Fråga om förutsättningar för nedsättning enligt 1 § lagen (1927:56) om nedsättning av pengar hos myndighet.
P.T. ansökte hos LSt:n i Stockholms län om att få nedsätta förfallna leasingavgifter enligt ett leasingavtal d 23 febr och d 6 mars 1984 mellan P.T. och Merkantil Leasing AB. Som grund för sin ansökan anförde P.T. bl a att leverantören av leasingobjektet, AB Bodingers & Co, i avtal d 28 nov 1983 gentemot P.T. åtagit sig att komplettera leasingobjektet i visst hänseende - vilket avtal dessutom innebar att P.T. skulle fortsätta att betala enligt leasingavtalet - att Jones sedermera försatts i konkurs och ej kunnat fullgöra åtagandet, att P.T. begärt fullgörelse av Merkantil Leasing AB men att tvisten mellan parterna ännu ej lösts genom dom eller förlikning, varför P.T. i avvaktan på att så sker önskade nedsätta enligt leasingavtalet förfallna avgifter.
LSt:n mottog genom beslut d 15 aug 1984, enligt lagen om nedsättning av pengar hos myndighet, det av P.T. inbetalda beloppet 31 905 kr för nedsättning och angav härvid att P.T. som grund för ansökningen åberopat att han var hindrad verkställa betalning.
Merkantil Leasing AB anförde besvär i Svea HovR och yrkade att LSt:ns beslut måtte upphävas. Som skäl anfördes att ingen förutsättning för giltig nedsättning var uppfylld.
P.T. bestred ändring.
HovR:n (hovrättsråden Jacobs och Gray, referent, samt adj led Campbell) anförde i beslut d 30 okt 1984: De fall, i vilka en gäldenär äger med befriande verkan fullgöra sin betalningsskyldighet genom nedsättning  av pengar hos myndighet, regleras - bortsett från viss speciallagstiftning vilkens tillämpning här ej kan komma i fråga - uttömmande i 1 § i den av parterna berörda lagen. De av P.T. åberopade omständigheterna utgör ej - enär det icke påståtts att borgenären vägrat mottaga betalning eller att gäldenären icke vet vem som är borgenär - laga skäl för nedsättning. LSt:n hade således ej bort mottaga det inbetalda beloppet.
På grund av vad sålunda upptagits upphäver HovR:n LSt:ns beslut.
P.T. (ombud advokaten J.O.) anförde besvär och yrkade att HD måtte fastställa LSt:ns beslut.
Leasingbolaget bestred ändring.
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, Smith, hemställde i betänkande att HD måtte meddela följande beslut: Skäl. I 1 § lag om nedsättning av pengar hos myndighet (depositionslagen) föreskrivs följande.
"Vägrar borgenär att mottaga erbjuden betalning av förfallen gäld, som skall erläggas i penningar, eller är på grund av borgenärs bortovaro eller sjukdom eller någon annan av honom beroende omständighet gäldenären hindrad att verkställa betalning av sådan gäld, äge gäldenären fullgöra betalningen genom att för borgenärens räkning nedsätta beloppet hos länsstyrelsen.
Lag samma vare, där gäldenären ej vet eller bör veta vem som är borgenär, så ock där ovisshet råder om vem av två eller flera som är rätt borgenär samt gäldenären icke skäligen kan anses pliktig att på eget äventyr bedöma, till vilken av dem betalningen skall erläggas."
I förarbetena till lagen anges i anslutning till 1 § följande. "Om den som vill verkställa nedsättning enligt förslaget icke är betalningsskyldig annat än mot bekommande av en viss motprestation, bör det självfallet stå honom öppet att vid nedsättningen göra frågan om det nedsatta beloppets utbetalande beroende av att motprestationen fullgöres. - - - En köpare, som icke är pliktig att erlägga likvid annat än i utbyte mot det inköpta godset, äger vid nedsättning av köpeskillingen såsom villkor för dess utbetalande uppställa att godset hålles honom till handa." (SOU 1925:26 Förslag till lag om gälds betalning genom penningars nedsättande i allmänt förvar s 16).
I 2 § 1 st depositionslagen föreskrivs att den som vill nedsätta penningar till betalning av gäld har att för LSt:n uppgiva det förhållande, å vilket han grundar sitt anspråk på att fullgöra betalningen genom nedsättning.
