Fråga huruvida en -I: e stiftsjägmästare efter beslut av stiftsstyrelsen fått sitt anställningsförhållande i så väsentlig grad försämrat att han därigenom fick anses avskedad.
Västerås Stiftssamfällighet i Västerås
H.B. i Drottningholm.
Överklagade domen: Västerås tingsrätts dom 1991-06-13, DT 340 Tingsrättens dom, se bilaga.
Västerås stiftssamfällighet (samfälligheten) har yrkat att arbetsdomstolen skall ogilla H.B:s vid tingsrätten förda talan, befria samfälligheten från skyldigheten att utge ersättning för H.B:s rättshjälpskostnader vid tingsrätten samt förplikta H.B. att utge ersättning för samfällighetens rättegångskostnader vid tingsrätten med där yrkat belopp.
H.B. har bestritt ändring av tingsrättens dom. Han har i andra hand, för det fall arbetsdomstolen skulle finna att han inte avskedats den 12 oktober 1990, yrkat att arbetsdomstolen skall förplikta samfälligheten att till honom utge dels ekonomiskt skadestånd motsvarande lön under sex månaders uppsägningstid med 21706 kr i månaden från den 17 december 1990 jämte ränta enligt 6 § räntelagen på det vid varje månad förfallna lönebeloppet från den 25:e i varje månad tills betalning sker, dels allmänt skadestånd med 25 000 kr jämte ränta enligt 6 § räntelagen från dagen för delgivning av stämning den 24 januari 1991 tills betalning sker.
Samfälligheten har vitsordat lönebeloppet om 21706 kr i månaden. Parterna har yrkat ersättning för rättegångskostnader i arbetsdomstolen. H.B. har, för det fall att samfälligheten skulle vinna målet, yrkat att arbetsdomstolen med stöd av 5 kap. 2 § lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister skall förordna att vardera parten skall bära sin rättegångskostnad.
Arbetsdomstolen har hållit huvudförhandling i målet. Vid denna har hållits nya förhör med H.B., E.K., K.-E.C., C.B., S.E.G., Garner, J.S. och J.T. Bandupptagningen av förhören vid tingsrätten med C.-B.Y., Velasquez och Kennedy har spelats upp. Viss skriftlig bevisning har åberopats.
Parterna har till grund för och utveckling av sin talan i arbetsdomstolen anfört i huvudsak detsamma som finns antecknat i tingsrättens dom. De har dock gjort bl.a. följande förtydliganden, ändringar och tillägg.
Västerås Stiftssamfällighet är medlem i Svenska Kyrkans Församlings- och Alvarez (SKPF), som är central arbetsgivarorganisation för Sveriges samtliga kyrkokommuner. SKPF och Sveriges Jäg- och Forsmästares Riksförbund (SJFR), som H.B. är medlem i, är bundna av kollektivavtalet AB 89 med specialbestämmelser i BOF (jfr BOK inom primärkommunerna och BOL inom landstingskommunerna).
Före den 1 juli 1989 hade bl.a. stiftsjägmästaren T.E. och sekreteraren Kennedy varit underställda H.B. Båda dessa flyttades vid halvårsskiftet 1989 över till den administrativa avdelningen under en försöksperiod som skulle gälla fram till utgången av juni 1991. Detta innebar för Ferguson del att denne tog med sig sina gamla arbetsuppgifter, d.v.s. fastighetsfrågorna. Det bestämdes också att H.B. och T.E. skulle rapportera direkt till egendomsnämnden. Anledningen till dessa förändringar var att samarbetet framför allt mellan H.B. och T.E. inte var det allra bästa. Den lösning som valdes accepterades av H.B., som därefter kom att vara ensam kvar på egendomsnämndens kansli och ha ansvar för de skogliga frågorna. Han hade då sex skogvaktare och ca 35 skogsarbetare underställda sig.
Vid halvårsskiftet 1989 kom samfällighetens kansli att bestå av drygt 40 kommunalt anställda, varav ca 20 personer på den administrativa avdelningen, ca 20 personer på församlingsavdelningen samt H.B. på den avdelning som hörde under egendomsnämnden. Därutöver fanns det ca 20 stiftspräster och 10 pastoratsadjunkter.
Vid övergången till det kommunala huvudmannaskapet gjordes nya, individuella befattningsbeskrivningar för de anställda. Beskrivningen för H.B:s tjänst gjordes med utgångspunkt i befattningsbeskrivningarna i BOF nr 118 som används som underlag för en tillförlitlig lönestatistik. Enligt dessa beskrivningar hör en tjänst som 1:e stiftsjägmästare till befattningsgrupp (BF-grupp) 10 och befattningen stiftsjägmästare till BF-grupp 20. I bestämmelserna definieras en l:e stiftsjägmästare som en "Arbetstagare som direkt under egendomsnämnd planerar, leder och samordnar verksamheten inom nämndens kompetensområde", d.v.s. hela nämndens verksamhetsområde.
H.B:s befattningsbeskrivning fick följande lydelse.
1:e stiftsjägmästare H.B.
Vid stiftsstyrelsens sammanträde 1989-06-16 beslutades beträffande tillsättning av tjänst som avdelningschef under egendomsnämnden, att tjänsten som avdelningschef under en tid av två är räknat från den 1 juli 1989 skall avse tjänst som chef för skogsförvaltningen - S 1
Befattningshavarens ansvarsområde:
Planera och i egendomsnämnden föreslå kalknings- och gödslingsprojekt Lönsamhetsansvar för skogsförvaltningen med undantag för medelsförvaltningen
Den ovan angivna försöksverksamheten är en avvikelse från central definition av tjänstetiteln 1:e stiftsjägmästare resp stiftsjägmästare. Vår beskrivning av befattningarna kopplas till beslutad försöksverksamhet, Under den förutsättningen accepteras de centralt rekommenderade tjänstetitlarna, som för denna tjänst skulle bli l:e stiftsjägmästare.
