Strandskyddsdispens ----- Strandskyddsdispens söktes för uppförande av ett mindre bostadshus för permanentboende. Avsikten var att skapa förutsättningar för att vidmakthålla det enda kvarvarande jordbruket med djurhållning i byn samt att få till stånd ett fungerande generationsboende. Huset skulle ligga mellan en havsvik och en insjö och omfattades därmed av strandskydd från båda dessa strandlinjer. Det ansågs svårt, om inte omöjligt, att hitta en plats för bostadsbebyggelse som inte låg inom strandskyddat område. Mellan det tänkta huset och havsviken fanns vidare ett flertal bostadshus. Med hänsyn till bl.a. detta och då det var fråga om ett starkt enskilt intresse som i detta fall vägde tyngre än de allmänna intressena fann Miljööverdomstolen att det förelåg särskilda skäl att bevilja den ansökta strandskyddsdispensen.
ÖVERKLAGAT AVGÖRANDE
S.G.
Ombud: Advokat M.O.
Miljööverdomstolen meddelar, med upphävande av miljödomstolens dom, strandskyddsdispens för uppförande av ett bostadshus för permanentboende med en byggnadsarea om ca 40 kvm på den plats som ansökan avser på fastigheten X 1:26 i Värmdö kommun.
Det markerade området på bilaga B utgör det område som får tas i anspråk som tomt.
S.G. har yrkat bifall till sin talan vid miljödomstolen.
Länsstyrelsen i Stockholms län har bestritt ändring.
Miljööverdomstolen, som har hållit syn på den aktuella fastigheten, har med stöd av 23 kap. 6 § miljöbalken avgjort målet utan förhandling.
Parterna har i huvudsak fört sin talan i enlighet med vad som framgår av underinstansernas avgöranden.
Den planerade byggnaden kan på av miljödomstolen anförda skäl inte betecknas som en ersättningsbyggnad utan är att anse som en ny byggnad. Huvudregeln är att nya byggnader inte får uppföras inom strandskyddat område. Strandskyddsdispens får ges endast om det föreligger särskilda skäl. Dispensregeln ska tillämpas restriktivt och dispens får meddelas endast om det är förenligt med strandskyddets syften. Vid prövning av dispensfrågan ska hänsyn tas även till enskilda intressen och en inskränkning i en enskilds rätt att använda mark eller vatten får inte gå längre än som krävs för att syftet med strandskyddet ska tillgodoses. Syftet med strandskyddet är att trygga förutsättningarna för allmänhetens friluftsliv och att bevara goda livsvillkor på land och i vatten för djur- och växtlivet.
Av utredningen i målet framgår att avsikten med den planerade byggnationen är att skapa förutsättningar för att vidmakthålla det enda kvarvarande jordbruket med djurhållning i Harö by samt att få till stånd ett fungerande generationsboende för S.G:s föräldrar på Harö.
Harö by är belägen mellan en havsvik och sjön Hemträsket och omfattas av strandskydd från båda dessa strandlinjer. Med hänsyn till detta är det svårt, om inte omöjligt, att hitta en plats för bostadsbebyggelse som inte ligger inom strandskyddat område. Det är vidare svårt att finna en sådan plats närmare redan befintliga bostäder då befintliga byggnader i byn ligger mycket tätt och då olika grupper av byggnader skiljs åt av små lotter brukad mark. Även om den planerade byggnaden inte kan anses ligga på plats som är avskild av väg eller dylikt i den mening som normalt brukar krävas för en dispens bör det beaktas att den gång- och körväg som löper genom byn går mellan det tänkta huset och sjön. Mellan det tänkta huset och havsviken finns flera bostadshus. Med hänsyn till det anförda och med beaktande av att det är fråga om ett starkt enskilt intresse som i detta fall väger tyngre än de allmänna intressena, finner Miljööverdomstolen att det föreligger särskilda skäl för att bevilja den ansökta strandskyddsdispensen. För att säkerställa förutsättningarna för allmänhetens friluftsliv bör dock den tillåtna tomtplatsen få en förhållandevis knapp avgränsning. Med detta finner Miljööverdomstolen att den beviljade dispensen är förenlig med strandskyddets syften.
Domen får enligt 23 kap. 8 § miljöbalken inte överklagas.
I avgörandet har deltagit hovrättslagmannen Zamora, fastighetsrådet Collins, hovrättsrådet Shaffer och tf. hovrättsassessorn Salazar, referent. Enhälligt.
