäller målet enbart vilken form av säkerhet som kan godtas. Såväl bolagets förstahandsyrkande som det här justerade andrahandsyrkandet förutsätter att en moderbolagsborgen ställd av Boliden AB (publ.) kan anses vara betryggande för sitt ändamål.
Enligt den utredning som har getts in till HD är moderbolagets huvudsakliga och enda substantiella tillgång aktier i sökandebolaget. I övrigt består moderbolagets tillgångar framför allt av fordringar på andra bolag i koncernen.
Det är i och för sig ofrånkomligt att ett moderbolags tillgångar åtminstone delvis utgörs av andelar i dotterbolag. När det som i detta fall är fråga om moderbolagets såväl huvudsakliga som enda substantiella tillgång kan dock säkerheten inte anses vara betryggande för sitt ändamål. Redan på grund av det nu sagda kan bolagets talan inte bifallas.
Miljööverdomstolens domslut bör såvitt nu är i fråga fastställas.
HD fastställer Miljööverdomstolens domslut såvitt nu är i fråga.
HD (justitieråden Li, Torres, referent, Lewis, Hill och Edwards) meddelade den 1 juni 2011 följande dom:
Sedan Miljööverdomstolen efter överklagande från Boliden Mineral AB i dom den 17 november 2006 bl.a. förklarat en av bolaget tillståndssökt verksamhet vara tillåtlig, lämnade miljödomstolen den 19 december 2007 bolaget tillstånd att deponera anrikningssand i ett sandmagasin (Hötjärnsmagasinet). Miljödomstolens tillstånd förenades med vissa villkor. Ett av villkoren (villkorspunkten 9) avsåg vilken säkerhet bolaget skulle ställa för de återställningsåtgärder som verksamheten kunde föranleda.
Enligt villkoren skulle Boliden Mineral AB, innan tillståndet togs i anspråk hos tillsynsmyndigheten - utöver en säkerhet på 3 000 000 kr som hade föreskrivits i Miljööverdomstolens dom den 17 november 2006 - ställa en säkerhet med ytterligare 3 000 000 kr. Vidare skulle bolaget därefter, med början det år deponering av anrikningssand i magasinet påbörjades, hos tillsynsmyndigheten ställa en säkerhet om 1 500 000 kr per år intill dess säkerheten - inklusive den inledningsvis ställda säkerheten på 6 000 000 kr - uppgick till 36 000 000 kr. Nästföljande år skulle bolaget slutligen ställa ytterligare säkerhet med 1 000 000 kr.
I villkorets sista mening föreskrivs att säkerheten ska ställas i form av bankgaranti. Efter överklagande från Boliden Mineral AB ändrade Miljööverdomstolen miljödomstolens domslut på så sätt att den sista meningen fick följande lydelse. ”Säkerheten ska ställas i form av garanti från bank eller annat kreditinstitut.” Bolagets i underinstanserna framställda förstahandsyrkande (detsamma som i HD) och andrahandsyrkande (i viss mån justerat i HD) lämnades alltså i denna del utan bifall.
Enligt 16 kap. 3 § första stycket MB får tillstånd för sin giltighet göras beroende av att den som avser att bedriva verksamheten ställer säkerhet för kostnaderna för avhjälpande av en miljöskada och för andra återställningsåtgärder som verksamheten kan föranleda. Enligt andra stycket ska en säkerhet godtas om den visas vara betryggande för sitt ändamål. Säkerheten kan ställas efter hand enligt en plan som vid varje tid tillgodoser det aktuella behovet av säkerhet. Enligt tredje stycket ska säkerheten prövas av tillståndsmyndigheten. Bestämmelsen fick sin nuvarande lydelse efter en lagändring som trädde i kraft den 1 augusti 2007 (SFS 2007:660, prop. 2006/07:95).