Eftersom H.B. under försöksperioden inte fick ansvar för hela verksamheten inom egendomsnämndens kompetensområde, skulle han egentligen inte ha fått tjänstetiteln l:e stiftsjägmästare. Detta är förklaringen till den anteckning som gjordes i befattningsbeskrivningen under rubriken Tjänstetitel.
Under våren 1990 inträffade det vissa händelser som visade att samarbetet mellan H.B. och T.E. fortfarande inte fungerade. Händelserna medförde att samfälligheten såg sig tvungen att se till att samordningen fungerade. Samfälligheten riktade dock inte några anmärkningar mot vare sig H.B. eller T.E. med anledning av dessa händelser. Samfälligheten kallade E.K. och A.B., ordförande respektive vice ordförande i egendomsnämnden, H.B. och T.E. till ett samtal fredagen den 8 juni. Castillo och A.B. föreslog att H.B. och T.E. skulle träffas var tredje vecka för att utbyta information. Ett sådant system hade tillämpats tidigare. Samtliga berörda accepterade förslaget. Innan man skiljdes åt betonade E.K. att om den föreslagna lösningen inte fungerade, fanns del risk för att verksamheten skulle braka samman under den kommande hösten. Efter veckoslutet, måndagen den 11 juni, ringde E.K. till H.B. och frågade om denne stod fast vid vad man kommit överens öm på fredagen. H.B. förklarade då att han inte gjorde det.
Den 30 juni 1990 avslutades de lokala revisionsförhandlingarna mellan samfälligheten och H.B:s fackliga organisation angående dennes lön. H.B. erhöll en månadslön om 21448 kr. Härefter fick H.B. fullmakt från sin lokala fackliga organisation att i fortsättningen själv förhandla med samfälligheten angående sin lön. Någon överenskommelse träffades dock inte dem emellan. I början av år 1991 föll en prisutvecklingsgaranti ut, vilken fick till följd att H.B:s månadslön höjdes fr.o.m. den 1 oktober 1990 med 1,2 % till 21706 kr, d.v.s. till det lönebelopp som parterna är överens om i målet. H.B. har alltså inte haft någon löneutveckling efter det att han blev l:e stiftsjägmästare utöver vad som följt av generella lönepåslag enligt centrala avtal.
De informationsproblem som funnits mellan H.B. och T.E. kom att kvarstå. Vid MBL-förhandlingen den 6 september 1990 lade samfälligheten därför fram det förslag till organisationsförändringar som framgår av bilaga 1 till tingsrättens dorn och som också accepterades av H.B:s fackliga organisation. Det enda syftet med organisationsförändringen var, som framgår av § 3 första stycket i protokollet, att få till stånd ett informationsutbyte mellan de två jägmästarna. Som också framgår av protokollet skulle förändringen ske inom ramen för den pågående försöksverksamheten. Vad angår anteckningen i § 3 tredje stycket i protokollet att viss löneutveckling skulle ske för H.B. trots hans ändrade ställning i organisationen, vill samfälligheten påpeka att denne som nyss sagts inte haft någon annan löneutveckling sedan den 1 juli 1989 än den som följt av generella påslag som kommit alla arbetstagare till del.
Förhandlingen den 6 september 1990 föranledde H.B. att tre dagar senare, d.v.s. den 9 september, skriva ett brev till stiftsstyrelsen. Brevet motbevisar H.B:s påstående att han blev överraskad när han den 12 oktober mottog stiftsstyrelsens beslut den 13 september att ställa sig helt bakom protokollet från MBL-förhandlingen. Brevet har bl.a. följande innehåll.
Med anledning av överläggningar som utan min närvaro ägde rum den 6 september 1990 på stiftskansliet får jag framföra följande krav.
1. Min organisatoriska ställning är oförändrad d.v.s. chef för skogsavdelningen med titeln 1:e stiftsjägmästare direkt underställd egendomsnämnden.
2, Beträffande ansvarsområde utvidgas detta till att omfatta skogsförvaltningens hela budgetområde d.v.s. även jaktfrågor och upplåtelser.
5. Skogsförvaltningen erhåller en egen sekreterare.
Punkten 2 i brevet visar att H.B. ville ta över Ferguson arbetsuppgifter. Den sekreterare som åsyftas i punkten 5 är S.N., som i samband med att försöksverksamheten inleddes flyttades till den administrativa avdelningen.
Samfälligheten bestrider att H.B. avskedats genom beslut av stiftsstyrelsen den 13 september 1990. Något giltigt beslut kom aldrig till stånd, eftersom styrelsen inte var behörig att besluta om organisationsförändringen. Avsikten var att beslutet skulle underställas stiftsfullmäktige för prövning, men någon prövning där kom aldrig till stånd. Något beslut med det innehåll förhandlingsprotokollet från den 6 september innehåller kom heller aldrig att verkställas. Enligt protokollet skulle förändringarna träda i kraft den 1 oktober 1990. Det hände emellertid inget beträffande H.B:s arbetsförhållanden förrän denne lämnade sin arbetsplats den 12 oktober.
Den 3 oktober 1990 hade en arbetsgrupp som skulle syssla med personalpolitiska frågor sitt första sammanträde. H.B. var inte kallad till sammanträdet. Det berodde på att man var osäker på vilka personer som skulle ingå i gruppen och om mån inom den skulle diskutera skogvaktarnas och skogsarbetarnas arbete. H.B:s påstående att han inte blev kallad till sammanträdet på grund av att han inte längre var förvaltningschef är helt gripet ur luften, bl.a. av den anledningen att det inte finns någon sådan befattning inom Svenska kyrkan. H.B. blev kallad till gruppens nästa sammanträde.