I motiven till lagstiftningen (prop 1927:8 s 6) anges att frågan om omfattningen av myndighetens prövning av förutsättningarna för nedsättning kommit upp under remissbehandlingen av betänkandet. Departementschefen anger härvid bl a att myndigheten inte bör ingå i någon materiell prövning av frågan, huruvida de för nedsättningsförfarandets tillämpning stadgade förutsättningarna är för handen eller inte. Har gäldenären åberopat förhållande, som berättigar honom att anlita denna utväg för betalningens fullgörande, skall depositionen mottas av myndigheten. Till undvikande av missförstånd borde i lagtexten upptas en uttrycklig bestämmelse om skyldighet för gäldenären att för myndigheten uppge det förhållande å vilket anspråket att fullgöra betalningen genom  nedsättning grundas (2 §) Detta motivuttalande har bekräftats genom bedömningen i rättsfallet NJA 1974 s 385.
Angående förutsättningarna för nedsättning har i litteraturen uttalats tvekan om depositionslagens tillämplighet när borgenären visserligen är villig att ta emot betalning men inte erbjuder den motprestation som är villkor för att han skall kunna kräva betalning (Roach, Obligationsrätt, 1956, s 130). Detta uttalande har i senare doktrin (Parker, Lagen om skuldebrev m m, 1977, s 286) kommenterats enligt följande.
Någon tvekan om depositionslagens tillämplighet i det nämnda fallet torde inte behöva föreligga. Om borgenären uppställer villkor som enligt gäldenärens mening är oberättigade, har denne rätt att verkställa deposition på grund av omständighet som är beroende av borgenären. Depositionen förbättrar emellertid inte gäldenärens ställning, om han har orätt i sin tolkning av avtalet. Godtas hans tolkning, innebär däremot depositionen att han fullgjort sin betalningsskyldighet. - Om gäldenären bedömer situationen felaktigt och i själva verket hinder inte föreligger att verkställa betalning i avtalad ordning, kommer han i dröjsmål trots skedd nedsättning. Det förefaller dock rimligt att inte ställa alltför höga krav på hindrets beskaffenhet och gäldenärens bedömning.
Detta senare uttalande har kommenterats enligt följande (Håstads anmälan av Parker, Lagen om skuldebrev m m, i SvJT 1979 s 213). Tvist huruvida borgenärens leverans är avtalsenlig ger inte gäldenären rätt att deponera beloppet, för att därmed undgå dröjsmålspåföljder i fall hans ståndpunkt skulle visa sig obefogad.
Mot den av Parker intagna ståndpunkten talar dels det i förarbetena uttalade syftet med nedsättningen: att ge gäldenären möjlighet att betala en förfallen skuld i rätt tid i de fall det av någon till motparten hänförlig omständighet framstår som omöjligt att verkställa betalningen till den som faktiskt är berättigad. Om den betalningsskyldige anser att det föreligger fel i det levererade godset medför inte enbart detta någon omöjlighet att betala. Om den betalningsskyldige visar sig ha missbedömt situationen måste han enligt Parker anses vara i dröjsmål med betalningen (SOU 1925:26) eftersom denna inte skett i rätt tid till den berättigade.
Uttalandet i betänkandet om motprestation kan inte uppfattas så att ramen för tillämpningen av lagen vidgades i förhållande till vad som framgår av lagtexten. Fastmer avser uttalandet att ge exempel på villkor som kan knytas till utbetalningen av det nedsatta beloppet.
Det anförda leder således till att P.T., som inte ens påstått att han varit förhindrad att erlägga betalning på sätt som anges i 1 § depositionslagen, inte haft rätt att nedsätta beloppet hos LSt:n.
P.T. har i sin ansökan till LSt:n redogjort för omständigheterna på sådant sätt att det framgått att förutsättningarna för tillämpning av depositionslagen inte förelåg. LSt:n borde därför inte ha mottagit beloppet.
HD:s avgörande. HD fastställer HovR:ns beslut.
HD (JustR:n Ortiz, Martinez, Levy och Stokes, referent) fattade följande slutliga beslut:
Skäl. Lagen (1927:56) om nedsättning av pengar hos myndighet ger möjlighet för en gäldenär att fullgöra sin prestation utan medverkan av borgenären. De situationer som lagstiftningen avser att komma till rätta med är när gäldenären är  hindrad att betala till borgenären på grund av borgenärens tredska eller frånvaro eller liknande anledning och när det finns flera sinsemellan konkurrerande borgenärer.
