Fråga om hyresavtals giltighet mot omyndig. Avgörande 1996-12-02; 96-2697
N, som var 15 år, hyrde tillsammans med en kamrat ett dataspel av bolaget. Under hyrestiden försvann spelet. Bolaget krävde ersättning med 4 831 kr. N yrkade i nämnden att kravet skulle avskrivas med hälften. Som grund anfördes att hyresavtalet inte var bindande eftersom N var minderårig.
Bolaget bestred yrkandet och anförde att N var gammal nog att träffa hyresavtal och därför också borde kunna hållas ansvarig för hyresobjektet.
Nämndens bedömning:
Enligt 9 kap 1 § föräldrabalken är den som är under 18 år omyndig och äger, med vissa undantag, inte själv råda över sin egendom eller ingå avtal. Med förmyndarens samtycke, i förväg eller i efterhand, kan den omyndige däremot företa bindande rättshandlingar.
I praktiken har man vid kontantköp inte alltid krävt ett verkligt, uttryckligt, samtycke från förmyndaren utan det har räckt att den omyndige uppträtt så att det har sett ut som om hon eller han haft tillåtelse att ingå avtalet. En förutsättning är därvid att det är fråga om varor till tämligen ringa belopp. När det är fråga om hyresavtal och liknande avtal är däremot praxis betydligt strängare.
I detta fall är det fråga om ett hyresavtal. Värdet av den förhyrda utrustningen är över 4 000 kr. Vid sådant förhållande måste det enligt nämndens mening föreligga ett klart samtycke från förmyndaren för att avtalet skall vara giltigt. Sådant samtycke saknas här. Hyresavtalet är sålunda inte gällande mot N.
Vardera parten skall då enligt 9 kap 7 § föräldrabalken återbära vad man utgivit eller mottagit. Om detta inte kan ske, skall ersättning för dess värde lämnas. Den underårige är dock endast skyldig att utge sådan ersättning om det som mottagits har använts till skäligt underhåll eller annars medfört nytta för den underårige. Eftersom N inte haft nytta av den hyrda utrusningen är N heller inte tvungen att utge ersättning för utrustningens värde. Bolaget rekommenderas därför att frånfalla kravet i sin helhet gentemot N.