Den 9 oktober 1990 förhandlade samfälligheten med H.B:s fackliga organisation om en ny befattningsbeskrivning. Frän fackets sida accepterades de förändringar som samfälligheten föreslog Befattningsbeskrivningen fick det innehåll som framgår av bilaga 2 till tingsrättens dom. På s. 2 finns en detaljerad beskrivning av H.B:s arbetsuppgifter. H.B. har påstått att denna beskrivning innebär att han i fortsättningen skulle syssla med skogvaktaruppgifter. Om man jämför beskrivningen med vad som anges i den gamla befattningsbeskrivningen under rubriken "Befattningshavarens ansvarsområde" ser man emellertid att det i stort sett bara är de sista fyra styckena i den nya befattningsbeskrivningen som har fått en annan utformning än den tidigare. Det är dock ingen saklig skillnad utom beträffande den sista punkten i den nya befattningsbeskrivningen där det står att H.B. i övrigt skall utföra uppgifter som anvisas av arbetsledningen, d.v.s., av den administrative chefen C.B. Denne blev chef för H.B., men enbart för att man skulle lösa de informationsproblem som förelåg mellan de båda stiftsjägmästarna. C.B. skulle inte lägga sig i den dagliga jägmästeriverksamheten - han saknar kompetens för det - utan bara se till att H.B. och T.E. samordnade sina åtgärder.
Den 9 oktober 1990 hölls det ytterligare en förhandling, vid vilken man bestämde att samfälligheten skulle informera H.B. om de förändringar som skulle ske och skälen för dessa. Sedan båda förhandlingarna, som hölls per telefon, var avslutade tog därför E.K. och A.B. personlig kontakt med H.B. och förklarade för denne vad som skulle hända, d.v.s. att dennes tjänstetitel skulle ändras från l:e stiftsjägmästare till stiftsjägmästare och att han organisatoriskt skulle underställas den administrative chefen.
Som tidigare sagts hade den förändring som stiftsstyrelsen beslutat om den 13 september 1990 inte genomförts den 12 oktober, då H.B. betraktade sig som avskedad och lämnade sin arbetsplats. H.B. återvände aldrig till sitt arbete trots att samfälligheten vid flera tillfällen klargjorde för honom att han inte var avskedad och vid många och enträgna försök sökte få honom att komma tillbaka till arbetet.
Samfälligheten gör i första hand gällande att stiftsstyrelsen inte fattat något beslut ifråga om H.B:s tjänst, eftersom styrelsen inte var behörig att göra det och i andra hand att beslutet i vart fall inte genomförts. Den förändring av H.B:s tjänst som stiftsstyrelsen beslutat om hade dock, om den genomförts, rymts inom H.B:s anställningsavtal.
Söndagen den 14 oktober 1990 talade H.B. med C.-B.Y. i telefon. C.-B.Y. sade vid det samtalet inte att H.B. var avskedad. Samma dag åkte H.B. till sin arbetsplats och lämnade sina nycklar dit samt biltelefon.
Den 15 oktober 1990 ringde H.B. till C.E.C. och den 22 oktober ringde C.B. till H.B. H.B. frågade C.B. om denne ringde för att förhandla, förmodligen syftande på ett avgångsvederlag eller liknande. C.B. svarade att så inte var fallet och sade att H.B. var välkommen tillbaka till sitt arbete. Med anledning av detta samtal skrev C.B. ett brev till H.B. samma dag. Brevet har bl.a. följande innehåll.
Med anledning av vårt tidigare telefonsamtal idag göres följande förtydligande:
1) Du är fortfarande i tjänst hos arbetsgivaren, Västerås stiftssamfällighet.
2) Därav följer att Du skulle varit i tjänst i dag, måndag 1990, 10.22, efter sjukskrivning - såvida ej läkarintyg finnes med annat innehåll.
3) Således förväntar sig arbetsgivaren att Du inställer Dig till tjänst eller att läkarintyg insändes.
Ytterligare brev med innehåll att H.B. skulle inställa sig på arbetsplatsen eller inkomma med läkarintyg tillställdes denne den 9, 20 och 23 november 1990. H.B. efterkom emellertid inte uppmaningarna. Den 21 november kom dock ett telefax från S.A. till samfälligheten, i vilket S.A. anförde att han betraktade samfällighetens brev den 20 november som en aggressiv handling.
Samfälligheten har vid flera tillfällen klargjort för H.B. att han inte avskedats. Det kan därför under alla förhållanden inte göras gällande att H.B. haft fog för att uppfatta sig som avskedad.
När H.B. ännu i slutet av november 1990 inte återkommit till arbetet skickade samfälligheten den 29 november varsel och underrättelse om att man avsåg att säga upp denne av personliga skäl. H.B. hade möjlighet även därefter att infinna sig på arbetet, men han återkom aldrig i arbete. Samfälligheten har på grund av H.B. olovliga frånvaro sedan i vart fall den 22 oktober haft saklig grund för uppsägningen.
H.B.
H.B. åberopar följande grunder för sin talan.
1. Genom stiftsstyrelsens beslut den 13 september 1990, som kom till H.B:s kännedom den 12 oktober, samt därpå följande ord och handlingar från samfällighetens sida har han blivit avskedad från sin tjänst som l:e stiftsjägmästare i vart fall från den 12 oktober. Avskedandet har skett genom att hans tjänsteställning och löneutveckling försämrats samt att hans arbetsuppgifter har förändrats, allt i väsentlig vrån. Det finns ingen saklig grund för avskedandet.
2. Genom en skriftlig handling dagtecknad den 17 december 1990 har H.B. blivit uppsagd. Uppsägningen saknar saklig grund, eftersom anledningen till att H.B. varit frånvarande från sitt arbete varit att han uppfattat sig som avskedad.