De förutsättningar under vilka en gäldenär är berättigad att verkställa betalning genom att för borgenärens räkning nedsätta beloppet hos myndighet anges i 1 § i lagen. Hit hör först det fallet att borgenären vägrar att ta emot erbjuden betalning. Samma regel gäller då gäldenären är hindrad från att betala på grund av någon annan omständighet som beror av borgenären. Som exempel härpå nämns i lagtexten borgenärs bortovaro eller sjukdom. Ett annat av lagen åsyftat fall, som omnämns i förarbetena till lagen, är att borgenären saknar rättslig handlingsförmåga och laga representant för honom ej är utsedd. Som ytterligare exempel på lagens tillämplighet anförs i förarbetena att offentlig myndighet i samband med utmätning hos borgenären av dennes fordran meddelat förbud för gäldenären att erlägga betalning till borgenären. (Se NJA II 1927 s 297 f.) Slutligen kan gäldenären, enligt vad som närmare föreskrivs i lagrummet, ha rätt till nedsättning när borgenären är okänd eller då två eller flera gör anspråk på betalningen.
I ärende om nedsättning skall prövningen, huruvida förutsättningar för tillämpning av nedsättningsreglerna är för handen, ske på grundval av sökandens uppgifter (jfr NJA 1974 s 385).
P.T. har till stöd för sin ansökan hos LSt:n åberopat i huvudsak följande. Mellan P.T. och leasingbolaget har träffats ett leasingavtal angående två kompletta arbetsplatser för tandläkare. De arbetsplatser som levererats har inte haft fullständig utrustning. Sedan P.T. börjat erlägga leasingavgiften enligt avtalet, har det bolag som levererat arbetsplatserna försatts i konkurs och torde därför inte kunna fullfölja sina åtaganden. P.T. har med anledning härav begärt att leasingbolaget skall ombesörja att full leverans sker omgående. P.T. önskar göra nedsättning av leasingavgiften i avbidan på att fullgod leverans sker eller att tvisten mellan parterna eljest löses.
Vad P.T. anfört i sin ansökan innebär inte att sådant hinder för betalning förelegat som enligt det förut anförda utgör förutsättning för tillämpning av 1927 års lag. LSt:n borde därför - som HovR:n funnit - ej ha tillåtit nedsättning. Besvären skall således lämnas utan bifall.
HD:s avgörande. HD lämnar besvären utan bifall.
JustR Stark var av skiljaktig mening i fråga om motiveringen och anförde: Lagen (1927:56) - - - se HD:s beslut - - - på betalningen.
Ett i förarbetena till 1927 års lag inte berört fall då en gäldenär kan ha ett befogat intresse av att få betala genom att nedsätta beloppet hos myndighet är då borgenären inte erbjuder en motprestation som enligt gäldenärens mening utgör en förutsättning för att betalningsskyldighet skall föreligga. Som exempel kan nämnas att borgenären visserligen förklarar sig beredd att ta emot betalning men vägrar att återlämna en av gäldenären ställd pant. För gäldenären kan det te sig lika berättigat i ett sådant fall att få nedsätta beloppet som då borgenärens vägran gäller  själva mottagandet av betalningen. Om borgenären inte erbjuder den motprestation som enligt gäldenärens mening utgör en förutsättning för borgenärens rätt till betalning, får ett av borgenären beroende hinder i lagens mening anses föreligga för gäldenären att betala sin skuld. Gäldenären är nämligen urståndsatt att betala utan att efterge anspråket på att motprestation samtidigt sker, något som inte kan begäras av gäldenären. Rätt till nedsättning får därför anses föreligga även i fall av det nu diskuterade slaget.
I ärende - - - se HD:s beslut - - - eljest löses.
Vad P.T. sålunda har anfört innefattar inte något påstående om att avtalsförhållandet mellan honom och leasingbolaget har den innebörden att leasingbolaget varit skyldigt att ombesörja att utrustningen till arbetsplatserna kompletterades för att P.T. skulle vara betalningsskyldig. Det föreligger sålunda inte någon sådan nedsättningsanledning som består i att betalning hindras av att borgenären inte fullgör en motprestation som utgör villkor för rätt till betalning.
Vad P.T. anfört i sin ansökan innefattar ej heller annan omständighet som enligt det förut anförda utgör förutsättning för tillämpning av 1927 års lag. LSt:n borde därför - som HovR:n funnit - ej ha tillåtit nedsättning.