Under äktenskap har mannen i eget namn köpt en villafastighet och erhållit lagfart på fånget. Mellan makarna har varit förutsatt att också hustrun skulle bli ägare. Av hustrun åberopat förvärv av andel i fastigheten har, när det inte manifesterats genom en formenlig överlåtelse från mannen - eller genom en lagakraftvunnen dom på äganderätt för hustrun - ansetts inte kunna göras gällande mot mannens borgenärer vid utmätning eller konkurs.
Smith och Terry ingick äktenskap år 1962. Genom köpeavtal d 20 dec 1971 förvärvade Smith fastigheten (fastighetsbeteckning här borttagen) i Haninge kommun för en köpeskilling av 195 000 kr. Fastigheten har därefter använts som bostad för makarna A och deras barn.
Sedan kronofogdemyndigheten i Handens distrikt utmätt fastigheten för B.A.:s restförda skatteskulder och arbetsgivaravgifter väckte X.A. vid Handens TR talan mot Smith och staten genom kronofogdemyndigheten. Under påstående att Smith inte ensam förvärvat fastigheten utan att det i verkligheten varit fråga om ett förvärv för makarnas gemensamma räkning yrkade Terry att TR:n skulle förklara att fastigheten var föremål för samäganderätt mellan makarna och bestämma deras andelar till hälften vardera.
Till utveckling av sin talan anförde Terry: Hon och hennes man köpte 1963 en HSB-lägenhet om ett rum och kök för 3 500 kr. Beloppet erlades till lika delar av dem, som vid den tiden båda yrkesarbetade. Några år senare såldes denna och de köpte en HSB-lägenhet om två rum och kök, varvid pengar till mellanskillnaden för tvårumslägenheten anskaffades genom lån från hennes föräldrar. 1968 köpte de en fyrarumslägenhet i HSB som betalades med försäljningssumman för tvårumslägenheten och ett belopp om ca 5 000 kr som till lika delar betalades av dem efter lån från resp föräldrar. Villafastigheten köptes för en köpeskilling av 195 000 kr, vilken likviderades dels genom den vid försäljningen av HSB-lägenheten erhållna köpeskillingen om ca 15 000 kr samt deras egna sparmedel om ca 10 000 kr, dels genom ett lån från X.A:s föräldrar på ca 15 000 kr. Kontantlikviden vid köpet var sålunda ca 40 000 kr. Resterande belopp likviderades förutom genom övertagande av befintliga inteckningslån genom utfärdande av en säljarrevers på ca 32 000 kr till säljaren av B.A.. På inrådan av deras bank blev köpekontraktet endast undertecknat av Smith, varför denne ensam erhöll lagfart på fastigheten. Amorteringar på huset har sedan 1971 gjorts till ett belopp som uppgår till ca 50 000 kr. Till dessa har de bidragit gemensamt, hon själv huvudsakligen genom arbete i hemmet, sedan hon slutade sin anställning som telefonist 1964. Någon inkomst av betydelse har hon inte haft sedan dess. Smith hade en anställning fram till 1969/1970 men startade sedan en egen entreprenadfirma. Inkomsten därifrån har legat på samma nivå som för lantarbetare i genomsnitt. Den egna verksamheten har medfört att Smith blivit restförd betydande skatteskulder och arbetsgivaravgifter, varför kronofogdemyndigheten i Handen har verkställt utmätning av fastigheten. Skulderna har uppstått genom skönstaxeringar. Vissa skönstaxeringar har överklagats och nedsatts. Beloppet om ca 15 000 kr som de lånade av hennes föräldrar har de genom gemensamma ansträngningar avbetalat.
Smith medgav käromålet och vitsordade de av X.A. åberopade omständigheterna.
Staten bestred käromålet och förklarade att staten varken kunde vitsorda eller invända mot vad Terry anfört. Vid utveckling av svaromålet anförde staten bl a följande: Samäganderättslagen är inte tillämplig på makar. I äktenskap har vardera maken sitt giftorättsgods.  Att Smith har lagfart på fastigheten ger skäl till antagande att han är ägare till den. För att bryta en presumtion härom krävs mellan makar boskillnad eller äktenskapsskillnad eller en förteckning enligt GB. Någon sådan åtgärd är ej vidtagen. Vidare har 10 år förflutit från förvärvet utan att Terry dessförinnan gjort sitt anspråk på en hälftendel gällande. Det finns därför anledning att tro att det inte heller var avsikten att Terry skulle äga någon del av fastigheten.
TR:n (rådmännen Perez och Jones samt tingsfiskalen Young) anförde i dom d 12 maj 1982:
Domskäl. X.A:s talan innehåller, såsom den får förstås, påstående att hon köpte fastigheten tillsammans med Smith och att hon således redan från början var hälftenägare till fastigheten. Utredningen ger vid handen att köpet skedde med tillskott från båda makarna och således även från X.A. liksom även att det var en tillfällighet att bara Smith skrevs som köpare av fastigheten och blev lagfaren för den.