3. Oavsett utgången i målet har H.B. haft tungt vägande skäl att få sin sak prövad.
Punkterna 1 och 2 åberopas till stöd för yrkandena om ekonomiskt och allmänt skadestånd medan punkt 3 åberopas till stöd för yrkandet om kvittning av rättegångskostnaderna enligt 5 kap. 2 § arbetstvistlagen.
H.B. anställdes fr.o.m. den 1 juli 1984 genom förordnande av regeringen som stiftsjägmästare i den dåvarande statliga organisationen. Inför kommunaliseringen den 1 juli 1989 sades alla upp och fick söka sina gamla tjänster. H.B. anställdes då som l:e stiftsjägmästare. Befattningen var direkt underordnad egendomsnämnden och han hade ensam ansvar för ledning och samordning av stiftets skogsförvaltning. Omslutningen var då ca 30 mkr. Han hade ett kansli till sin hjälp, vilket hörde under administrativa avdelningen. I samband med kommunaliseringen skedde en organisationsförändring som innebar att T.E. och S.N. gick över till administrativa avdelningen.
Den befattningsbeskrivning som gällde för H.B:s tjänst fr.o.m. den 1 juli 1989 är den som beskrivs i BOF nr 118 under BF-grupp 10. Någon individuell befattningsbeskrivning för H.B:s tjänst upprättades inte i samband med kommunaliseringen. Inte heller ingicks det något nytt anställningsavtal. Den befattningsbeskrivning som samfälligheten har hänvisat till har upprättats ensidigt av samfälligheten. Den utgör inte en korrekt beskrivning av H.B:s tjänst. H.B. har själv gjort en befattningsbeskrivning som han lämnat till stiftsstyrelsen. Den återspeglar de verkliga förhållandena hur verksamheten bedrevs fr.o.m. den 1 juli 1989. Den har bl.a. följande lydelse.
Ansvarar för ledning, planering och samordning av skogsförvaltningens (egendomsavdelningens) verksamhet.
Tjänstens innehavare: H.B.
Uppföljning och bedömning av produktionsutrustning och tillämpade metoder Utveckling av drivnings- och transportteknik jämte skogsvärdens biologi och teknik
Härefter följer en skiss över organisationen med egendomsnämnden i toppen och därunder l:e stiftsjägmästaren, skogvaktare samt skogsarbetare och entreprenörer i nu nämnd ordning.
När H.B. fredagen den 12 oktober 1990 på sitt bord fick stiftsstyrelsens beslut den 13 september jämte det bilagda MBL-protokollet från förhandlingen den 6 september kom han att tänka på två förhållanden. Det ena var att de förhandlingar som han själv fört med samfälligheten rörande ett individuellt lönepåslag utöver det allmänna hade runnit ut i sanden. Det andra var att det bara några dagar tidigare hade varit ett sammanträde rörande personalpolitiska frågor dit i stort sett samtliga som sysslade med sådana frågor utom han själv hade blivit kallade. När han hade frågat C.B. och C.E.C. varför han inte hade blivit kallad, hade de svarat att han inte längre var avdelningschef. Han hade inte då förstått vad de menade. Nu förstod han emellertid att han inte längre hade sitt arbete kvar. På söndagen den 14 oktober städade han därför sitt skrivbord och återlämnade nycklar, biltelefon m.m. och lämnade sin arbetsplats.
Samma dag, d.v.s. på söndagen, fick H.B. per telefon kontakt med C.-B.Y. och talade om för denne att han ansåg sig uppsagd - han använde uttrycket "uppsagd" vid det tillfället - och att han avsåg att stanna hemma. Därefter kontaktade han olika befattningshavare inom samfälligheten, vilka samtliga fick samma besked som C.-B.Y. Han fick kontakt med C.E.C. den 15 oktober, med C.B. den 22 eller 23 oktober, med Garner den 25 oktober, med ordföranden i stiftsfullmäktige T.S. den 4 november och med E.K. den 9 november. Ingen av dem agerade emellertid i saken. De gav uttryck för att varken kunna eller vilja göra något åt den uppkomna situationen utan hänvisade till varandra. I stället uppstod ett rykte att H.B. var sjuk.
I början av november vände sig H.B. till S.A., som den 8 november ringde och den 15 november skrev till C.-B.Y. Denne hänvisade till Garner som ansvarig för personalfrågor. S.A. ringde därför till Garner den 9 november och fick löfte om ett sammanträde mellan parterna den 22 november. Sammanträdet blev emellertid inställt. Trots dessa kontakter med samfälligheten från H.B:s och S.A:s sida, skrev C.-B.Y. till H.B. både den 9 och 20 november att H.B. inte hade hört av sig till samfälligheten och att denne skulle inställa sig på arbetsplatsen eller komma in med sjukintyg, annars förutsatte samfälligheten att H.B. frånträtt sin anställning. S.A. skrev till Garner den 13 och 19 november angående det förestående sammanträdet den 22 november; i skrivelsen den 19 november preciserade S.A. närmare H.B:s ståndpunkt i tvisten. Han skrev även till C.-B.Y. den 15 och 21 november angående dennes brev till H.B. och angav även för denne vilken uppfattning H.B. hade. Trots att sammanträdet den 22 november hade ställts in, åkte H.B. och S.A. till Västerås, där de sammanträffade med C.-B.Y. Denne slog emellertid saken ifrån sig och sade att juristerna fick sköta den. Den 23 november skrev C.-B.Y. ytterligare ett brev till H.B. om att denne omedelbart skulle inställa sig på arbetsplatsen för att inte riskera att bli uppsagd eller avskedad. På brevet satt ett handskrivet meddelande från C.-B.Y. där det stod "H., Det känns inget vidare att behöva skicka detta officiella brev till Dig - men jag är tvungen. Hälsningar C.-B.". Den 28 november skrev S.A. på nytt till Garner med begäran om att denne snarast skulle kontakta S.A. Samfälligheten svarade med att den 29 november skicka en underrättelse om förestående uppsägning till H.B. Därefter hade parterna två sammanträden hos SKPF. Resultat av dessa blev bara att SKPF krävde att H.B. skulle gå till den befattning som beskrivs i bilaga 2 till tingsrättens dom. Detta krav upprepades senare skriftligen av Brown, varvid hon också hänvisade till BOF nr 118 BF-grupp 20, d.v.s. den lönestatistiska befattningsbeteckningen för stiftsjägmästartjänsten.