I den tidigare lydelsen av 16 kap. 3 § MB reglerades vilken form säkerheten skulle ha (”beskaffenheten av säkerheten”). Detta skedde genom en hänvisning till 2 kap. 25 § UB och innebar att endast pant och borgen (inklusive bankgaranti) kunde godtas. Enligt förarbetena till 2007 års lagstiftning motiverades ändringen med att pant och borgen är kostsamma och betungande för företag. Bestämmelserna om säkerhet borde därför utformas så att de medgav en större flexibilitet i fråga om formerna för säkerheten och därmed utrymme för att skräddarsy en lösning för det enskilda fallet. Alla gängse former av säkerheter på den finansiella marknaden borde sålunda kunna godtas till det värde de prövades ha i det enskilda fallet. Prövningen skulle inriktas på att säkerheten var betryggande för sitt ändamål. (A. prop. s. 108.) Det framhölls vidare att en säkerhet inte borde vara större än vad som behövdes och inte heller administrativt kostsam, och att en utgångspunkt borde vara att säkerheten tillät att så mycket kapital som möjligt blev kvar hos verksamhetsutövaren (a. prop. s. 110).
e) om säkerheten är betryggande.
Enligt bestämmelsens tredje stycke slutligen ska den ställda säkerheten prövas av tillståndsmyndigheten (här miljödomstolen).
Det är i 16 kap. 3 § MB inte reglerat i vilket sammanhang de olika frågorna ska prövas. Det ligger emellertid i sakens natur att frågorna a)-c) ska tas upp i samband med tillståndsprövningen och regleras i själva villkoret om ställande av säkerhet. Klart är också att miljödomstolens prövning av säkerheten enligt paragrafens tredje stycke inte ska ske i samband med villkorsprövningen utan separat, sedan säkerheten väl har ställts. Vad som gäller i fråga om d) (säkerhetens form) och e) (om säkerheten är betryggande) har inte behandlats i förarbetena. Dessa ger närmast intryck av att lagstiftaren utgått från att säkerhetens form ska prövas redan vid tillståndsprövningen, dvs. att formen ska anges i villkoret (se t.ex. a. prop. s. 110 f. angående att frågan rörande säkerhetens form och huruvida den är betryggande ska bedömas tillsammans med att de förväntade avhjälpandekostnaderna bedöms). Det är också så Miljööverdomstolen har hanterat frågan i detta mål.
Före 2007 års lagändring innehöll villkor om att säkerhet skulle ställas med ett visst belopp normalt också en mening om att ”säkerheten ska ställas i form av pant eller borgen, inklusive bankgaranti” eller liknande. Denna mening tillförde då inget nytt utan återgav endast vad som föreskrevs i 16 kap. 3 § MB. Det var alltså fråga om ett villkor som inte kunde ifrågasättas vare sig vid tillståndsprövningen eller vid prövningen av säkerheten.
Frågan huruvida säkerheten är betryggande är avhängig dess form. Det finns inget principiellt hinder mot att bestämma formen genom ett villkor i samband med tillståndsprövningen. En sådan bestämning innebär emellertid inget ställningstagande till om säkerheten är betryggande. Den prövningen görs först sedan säkerheten har ställts och alltså enligt 16 kap. 3 § tredje stycket MB. Av det följer att ett villkor som föreskriver vilken form säkerheten ska ha inte fyller någon annan funktion än att det begränsar vilka former av säkerheter som får ställas. Det måste i regel anses olämpligt att ett beslut av detta slag fattas i samband med tillståndsprövningen och tas in i villkoret. En bättre ordning är att frågan om säkerhetens form aktualiseras först i samband med prövningen av om den ställda säkerheten är betryggande.
Den angivna ordningen förutsätter emellertid att MB:s regler om ändring av säkerhet inte lägger några hinder i vägen, dvs. att tillsynsmyndigheten och tillståndshavaren inte förlorar sina möjligheter att få till stånd en omprövning av säkerhetens form om denna inte har tagits in i villkoret.
Enligt 24 kap. 5 § 12 MB får tillståndsmyndigheten i fråga om miljöfarlig verksamhet ändra eller upphäva ett villkor om säkerhet om det kan antas att den ställda säkerheten ”inte längre är tillräcklig eller är större än vad som behövs”. En domstolsprövning enligt bestämmelsen får begäras av Naturvårdsverket, Kammarkollegiet och länsstyrelsen men inte av tillståndshavaren (24 kap. 7 §). Bestämmelsen får anses omfatta inte bara en ändring av ett villkor om säkerhetens storlek utan ta sikte även på den situationen att en ställd säkerhet inte längre är betryggande. Det gäller också det fallet att säkerhetens form inte (längre) är godtagbar, och detta oavsett om formen har reglerats i villkoret eller har godkänts vid en prövning enligt 16 kap. 3 § tredje stycket.