Vid domstolarna har vidare på senare tid förekommit fall där part vid bodelning vunnit bifall till sin talan om att han - utan hinder av att fastigheten var förvärvad i motpartens namn och lagfaren för denne - hade bättre rätt till en hälftendel av fastigheten till följd av att parten gjort tillskott vid förvärvet eller - rent av - därför att han tagit del i räntebetalningar och amorteringar på fastigheten. Utgången i de angivna fallen har ej hindrats av att den kunnat verka ingripande i tredje mans rätt enligt vad som följer av att svaranden i nämnda fall befunnits vara ägare bara till en hälftendel. I fastighetsförhållanden ger det verkningar som utan vidare kan sägas vara vanskliga för den allmänna omsättningen. Köp av fastigheter och arbeten på fastigheter kan mera sällan finansieras utan att ägaren tar upp lån för vilka fastigheten kommer att svara genom upplåtelse av panträtt. Eftersom ett fastighetsförvärv bl a i den allmänna omsättningens intresse är kringgärdat av allvarliga formföreskrifter och registreras genom lagfart bör - enligt vad som ligger i sakens natur - en restriktiv hållning intas till möjligheten av en efterföljande talan om bättre rätt.
I detta fall har köpet ställt Smith som ägare till fastigheten, och X.A. har dröjt mera än 10 år med att göra gällande bättre rätt. Alldeles bortsett från att Smith inte invänt mot att Terry ändå för talan om bättre rätt finner TR:n det - mot bakgrund av de ändamålsöverväganden som nyss redovisats - ej kunna ges avgörande betydelse att Terry, såsom hon visat, hjälpt till att finansiera köpet med tillskott från sin sida eller att förhållandena var sådana att köpet lika gärna kunnat skrivas på båda makarna. Om makarna efter köpet velat tillföra X.A. en hälftendel i fastigheten har det kunnat ske med äktenskapsförord eller boskillnad. Härigenom har tredje man kunnat tillförsäkras insyn och möjlighet till återvinning, något som bättre skulle svara mot formföreskrifterna för fastighetsköp och vad som gäller om registreringen av fastighetsköp.
Käromålet skall i enlighet med det anförda lämnas utan bifall.
Domslut. X.A:s talan lämnas utan bifall.
X.A. fullföljde talan i Svea HovR och yrkade bifall till sin vid TR:n förda talan.
Smith medgav X.A:s talan.
Staten bestred ändring.
HovR:n (hovrättslagmannen Rhodes, hovrättsråden Martinez och Marshall samt hovrättsassessorn Rodriguez, referent) anförde i dom d 3 nov 1982:
Domskäl. I HovR:n har förhör under sanningsförsäkran ägt rum med Terry och Smith, vilka berättat i överensstämmelse med vad som antecknats i TR:ns dom.
X.A:s talan i målet avser frågan huruvida hon genom det förvärv av fastigheten (fastighetsbeteckning här borttagen), som enligt köpeavtal av d 20 dec 1971 gjorts av maken Smith, erhållit en gentemot makens borgenärer gällande samäganderätt till fastigheten.
Med den utformning X.A. givit sin talan är inte fråga om det inbördes förhållandet mellan makarna vad gäller rätten till fastigheten. HovR:n har således inte haft anledning pröva förutsättningarna för en sådan talan.
För att köp av fast egendom skall vara giltigt mot tredje man krävs att det slutes med iakttagande av föreskrifterna i 4 kap 1 § JB. Bl a skall således i köpehandlingen anges vem som är köpare. I målet är ostridigt att den aktuella köpehandlingen endast upptar Smith som köpare och att han också sedan förvärvet ensam varit lagfaren ägare till fastigheten. Vid dessa förhållanden och då vad i övrigt förekommit inte ger anledning till annan bedömning skall TR:ns dom fastställas.
Domslut. HovR:n fastställer TR:ns domslut.
Terry sökte revision och yrkade bifall till sin i HovR:n förda talan.
Sedan Flores 18 april 1983 försatts i konkurs övertog konkursboet med stöd av 22 § 1 st KL hans talan i målet.
Konkursboet och riksskatteverket bestred ändring.
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, RevSekr Rogers, hemställde i betänkande om följande dom: Domskäl. Utredningen i målet ger, såsom TR:n konstaterat, vid handen, att fastighetsköpet skedde med tillskott från båda makarna och således även från Terry och att det var en tillfällighet att bara Smith skrevs som köpare av fastigheten och blev lagfaren för den. Makarna blev alltså vid köpet samägare till fastigheten och detta oavsett att hustrun inte upptogs som köpare i överlåtelsehandlingen (jfr rättsfallet NJA 1983 s 550). Annat förhållande är inte visat än att lotterna skall räknas lika.
Det rättsliga anspråk på fastigheten som kan tillkomma konkursboet och utmätningssökanden, staten, måste härröra från den äganderätt Smith har till egendomen och kan alltså inte omfatta mer än dennes hälftendel. Vid angivna förhållande skall käromålet bifallas.