En jämförelse mellan å ena sidan den befattningsbeskrivning som upprättades efter MBL-förhandlingen den 6 september 1990, bilaga 2 till tingsrättens dom, och å andra sidan beskrivningen i BOF nr 118 av 1:e stiftsjägmästarbefattningen (befattningen i BF-grupp 10) eller den befattningsbeskrivning som H.B. upprättat eller den som samfälligheten har uppgett gällde för H.B. fr.o.m. den 1 juli 1989 visar den stora skillnaden att H.B. enligt befattningsbeskrivningen i domsbilagan 2 i fortsättningen skulle "arbeta med" de arbetsuppgifter som nämndes i beskrivningen, d.v.s. själv utföra dem, och inte som angetts i de befattningsbeskrivningar som gällt tiden dessförinnan skulle "ansvara för" dessa.
Genom samfällighetens beslut har H.B:s arbetsuppgifter förändrats i tre avseenden, nämligen såvitt avser tjänsteställning, arbetsuppgifter/område och anställningsförhållanden. Det har varit fråga om en väsentlig förändring av arbetsuppgifterna; någon rätt för H.B:s fackliga organisation att träffa avtal med detta innehåll har inte funnits. Det har inte varit fråga om en förändring endast för att få informationen att flyta bättre. Det finns inte heller någon utredning om att det funnits betydande problem på arbetsplatsen. För en förändring av den omfattning som är aktuell hade man förväntat sig ett bättre underlag än det som finns i målet.
Det är först i arbetsdomstolen som samfälligheten gjort gällande att stiftsstyrelsens beslut den 13 september 1990 var ogiltigt. Oavsett om beslutet är formellt riktigt eller ej, gör H.B. gällande att det är giltigt tills det upphävts eller ändrats. I vart fall har H.B. haft anledning att uppfatta det som giltigt. Ingen företrädare för samfälligheten har nämligen upplyst honom om att stiftsstyrelsen bestämt sig för att underställa stiftsfullmäktige detta beslut för prövning. Som redan redovisats angav vidare samfällighetens dåvarande ombud, K.F.L. vid SKPF, så sent som den 20 december 1990 att den tjänst som H.B. hade att komma tillbaka till var den nya befattningen, d.v.s., som stiftsjägmästare med befattningsbeskrivning enligt BF-grupp 20 och underställd den administrative chefen.
Från samfällighetens sida har gjorts gällande att H.B:s anställning skulle vara förknippad med någon försöksverksamhet. Möjligen kan det ha förhållit sig så när det gäller Ferguson tjänst, men vid de kontakter som samfälligheten haft med den facklige representanten J.T. föreslog samfälligheten till en början att ändringarna såvitt avser H.B. skulle utgöra en permanent åtgärd.
Sammanfattningsvis hävdar H.B. att förändringen av hans tjänst varit så ingripande att fråga varit om ett avskedande. I vart fall har han haft fog för att uppfatta sig som avskedad. Tingsrättens bedömning är riktig. Under alla förhållanden har det inte funnits någon saklig grund för samfällighetens uppsägning av H.B.
Det är i målet ostridigt att H.B. anställdes som stiftsjägmästare vid Västerås stift den 1 juli 1984. Den l juli 1989 ändrades stiftsorganisationen. Stiftssamfälligheten bildades och egendomsnämnden inrättades; denna nämnd är en obligatorisk nämnd för förvaltning av den kyrkliga jorden. Häri ingår frågor hänförliga till såväl skog som fastigheter. Vidare skedde då en övergång från statligt till kyrkokommunalt huvudmannaskap för de anställda på stiftskansliet, utom prästerna.
Omorganisationen innebar bl.a. att H.B. den 1 juli 1989 blev chef för den skogliga delen inom egendomsnämndens verksamhetsområde och direkt underställd denna nämnd. Det har inte påståtts annat från samfällighetens sida än att H.B. vid detta halvårsskifte också erhöll titeln 1:e stiftsjägmästare, trots att denne enligt samfälligheten inte skulle haft denna titel beroende på att han inte hade ansvaret för hela verksamheten inom egendomsnämndens kompetensområde. Vid halvårsskiftet 1989 fanns, förutom den avdelning som H.B. var chef för, en administrativ avdelning och en församlingsavdelning.