Ombud: advokaterna R.N.S och M.O.
Miljödomstolen avslår såväl begäran om syn som överklagandet.
YRKANDEN M.M.
S.G. har överklagat länsstyrelsens beslut och yrkat att strandskyddsdispens skall medges. Vidare har hon yrkat att miljödomstolen skall hålla syn på fastigheten. Till stöd för sin talan har hon anfört bl.a. följande. Den föreslagna byggnaden, eller snarare renoveringen av boden ovanpå jordkällaren, är belägen i anslutning till den befintliga bebyggelsen i Harö by. Den samlade bebyggelsen utgörs av området från Byviken till Hemträsket och inkluderar jordkällaren. Fastigheten gränsar i nordväst mot en bebyggd fritidstomt. Dessutom gränsar fastigheten i nordost mot en annan bebyggd fritidsfastighet. Marken kring jordkällaren är således inte allemansrättsligt tillgänglig. - Jordkällare är ofta bebyggda ovanpå. Så är även den aktuella jordkällaren, även om förruttnelsen av virket orsakat att byggnaden sjunkit ihop. Den föreslagna byggnaden skulle på ett naturligt sätt utgöra ett tak på den befintliga jordkällaren. Dessutom är den diskret indragen i en slänt vid kanten av en åker. För övrigt avskiljer en väg jordkällaren från Hemträsket. - Den föreslagna byggnaden förändrar inte på något sätt förutsättningarna för allmänhetens friluftsliv eller möjligheten att bevara goda livsvillkor på land och i vatten för växt- och djurliv. Särskilda skäl föreligger då den för kommande generationer väsentliga vården av jordbruk och ett flertal byggnader i Harö by samt Harö Varv står och faller med möjligheten att återuppföra byggnaden ovanpå jordkällaren. Det skulle vara stötande, med hänsyn till de otaliga nybyggnationer som förekommer på tidigare obruten mark och på stränder runt omkring i skärgården, att inte tillåta en liten oansenlig byggnad i ett område som ligger långt upp på land och utan insyn för det rörliga friluftslivet.
YTTRANDE M.M.
Länsstyrelsen har vidhållit sitt beslut samt anfört bl.a. följande. Den kvarvarande påbyggnaden på jordkällaren är så förfallen att ett återställande inte kan anses vara en renovering, utan måste ses som ett uppförande av ny byggnad. Önskan att ersätta en sådan byggnad är inte i sig ett särskilt skäl för dispens. Inte heller avhålls allmänheten idag från att passera, eftersom en jordkällare är en ekonomibyggnad och här saknar tomtplats, till skillnad mot bostadsbebyggelse. Oavsett om föreslagen byggnation är oansenlig och diskret placerad kommer ny bostadsbebyggelse att innebära att den tillkommande tomtplatsen privatiserar marken.
S.G. har vidhållit sitt överklagande.
Som skäl för strandskyddsdispens har angivits att fråga skulle vara om en ersättningsbyggnad ovanpå den befintliga jordkällaren. För att sådan dispens skall medges förutsätts dock att den nya byggnaden skall tjäna samma ändamål som den gamla. Vidare förutsätts att ansökan om dispens görs i nära anslutning till att den gamla byggnaden förstörts. Mot bakgrund av vad som framkommit av utredningen i målet gör miljödomstolen bedömningen att den planerade byggnaden inte kan betecknas som en ersättningsbyggnad för den tidigare påbyggnaden ovanpå jordkällaren och att dispens således inte kan medges på denna grund. Miljödomstolen, som inte finner skäl att hålla syn, anser att de skäl som S.G vidare anfört inte heller kan anses utgöra sådana särskilda skäl som erfordras för strandskyddsdispens. Inte heller i övrigt finner miljödomstolen att det i målet framkommit någon omständighet som ensam eller tillsammans med andra omständigheter vid en avvägning mellan enskilda och allmänna intressen utgör skäl att meddela dispens från gällande strandskydd. Överklagandet skall därför avslås.
Överklagande, ställt till Miljööverdomstolen, Svea hovrätt, skall ha inkommit till miljödomstolen, Stockholms tingsrätt, senast den 1 mars 2007. Prövningstillstånd krävs.
I avgörandet har deltagit rådmannen Green, ordförande, och miljörådet Green. Domen är enhällig. Föredragande har varit beredningsjuristen Watts.