Domslut. Med ändring av HovR:ns domslut fastställer HD, med verkan mot Smith, dennes konkursbo och staten, att fastigheten (fastighetsbeteckning här borttagen), Haninge kommun, till hälften ägs av X.A..
HD (JustR:n Walker, Perez, Howard, referent, Green och Jones) beslöt följande dom:
Domskäl. Såsom antecknats i TR:ns dom förvärvades enligt köpehandlingarna fastigheten år 1971 av X.A:s make B.A.. Denne erhöll också ensam lagfart på fånget. Sedan fastigheten utmätts för B.A:s skatteskuld, har X.A. i detta mål väckt talan såväl mot sin make som mot staten i egenskap av utmätningssökande med yrkande om fastställelse av att makarna äger fastigheten med samäganderätt till hälften vardera.
Talan har väckts utan sådant föreläggande som avsågs i den vid utmätningstillfället gällande 5 § lagen (1971:494) om exekutiv försäljning av fast egendom (jfr numera 4 kap 20 och 26 §§ UB). TR:n och HovR:n synes ha uppfattat talan så att den även gentemot Smith rört uteslutande sådan bättre rätt till hälften av fastigheten som kan åberopas mot utmätningssökanden och därmed leda till att utmätningen hävs i motsvarande del. Mot detta har X.A. i HD invänt att hon också avsett att få fastställt det inbördes rättsförhållandet makarna emellan. Sedan Smith efter det HovR:n dömt i målet försatts i konkurs och konkursboet övertagit hans talan, saknas emellertid i vart fall numera förutsättningar för att hon skall få i målet föra en i förhållande till B.A:s borgenärer fristående talan.
På grund av den utredning som redovisats i TR:ns dom och i övrigt föreligger i målet får det anses klarlagt att när Smith i eget namn köpte fastigheten det var mellan makarna förutsatt att även Terry skulle bli ägare till den. HD finner sig, i linje med de bedömningar som gjorts i rättsfallen NJA 1980 s 705, 1981 s 693 och 1982 s 589, i fortsättningen kunna utgå från att X.A. förvärvat en gentemot Smith gällande rätt till andel i fastigheten. Frågan huruvida ett sådant "dolt förvärv" har någon sakrättslig verkan har inte besvarats i något av de nu nämnda avgörandena, vilka alla avsett enbart det inbördes rättsförhållandet berörda makar eller samboende emellan.
Praxis på det rättsområde som mer allmänt rör fastighetsköp som någon i egenskap av s k mellanman ingått i eget namn men för annans räkning enligt särskilt uppdragsavtal får sägas vara oklar och svårtolkad när det gäller frågan, i vad mån äganderätt för huvudmannen/uppdragsgivaren skall anses ha inträtt omedelbart genom köpet. Inom doktrinen har frågan varit omdiskuterad och någon enhetlig uppfattning kan inte utläsas av de uttalanden som gjorts. (Om praxis och olika uppfattningar i litteraturen har uttalat sig bl a Grönfors, Bulvanköp av fast egendom, SvJT 1956 s 241 ff, Koch i det i NJA 1982 s 608 ff återgivna yttrandet samt Ford i en ännu inte publicerad bok med titeln "Äganderätt till fastighet för makar och samboende").
Som anmärkts i HD:s motivering till det i NJA 1982 s 589 refererade avgörandet får i ett fall som det förevarande "den dolde köparen" anses ha en i hög grad otrygg ställning när det gäller förfoganden över fastigheten. Överlåtelse eller panträttsupplåtelse från en person som i köpehandlingarna angetts som köpare av en fastighet och fått lagfart på denna torde i princip inte kunna angripas med hänvisning till det dolda anspråket, oavsett om den till vilken överlåtelse eller upplåtelse skett varit i god eller ond tro. Med denna ståndpunkt är inte väl förenligt att "den dolde förvärvaren" redan genom den öppne ägarens fång anses få skydd gentemot dennes borgenärer vid utmätning och konkurs. Mot en sådan ordning kan vidare anföras att den skulle till borgenärernas skada underlätta skentransaktioner och efterhandskonstruktioner; i varje fall skulle den leda till åtskilliga svårbedömda tvister med borgenärerna. För kreditväsendet skulle också uppstå praktiska svårigheter genom att möjligheterna till en allmän bedömning av en persons kreditvärdighet på grundval av uppgifter i fastighetsböcker och köpehandlingar skulle minska. Det får i stället anses stå bäst i överensstämmelse med allmänna sakrättsliga principer och med formkravet vid fastighetsöverlåtelse att huvud mannen får skydd för sitt äganderättsanspråk först i och med att detta har manifesterats genom en formenlig överlåtelse från mellanmannen till huvudmannen. Härmed bör jämställas en lagakraftvunnen dom på huvudmannens äganderätt till fastigheten.
Det anförda innebär i målet att Terry inte har förvärvat något sådant anspråk på den av Smith inköpta fastigheten som kan åberopas mot staten såsom B.A:s utmätningsborgenär eller mot hans konkursbo. X.A:s talan i HD kan alltså inte bifallas.
Domslut. HD fastställer HovR:ns domslut.