Såvitt kommit fram av utredningen i målet var bakgrunden till att H.B. kom att svara endast för den skogliga delen inom egendomsavdelningen följande. Före den 1 juli 1989 hade H.B. i vart fall stiftsjägmästaren T.E., sekreteraren Kennedy samt skogvaktare och skogsarbetare underställda sig., H.B. och T.E. hade fördelat jägmästarsysslorna emellan sig på det sättet att H.B. sysslat med skogliga frågor och T.E. med fastighetsfrågor, såsom köp, försäljning och byte av fast egendom samt upplåtelse av bl.a. jakt- och fiskerättigheter. I anslutning till övergången från statligt till kommunalt huvudmannaskap inleddes emellertid en försöksverksamhet som innebar att T.E. och S.N. organisatoriskt flyttades över till den administrativa avdelningen, där förste stiftsjuristen L.B. är chef. Det får anses ostridigt att skälet till att T.E. fördes över till den administrativa avdelningen var samarbetsproblem mellan honom och H.B. Från samfällighetens sida har även gjorts gällande att samfälligheten hyste vissa tveksamheter i fråga om H.B:s möjligheter att klara uppgiften som 1:e stiftsjägmästare på egendomsavdelningen. Avsikten var att försöksperioden skulle pågå fram till utgången av juni 1991. H.B. kom således att bli ensam kvar på egendomsavdelningens kansli. Uppenbarligen kom denna avdelning härefter att kallas skogsavdelningen. H.B. hade fortfarande skogvaktarna och skogsarbetarna underställda sig. I oktober 1990 rörde det sig om 6 skogvaktare och 35 skogsarbetare. Dessutom hade H.B. - enligt vad han själv uppgett - vid denna tid samarbete med ca 12 entreprenörer. Den verksamhet som H.B. svarade för hade under är 1990 ostridigt en omsättning på ca 30 milj. kr.
Vid ett sammanträde den 13 september 1990 beslutade stiftsstyrelsen att ställa sig helt bakom MBL-protokollet från den 6 september 1990. Enligt detta protokoll, se tingsrättens domsbilaga 1, skulle skogsavdelningen ombildas från en egen avdelning till en enhet under den administrativa avdelningen. I fortsättningen skulle det alltså bara finnas två avdelningar inom samfällighetens kansli, den administrativa avdelningen och församlingsavdelningen. C.B. skulle bli chef över H.B. Vidare skulle H.B. inte längre ha tjänstetiteln 1:e stiftsjägmästare utan bara tjänstetiteln stiftsjägmästare. H.B. skulle alltså organisatoriskt likställas med T.E. Nyssnämnda förändringar skulle träda i kraft den 1 oktober 1990 och gälla under den resterande tiden av den pågående försöksverksamheten, d.v.s. till utgången av juni 1991.
H.B. har gjort gällande att han genom stiftsstyrelsens beslut och genom ord och handling därefter från samfällighetens sida blivit avskedad från sin tjänst som 1:e stiftsjägmästare utan att det funnits rättsligt stöd härför.
Samfälligheten har bestritt att fråga varit om något avskedande. Vid huvudförhandlingen i arbetsdomstolen har samfälligheten därvid gjort gällande att något giltigt beslut med det nu redovisade innehållet aldrig fattats, eftersom stiftsstyrelsen inte varit behörig att fatta något sådant beslut. Beslutet har, enligt samfälligheten, i vart fall aldrig kommit till verkställighet. Den förändring av H.B:s tjänst som stiftsstyrelsen beslutat om hade dock, om den genomförts, rymts inom H.B:s anställningsavtal.
Påståendet att stiftsstyrelsen inte fattat något giltigt beslut om förändring av H.B:s anställningsförhållanden har framförts först i arbetsdomstolen. Det har inte gjorts gällande att denna omständighet inte kunnat åberopas vid tingsrätten eller att samfälligheten annars haft giltig ursäkt för att inte göra det. Denna omständighet kan därför inte tas upp till prövning.
Samfälligheten har inte åberopat något kollektivavtalsrättsligt stöd för sitt beslut om förändring av H.B:s anställningsförhållanden. Domstolen har därför att utgå ifrån de allmänna rättsgrundsatser som anses gälla.
Som tingsrätten uttalat i sin dom har en arbetstagare en vidsträckt skyldighet att utföra sådant arbete som naturligt faller inom arbetsgivarens verksamhet, under förutsättning att arbetet ligger inom ramen för arbetstagarens yrkeskvalifikationer. Arbetsdomstolen har i flera avgöranden haft att ta ställning till omfattningen av den skyldighet en arbetstagare har att fullgöra andra arbetsuppgifter. Hur långt arbetsgivarens rätt sträcker sig kan inte anges med någon enkel regel. Som arbetsdomstolen uttalat i tidigare avgöranden anses dock som allmän princip gälla att en tjänsteman inte är skyldig att underkasta sig sådana ändringar av sina arbetsuppgifter att tjänstens beskaffenhet i grunden ändras och det således blir fråga om att tjänstemannen i realiteten får en helt annan tjänst än tidigare (se t.ex. AD 1980 nr 51, 1983 nr 105, 1984 nr 119 och 1985 nr 6).