Enligt 24 kap. 8 § MB kan tillståndsmyndigheten efter ansökan av tillståndshavaren upphäva eller ändra bl.a. villkor i en tillståndsdom. Att bestämmelsen kan åberopas av tillståndshavaren för att få till stånd en ändring av en säkerhet har förutsatts i 2007 års lagstiftningsärende (a. prop. s. 114). Bestämmelsen omfattar således en omprövning av säkerhetens form när den har reglerats i villkoret. Det fallet att säkerhetens form har bestämts först i samband med betryggandeprövningen är inte lagreglerat. Det hindrar inte att tillståndshavaren även då får ansöka om att få byta en ställd säkerhet.
MB:s regler om ändring av en säkerhet kan mot bakgrund av det anförda inte anses oförenliga med den ordning för prövning av säkerhetens form som har redovisats i punkt 9 ovan.
Det föregående leder fram till slutsatsen att tillståndsmyndigheten vid sin tillståndsgivning i allmänhet inte har anledning att bestämma vilken form säkerheten ska ha. Den frågan bör i stället normalt lämnas öppen så att tillståndshavaren kan välja form när han genom tillståndsvillkoren har fått klart för sig hur stor säkerheten ska vara och när den ska ställas. Huruvida den form han väljer är godtagbar får prövas i samband med prövningen av om säkerheten är betryggande.
Boliden Mineral AB har, som framgått, yrkat att det aktuella villkoret ska ändras så att säkerheten ska bestå av moderbolagsborgen. Yrkandet inbegriper att sista meningen i villkor 9 i miljödomstolens dom ska utgå. Genom den meningen har ju moderbolagsborgen uteslutits som möjlig säkerhet.
Lagstiftaren har godtagit moderbolagsborgen som en i sig möjlig form av säkerhet, om än svårbedömd (a. prop. s. 109). En särskild bedömningssvårighet är att moderbolagets betalningsförmåga i princip ska bestämmas med utgångspunkt i att dotterbolaget saknar förmåga att bekosta återställningsåtgärderna. Det innebär bl.a. att dotterbolagets aktier ska betraktas som en tillgång utan värde.
De svårigheter som i och för sig kan vara förenade med bedömningen av en moderbolagsborgen bör inte leda till att denna form av säkerhet generellt utesluts redan vid tillståndsprövningen. I stället får det ankomma på sökanden att vid prövningen enligt 16 kap. 3 § tredje stycket MB visa att den ställda säkerheten är tillräcklig och även i övrigt godtagbar samt tillhandahålla den utredning som behövs (a. prop. s. 108 f.).
Det finns inte skäl att nu utesluta att en borgen av Boliden Mineral AB:s moderbolag kan vara en godtagbar säkerhet. Bolagets talan ska därför bifallas så långt att sista meningen i villkor 9 i miljödomstolens dom ska utgå.
När det gäller frågan om sista meningen i villkor 9 i miljödomstolens dom ska ersättas på det sätt Boliden Mineral AB har yrkat står det klart att det också saknas anledning att nu begränsa möjliga säkerhetsformer till just moderbolagsborgen och därmed utesluta t.ex. bankgaranti som möjlig säkerhet. En föreskrift i villkoret utformad i enlighet med yrkandet innebär inte något sådant ställningstagande till frågan om moderbolagsborgen som Boliden Mineral AB har åsyftat. En sådan begränsning ska därför inte föras in i villkoret trots att bolaget har yrkat det.
Med ändring av punkten 1 i Miljööverdomstolens domslut förordnar HD att sista meningen i villkor 9 i miljödomstolens dom ska utgå.
HD:s dom meddelad: den 1 juni 2011.
Mål nr: T 5420-08.
Lagrum: 16 kap. 3 § samt 24 kap. 5, 7 och 8 §§ MB.