Byggnad uppförd i strid med lämnad strandskyddsdispens? (avslag) / Byggnad uppförd i strid mot strandskyddsdispens? (resningsärende, avslag)
Not 11. Ansökan av Dag P. om resning i mål ang. vitesföreläggande, m.m. - Den 3 december 1991 meddelade byggnadsnämnden i Finspångs kommun Dag Cox strandskyddsdispens för uppförande av tre bevakningsstugor på fastigheterna Öna 1:1, 2:1 och Öbotorp 1:1 i sjön Tisnaren (BN § 398). Beslutet innehöll en hänvisning till arbetsutskottets förslag om dispens enligt naturvårdslagens bestämmelser om strandskydd för byggnation i enlighet med en skrivelse och byggnadsritning, som inkommit till byggnadsnämnden den 3 december 1991. I skrivelsen hade Evans Cox anfört att han, för att stugorna inte skulle kunna utnyttjas för fritidsboende, var villig att frångå en tidigare ansökan om att få lov att uppföra byggnader om 23 kvadratmeter och i stället minska deras yta till ca 12 kvadratmeter var. Till skrivelsen var fogad en ritning på en byggnad om 12 kvadratmeter. - Sedan byggnadsinspektören anmält att det på den ena byggnadsplatsen på fastigheterna Öna 1:1 och 2:1 uppförts en stuga om 23 kvadratmeter fann byggnadsnämnden i beslut den 7 december 1993 (BN § 289) att den uppförda byggnaden saknade lov och att särskilda skäl att medge dispens och bygglov saknades. Genom samma beslut förelade nämnden Dag Cox att vid vite av 10 000 kr bortskaffa den olovligen uppförda byggnaden eller anpassa den till den givna dispensen senast tre månader efter lagakraftvunnet beslut samt vidare bl.a. att påföra honom byggnadsavgift på 3 744 kr. Länsstyrelsen i Östergötlands län avslog ett överklagande av Dag P. i beslut den 24 oktober 1994 och anförde att nämnden haft fog för sitt beslut och att det inte fanns skäl att efterge eller nedsätta byggnadsavgiften eller att anse vitet vara oskäligt. Kammarrätten i Jönköping avslog i dom den 21 februari 1995 Dag P:s överklagande av länsstyrelsens beslut. Sedan Dag P. överklagat kammarrättens dom beslöt Regeringsrätten den 24 augusti 1996 att inte meddela prövningstillstånd. - I ansökningen anhöll Dag P. om resning och åberopade i huvudsak samma omständigheter som tidigare. Han ansåg att föredragningen i Regeringsrätten inte tillräckligt inriktats på den för honom väsentligaste frågan, nämligen hur han uppfattat byggnadsnämndens beslut den 3 december 1991. Han hade inte haft någon anledning tro annat än att beslutet avsåg den större byggnaden, eftersom ritningar över denna bifogats beslutet. -Regeringsrätten (1997-01-23, Miller, Morrison, Diaz): Enligt 37 b § förvaltningsprocesslagen (1971:291) får resning beviljas i mål eller ärende om det på grund av något särskilt förhållande finns synnerliga skäl att pröva saken på nytt. Dag Cox har inte visat att det föreligger något sådant förhållande som avses i lagrummet. - Regeringsrätten avslår ansökningen. (fd I 1996-12-17, Alexander)