Av vad som kommit fram i målet innebar stiftsstyrelsens beslut att den avdelning som H.B. var chef för skulle upphöra den 1 oktober 1990 och att denne i fortsättningen skulle vara underställd C.B. Visserligen har det från samfällighetens sida gjorts gällande att denna förändring inte inneburit någon förändring i sak av H.B:s arbetsuppgifter och att avsikten med förändringen endast var att få till stånd ett informationsutbyte. Dessa invändningar kan dock inte tillmätas någon betydelse. Frågan huruvida H.B. fått en helt annan tjänst måste bedömas mot bakgrund av vilken förändring beslutet rent rättsligt innebar, dvs., vilka förändringar som samfälligheten till följd av beslutet också rent faktiskt skulle kunna göra gällande mot H.B. I denna del kan konstateras att beslutet innebar att C.B. helt övertog H.B:s chefsfunktion. Parterna i målet har inte särskilt uttalat sig i frågan vilken betydelse som bör tillmätas det förhållandet att förändringen enligt samfälligheten var avsedd att gälla endast under en försöksperiod fram till utgången av juni 1991. Förhören i arbetsdomstolen har inte heller gett någon klarhet i frågan vad samfälligheten avsåg att göra när försöksperioden gått ut. Det är realistiskt att utgå ifrån att den beslutade förändringen skulle komma att permanentas, om den slog väl ut. Och föll den inte väl ut ligger det närmast till hands att utgå ifrån att samfälligheten i vart fall inte tänkte sig någon återgång till vad som gällt innan den nu aktuella delen av försöksperioden inleddes. Enligt arbetsdomstolens mening kan stiftsstyrelsens beslut den 13 september 1990 inte uppfattas på annat sätt än att H.B. genom detta skildes från sin befattning som l:e stiftsjägmästare och chef för skogsavdelningen. H.B:s förändrade tjänsteställning i den nya organisationen innehar att han blev underställd C.B., vilket kommer till uttryck i den nya befattningsbeskrivningen, där det också sägs att H.B. skall utföra arbetsuppgifter som anvisas av arbetsledningen. Att H.B. inte längre skulle vara direkt underställd egendomsnämnden måste innebära att H.B:s ansvarsområde minskade i samma utsträckning som C.B.s ökade. Den sistnämnde blev den som gentemot egendomsnämnden blev den högst ansvarige för den skogliga verksamheten. Som också J.T. angett förlorade H.B. genom stiftsstyrelsens beslut det övergripande ansvar han tidigare haft för ledning och planering av den skogliga verksamheten. Därmed förlorade han även sin gamla chefsfunktion i förhållande till skogvaktarna och skogsarbetarna. Förändringen av H.B:s tjänsteställning skulle otvivelaktigt även komma att få negativ inverkan på hans framtida löneutveckling. Det kan enligt arbetsdomstolens mening inte råda något tvivel om att H.B. genom stiftsstyrelsens beslut fick sitt anställningsförhållande i så väsentlig grad försämrat att han genom detta måste anses ha blivit avskedad. Samfälligheten har inte påstått att det funnits laga grund för avskedandet. Detta får, som H.B. gjort gällande, anses ha ägt rum den 12 oktober 1990.
Sammanfattningsvis kommer arbetsdomstolen därför till slutsatsen att tingsrättens domslut i överklagade delar skall fastställas.
Vid den angivna utgången skall samfälligheten förpliktas att utge ersättning för H.B:s rättshjälpskostnader i arbetsdomstolen.
1. Arbetsdomstolen avvisar den av Västerås stiftssamfällighet åberopade omständigheten att stiftsstyrelsens beslut den 13 september 1992 inte är giltigt.
2. Arbetsdomstolen fastställer tingsrättens domslut i överklagade delar.
3. S.A. tillerkänns ersättning enligt rättshjälpslagen med åttiofemtusenåttahundratjugo (85 820) kr, varav 77 350 kr för arbete, 7 200 kr för tidsspillan och 1 270 kr för utlägg. Av beloppet utgör 17 165 kr mervärdeskatt. S.A. har genom beslut av arbetsdomstolen den 15 maj 1992 tillerkänts förskott enligt rättshjälpslagen med 25 000 kr.
4. Västerås stiftssamfällighet skall utge ersättning för H.B:s rättshjälpskostnader i arbetsdomstolen med åttioniotusenfyrahundratjugoåtta (89 428) kr.
Ledamöter: Scott, Herring, Burnett, Martinez, Hicks, Drake och Bray. Enhälligt.
1) ekonomiskt skadestånd med 116 492 kr, avseende utebliven lön under sju månader från den 12 oktober 1990 på grund av olovligt avskedande nämnda dag;
2) ekonomiskt skadestånd med 30000 kr avseende på grund av nämnda avskedande uppkommen kapitalförlust å en utav H.B. för hans tjänst anskaffad bil;
3) allmänt skadestånd med 50 000 kr avseende den kränkning som avskedandet innebär för H.B.
H.B. har å beloppen yrkat ränta enligt 6 § 1 p räntelagen, såvitt avser beloppet under 1) å det varje månad förfallna lönebeloppet från den tjugofemte dagen i månaden samt å beloppen under 2) och 3) från dagen för delgivning av stämningsansökan, den 24 januari 1991, allt till dess betalning sker.
H.B. har därjämte hemställt att tingsrätten mätte förbehålla honom rätt att i framtiden yrka ersättning för den ytterligare ekonomiska skada som han på grund av det olovliga avskedandet kan komma att lida.
För den händelse tingsrätten skulle finna att H.B. ej avskedats den 12 oktober 1990, har H.B. yrkat ekonomiskt skadestånd avseende utebliven lön under sex månader från den 17 december 1990 på grund av uppsägning den dagen utan saklig grund. Å lönebeloppen har H.B. yrkat ränta beräknad på sätt motsvarande det under 1) upptagna.
Västerås stiftssamfällighet (stiftet) har bestritt käromålet. Stiftet har vitsordat det under 1) yrkade lönebeloppet men har förklarat sig icke kunna vitsorda något belopp såvitt avser de under 2) och 3) upptagna yrkandena, Stiftet har vitsordat ränteberäkningen. För den händelse tingsrätten skulle bifalla der under 1) upptagna yrkandet har stiftet medgivit rätt till förbehåll för H.B. att i framtiden yrka ersättning för ytterligare ekonomisk skada.
Parterna är ense därom att, för den händelse yrkandet under 1) skulle bifallas, H.B. skall äga rätt till ersättning för nämnda tid med det höjda lönebelopp som kan bli följden av ännu ej avslutade löneförhandlingar jämte ränta beräknad på samma sätt som under 1) samt med för samma tid intjänad semesterlön och semesterersättning jämte ränta beräknad på samma sätt som under 2) och 3).
Vardera parten har yrkat ersättning för sina rättegångskostnader. H.B. har hemställt att, för den händelse han skulle förlora målet, tingsrätten med stöd av 5 kap 2 § lagen om rättegången i arbetstvister måtte förordna att vardera parten skall bära sin rättegångskostnad. Stiftet har för det fallet motsatt sig att sådant förordnande meddelas.
