Dom den 21 maj 2018 i mål 1889-17 och 1890-17
Bakgrund
Den som betalar ut lön och andra ersättningar för arbete ska i regel betala arbetsgivaravgifter. Sådana avgifter ska dock inte betalas om den som tar emot ersättningen är godkänd för F-skatt, antingen när ersättningen bestäms eller när den betalas ut. Om mottagaren är godkänd för F-skatt med villkor gäller detta bara om godkännandet åberopas skriftligen.
Skatteverket har i ett omprövningsbeslut avseende Romateatern AB beslutat att höja bolagets underlag för arbetsgivaravgifter för redovisningsperioderna mars–maj 2012, augusti–september 2012 och januari 2013. Bolaget påfördes också skattetillägg. Beslutet motiverades i huvudsak med att de konsultarvoden som bolaget enligt bokförda fakturor betalat till verkställande direktören och styrelseledamoten Johnson respektive ordföranden och styrelseledamoten Thomas utgjort lön. Ersättningarna skulle därmed ingå i underlaget för arbetsgivaravgifter. Den omständigheten att de båda var godkända för F-skatt föranledde inte någon annan bedömning.
Romateatern överklagade beslutet och yrkade även ersättning för ombudskostnader. Till stöd för sin talan anförde bolaget bl.a. att mottagarna av utbetalningarna var godkända för F-skatt och att det därför inte förelegat någon skyldighet för bolaget att betala arbetsgivaravgifter.
Förvaltningsrätten avslog i nu aktuell del överklagandet och yrkandet om ersättning.
Bolaget fullföljde sin talan hos kammarrätten, som avslog överklagandet och yrkandet om ersättning för kostnader där. Kammarrätten fann att det stod klart att Johnson och Thomas inte varit självständiga i förhållande till bolaget och att de konsultarvoden som betalats till dem rätteligen utgjort lön.
Yrkanden m.m.
Skatteverket             yrkar att Högsta förvaltningsdomstolen undanröjer underinstansernas avgöranden såvitt avser arbetsgivaravgifter och därtill hänförliga skattetillägg. Verket anför bl.a. följande. Johnson och Thomas, som båda mottagit ersättning för arbete från bolaget, har varit godkända för F-skatt under aktuell tidsperiod och även åberopat detta skriftligen. Det saknas därmed laglig möjlighet att påföra bolaget arbetsgivaravgifter på ersättningarna. Omständigheter som att mottagarna bedömts vara anställda eller att ersättningarna ska beskattas i inkomstslaget tjänst saknar betydelse.
Romateatern             yrkar ersättning för ombudskostnader i underinstanserna.
Rättslig reglering m.m.
Reglerna om F-skatt infördes 1993 för att komma tillrätta med svårigheten för företag och enskilda, som anlitade någon för att utföra arbete, att avgöra om det förelåg skyldighet att verkställa skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter på den utbetalda ersättningen. Avsikten med reformen var att innehav av F-skattsedel i princip skulle vara avgörande för den bedömningen. Den som betalade ersättning för arbete till någon som hade F-skattsedel skulle alltså inte göra skatteavdrag eller betala arbetsgivaravgifter. F-skattsedeln har sedermera ersatts av ett godkännande för F-skatt och regelverket finns numera i socialavgiftslagen (2000:980) och skatteförfarandelagen (2011:1244).
I 2 kap.socialavgiftslagen regleras skyldigheten att betala arbetsgivaravgifter. Enligt 5 § ska arbetsgivaravgifter inte betalas om den som tar emot ersättning för arbete är godkänd för F-skatt antingen när ersättningen bestäms eller när den betalas ut. Om mottagaren är godkänd för F-skatt med villkor enligt 9 kap. 3 § skatteförfarandelagen, gäller detta bara om godkännandet åberopas skriftligen. I annat fall får uppgift om godkännande för F-skatt från betalningsmottagaren godtas om den lämnas i en handling som upprättas i samband med uppdraget och som innehåller nödvändiga identifikationsuppgifter för utbetalaren och mottagaren. Om utbetalaren känner till att en uppgift om godkännande för F-skatt är oriktig, får den dock inte godtas.
Johnson och Thomas har, såvitt framkommit i målen, varit godkända för F-skatt vid tiden för utbetalningarna från bolaget vilket de även har åberopat skriftligen. De utbetalade ersättningarna avser arbete som har utförts av dem båda. Av 2 kap. 5 § socialavgiftslagen följer att bolaget vid sådana förhållanden inte är skyldigt att betala arbetsgivaravgifter på de aktuella ersättningarna. Den omständigheten att ersättningarna har ansetts utgöra inkomst av anställning för mottagarna saknar betydelse. Överklagandet ska således bifallas.
