Grannes talerätt mot beslut om återställningsåtgärder inom biotopskyddsområde-----En stenmur utgjorde gräns mellan två fastigheter och ansågs tillhöra båda fastigheterna varför talerätt förelåg för den fastighetsägare som inte var nöjd med den andre grannens återställningsåtgärder på muren.
RÄTTEN
Hovrättsrådet Schneider, fastighetsrådet Rivera, hovrättsrådet Thornton, referent, och hovrättsassessorn Perez
S.R.
2. G.P.
Föredraganden anmäler följande.
S.R. har yrkat att Miljööverdomstolen skall undanröja miljödomstolens avvisningsbeslut angående överklagande av länsstyrelsens beslut den 11 oktober 2005 att godkänna återställningen av stenmur på fastigheterna X 1:5 och 1:6 i Växjö kommun. S.R. har i samband därmed också yrkat att Miljööverdomstolen skall upphäva länsstyrelsens beslut och ålägga G.P. att vidta ytterligare återställningsåtgärder avseende stenmuren. Han har därvid bland annat anfört följande. Han äger fastigheten X 1:5 och G.P. äger fastigheten X 1:6. Fastigheterna har bildats genom avsöndringar av åkerskiften från ursprungsfastigheten X 1:1. Stenmuren har anlagts före avsöndringarna och uppstått genom stenplockning och uppläggning från båda åkerskiftena och är belägen i och bildar gräns mellan fastigheterna X 1:5 och 1:6. Stenmuren tillhör båda fastigheterna och båda har gemensamt ansvar för muren. I nuvarande skick är det stor fara att stenar kan falla ned och att muren rubbas på grund av uppfrysning eftersom för liten mängd jordmassor lagts mot muren. Muren är belägen i anslutning till hans bostad och den skall därför dessutom vara estetiskt tilltalande och inte utgöra fara för barnens lek. Han har på grund av det anförda rätt att överklaga länsstyrelsens beslut.
G.P. har anfört att han anser miljödomstolens avvisningsbeslut riktigt. Länsstyrelsen i Kronobergs län har avstått från att yttra sig.
Enligt 16 kap. 12 § första stycket punkten 1 miljöbalken får överklagbara domar eller beslut överklagas av den som domen eller beslutet angår om avgörandet har gått honom eller henne emot.  S.R. har uppgivit att han äger del i stenmuren eftersom denna ligger i gränsen mellan hans och G.P.s fastigheter och har bildats genom uppläggande av sten från båda fastigheterna. Hans uppgifter i detta avseende har inte bestritts. Med hänsyn härtill och då omständigheterna i övrigt inte talar häremot får det anses utrett att S.R. som ägare till fastigheten X 1:5 också är delägare i stenmuren. Han har som sådan ett intresse av att undvika skada på denna och länsstyrelsens beslut att inte kräva ytterligare återställningsåtgärder får därför anses angå honom på sådant sätt att han har rätt att överklaga beslutet. Miljödomstolens avvisningsbeslut skall därför undanröjas. Med beaktande av instansordningen bör prövningen av frågan om ytterligare åtgärder erfordras återförvisas för fortsatt behandling i miljödomstolen.
Miljööverdomstolen undanröjer miljödomstolens avvisningsbeslut och återförvisar målet till miljödomstolen för fortsatt behandling.
Beslutet får enligt 23 kap 8 § miljöbalken inte överklagas.
S.R.
2. G.P.
Miljödomstolen avvisar Robinson överklagande.
S.R. yrkar att miljödomstolen ålägger G.P. att utföra återställningen av stenmuren i enlighet med vad domstolen beslutat i dom den 29 november 2004 i mål nr M 3284-04. Han anför att han till miljödomstolen i det sistnämnda målet framfört att stenmuren är belägen i omedelbar anslutning till hans bostad och att han är angelägen om att den dels skall vara estetiskt tilltalande och dels inte utgöra någon fara vid barnens lek på och invid muren.
G.P. äger fastigheten X 1:6 i Växjö kommun. S.R. äger grannfastigheten X 1:5, som ligger omedelbart österut. På G.P:s fastighet ligger en stenmur som löper i gränsen mot S.R:s fastighet. Stenmuren omfattas av miljölagstiftningens biotopskyddsbestämmelser (7 kap. 11 § miljöbalken). Länsstyrelsen bedrev tillsyn med anledning av att muren delvis rasat. Länsstyrelsen förelade G.P. att återställa den del av stenmuren som är belägen på fastigheten X 1:6. Sedan såväl G.P. som S.R. överklagat länsstyrelsens beslut, fastställde miljödomstolen med vissa ändringar länsstyrelsens beslut i dom den 29 november 2004 i mål nr M 3284-04.
S.R. anmälde såsom framgår av det nu överklagade beslutet till länsstyrelsen att G.P. inte återställt stenmuren i enlighet med miljödomstolens dom. Efter besiktning godkände emellertid länsstyrelsen återställningen och avskrev ärendet. Det beslutet har S.R. nu överklagat till miljödomstolen.
I 16 kap. 12 § första stycket 1. miljöbalken föreskrivs att överklagbara domar eller beslut får överklagas av den som domen eller beslutet angår, om avgörandet har gått honom eller henne emot. Den omständigheten att S.R. anmält till länsstyrelsen att G.P. inte följt föreläggandet ger honom därför inte rätt att överklaga länsstyrelsens beslut att inte vidta ytterligare åtgärder. En förutsättning för en sådan rätt är att S.R. kan anses som sakägare. En ägare av en grannfastighet har i praxis inte medgetts rätt att överklaga beslut som grundar sig på 7 kap.miljöbalken såsom om bildande av naturreservat, strandskyddsdispens och landskapsbildsskydd, se exempelvis Regeringsrättens avgörande RÅ 2003 not 126. De omständigheter som S.R. i detta mål, som gäller återställningsåtgärder inom biotopskyddsområde enligt 7 kap. 11 § miljöbalken, fört fram ger inte miljödomstolen anledning till annan bedömning än att länsstyrelsens beslut inte angår honom på sådant sätt att han har talerätt enligt den åberopade paragrafen. Han är inte heller på annan grund behörig att överklaga det nu aktuella länsstyrelsebeslutet. Det förhållandet att S.R:s yrkande prövats av miljödomstolen i domen den 29 november 2004 i mål nr 3284-04 föranleder inte annan bedömning. Hans överklagande av länsstyrelsens beslut skall därför avvisas.
I avgörandet har deltagit lagmannen Harris, ordförande, och miljörådet Parker.