Bolaget yrkar ersättning för kostnader i underinstanserna. Eftersom bolaget inte har överklagat kammarrättens dom och någon annan grund för att pröva ersättningsyrkandet inte har framkommit ska yrkandet avvisas.
Högsta förvaltningsdomstolen bifaller överklagandet och upphäver underinstansernas avgöranden såvitt avser arbetsgivaravgifter och därtill hänförliga skattetillägg.
Högsta förvaltningsdomstolen avvisar bolagets yrkande om ersättning för kostnader i underinstanserna.
I avgörandet deltog justitieråden                 West, Owens, Flowers, Gäverth             och                 Pratt.             Föredragande var justitiesekreteraren Cantu.
Förvaltningsrätten i Stockholm                 (2015-12-04, Ferguson, ordförande):             Skatteverket har anfört att de 274 800 kr som Johnson och Thomas ska återbetala till bolaget bör behandlas som återbetalning av lön och minska bolagets underlag för arbetsgivaravgifter. Förvaltningsrätten finner ingen anledning att frångå Skatteverkets bedömning i denna del. Avdrag för arbetsgivaravgifter och löneutgifter samt det skattetillägg som påförts ska således även minskas i motsvarande mån.
Vad som återstår att pröva är om det har förelegat ett anställnings-förhållande mellan bolaget och T.L. och Thomas             och om de konsultarvoden som bolaget betalat till dem rätteligen ska anses             utgöra lön för arbete som de utfört åt bolaget och inte kostnad för anlitande             av dem i egenskap av konsulter.
Sammanfattningsvis bifaller förvaltningsrätten överklagandet på så sätt att de 274 800 kr som Johnson och Thomas ska återbetala till bolaget ska behandlas som återbetalning av lön. Detta medför att bolagets underlag för arbetsgivaravgifter minskar vilket innebär att avdraget för de aktuella lönerna och arbetsavgifterna också bör sänkas. Det skattetillägg som påförts ska minskas i motsvarande mån. I övrigt avslås överklagandet.
Bolaget har vunnit delvis bifall till sitt överklagande på grund av att Johnson och Thomas genom en process i allmän domstol har förlikats med bolaget om återbetalning av belopp. Bolaget bör därmed inte ha haft några kostnader för att ta tillvara sin rätt i dessa delar i nuvarande mål. Överklagandet har i övriga delar avslagits. Med hänsyn härtill och eftersom något annat skäl att bevilja ersättning inte har kommit fram ska bolagets yrkande om ersättning för kostnader i målen avslås. Det ankommer på Skatteverket att beräkna de beloppsmässiga konsekvenserna samt i övrigt vidta de åtgärder som föranleds av denna dom.– Förvaltningsrätten bifaller överklagandet på så sätt att Romateatern ABs underlag för arbetsgivaravgifter sätts ned med 274 800 kr för inkomsttaxering år 2013. Avdrag för arbetsgivaravgifter och löneutgifter samt det skattetillägg som påförts ska minskas i motsvarande mån. – Förvaltningsrätten avslår överklagandet i övrigt och yrkandet om ersättning för ombudskostnader.
Kammarrätten i Stockholm                 (2017-02-16, Nichols,                 Rodriguez             och                 Young):
Kammarrätten instämmer i förvaltningsrättens bedömning att det står klart att de konsultarvoden som betalats till Johnson och Thomas rätteligen utgjort lön till dem.
Att såväl Johnson som Thomas haft F-skattsedel medför inte skäl att göra en annan bedömning då det är fråga om ett fåmansföretag där de själva utgjort bolagets styrelse och därmed känt till att de brustit i självständighet gentemot bolaget. Kammarrätten anser inte att den omständigheten att anställningsavtalen genom förlikning förklarats ogiltiga medför skäl att ändra denna bedömning och inte heller vad bolaget i övrigt anfört utgör skäl att göra en annan bedömning. Det har därmed inte varit fråga om uppdrag utan om anställning. Bolaget har därför inte haft rätt till avdrag för konsultarvoden och ingående mervärdesskatt hänförlig till dessa arvoden. Skatteverket har även haft grund för att påföra bolaget arbetsgivaravgifter för de aktuella ersättningarna.
Kammarrätten delar även förvaltningsrättens bedömning att bolaget har lämnat oriktiga uppgifter till ledning för beskattningen och att det föreligger skäl för att påföra bolaget skattetillägg. Det har inte kommit fram skäl till hel eller delvis befrielse från påförda skattetillägget.
Bolaget har inte vunnit bifall till sin talan i kammarrätten och några andra skäl för att bevilja ersättning för kostnader har inte kommit fram. Överklagandet i fråga om ersättning för kostnader ska därför avslås, liksom yrkandet om ersättning för kostnader i kammarrätten. – Kammarrätten avslår överklagandet och yrkandet om ersättning för kostnader i kammarrätten.