Som grund för käromålet har H.B. åberopat följande. Stiftet har genom beslut i stiftsstyrelsen den 13 september 1990, vilket beslut kommit till H.B:s kännedom den 12 oktober samma år, samt genom ord och handling i anslutning därtill utan saklig grund avskedat eller uppsagt H.B. från dennes tjänst som förste stiftsjägmästare. - Om tingsrätten skulle finna att H.B. ej avskedats eller uppsagts den 12 oktober, gör H.B. gällande att stiftet den 17 december 1990 utan saklig grund uppsagt honom från tjänsten - På grund av det upptagna är H.B. berättigad till ersättning för såväl ekonomiskt som ideell skada.
Som grund för sitt bestridande har stiftet åberopat följande. 1) Stiftet har inte avskedat eller uppsagt H.B. genom beslutet den 13 september 1990 utan endast gjort en ändring av hans placering i organisationen. H.B. har behållit samma arbetsuppgifter som tidigare. 2) Stiftet har den 17 december 1990 uppsagt H.B. på grund av att denne varit olovligen frånvarande nästan två månader, Uppsägningen har varit sakligt grundad.
Till utvecklande av sin talan har H.B. anfört i huvudsak följande.
Han är sedan den 1 juli 1984 anställd av Västerås stiftssamfällighet som stiftsjägmästare Genom byte av huvudman (från statlig till kyrkokommunal) den 1 juli 1989 fick befattningen en ny benämning; 1:e stiftsjägmästare. Befattningen innebär att H.B., i egenskap av chef för stiftssamfällighetens skogsförvaltning, direkt under stiftsnämnden/egendomsnämnden (obligatorisk nämnd) hade ansvaret för planering, ledning och samordning inom skogsförvaltningen, Den 12 oktober 1990 fick H.B. emellertid, utan att information eller samråd dessförinnan hade skett med honom, ett protokoll från ett sammanträde i stiftsstyrelsen (beslutande organ inom stiftssamfälligheten i bland annat personalfrågor). Protokollet innebär att stiftsstyrelsen genom beslut den 13 september 1990 skilt H.B. från hans befattning och att han istället förväntades arbeta vidare i en helt nyinrättad befattning som stiftsjägmästare underställd den administrativa avdelningen med administrative chefen C.B. som förman/chef. Den skogsavdelning som H.B. tidigare har varit chef för ombildades därigenom till en skogsenhet i administrativa avdelningen.
Arbetsgivaren gör gällande att H.B. inte har skilts från sin tjänst under förevändning att han skulle ha behållit betydande del av sina tidigare arbetsuppgifter. Det resonemanget är emellertid inte relevant. H.B. gör gällande att han har befattningstrygghet Vad som har hänt är att likställa med att en överläkare blir avdelningsläkare, en chef för en allmän advokatbyrå blir advokat på samma byrå osv. H.B:s nya arbetsuppgifter är underordnade, av den typ som normalt utföres av stiftets skogvaktare, I den interna nomenklaturen ändrades följdriktigt H.B:s befattning till en grupp 20-befattning (underordnad arbetsledare) från tidigare 10-befattning (förvaltningschef). Lönen i den föreslagna befattningen är sämre, även löneutvecklingen, än i den befattning som H.B. skildes från. Som en direkt följd av arbetsgivarens åtgärd har de löneförhandlingar avseende löner från den 1 juli 1989 och därefter avbrutits från arbetsgivarsidan
När H.B. den 12 oktober erhöll del av stiftsstyrelsens beslut, drog han slutsatsen att den tidigare befattningen förste stiftsjägmästare inte längre fanns och att han därför var att betrakta som uppsagd. I själva verket var han att anse som avskedad. H.B. städade sitt skrivbord, skickade sina nycklar till biskopen och gick hem. Han informerade olika befattningshavare i stiftet om sin uppfattning att han blivit skild från tjänsten, men ingen gjorde något för att medla eller för att utreda denna situation. Däremot uppmanade Gentry honom att återgå till arbetet eller att lämna läkarintyg. H.B. upprepade sina förklaringar för stiftets företrädare. I mitten av november vände sig H.B. till A., som den 15 november tillskrev biskopen C.-B.Y. med förklaring att det var en missuppfattning att H.B. fortfarande var att anse som kvar i tjänsten, att H.B. var missnöjd med att man spred ett rykte att han skulle vara långvarigt sjuk samt att H.B. önskade få någon förhandling till stånd i syfte att lösa tvisten. H.B. hänvisades runt till olika befattningshavare utan att något hände. Stiftet beordrade H.B. att inställa sig på arbetsplatsen. H.B. och A. inställde sig men någon förhandling kunde ej komma igång.
H.B. mottog härefter en den 17 december 1990 dagtecknad skrivelse, enligt vilken H.B. skildes från sin tjänst. I skrivelsen preciserades inte vilken tjänst som avsågs, och inte heller angav man något skäl för uppsägningen. Sedan stiftet anlitat pastoratsförbundet och preskriptionsfristen närmade sig sitt slut, säg H.B. sig nödsakad att vända sig till domstol.
H.B. har som en följd av stiftets åtgärder lidit ekonomisk förlust i form av lönebortfall. Det under 1) yrkade beloppet är beräknat efter en månadslön om 21706 kr med avdrag för utbetalad lön 22 823 kr och erhållen ersättning från försäkringskassan 12627 kr,
Beträffande det yrkade ekonomiska skadeståndet har 30000 kr avseende bilkostnader upptagits. Underlaget för detta yrkande är följande kalkyl. Den aktuella bilen, en Volvo, anskaffades 1989 till en kostnad av ca 125000 kr, Med utgångspunkt från en milersättning om 24 kr per mil, varav 6 kr är skatt och 8 kr är kostnader för den löpande driften, blir resterande 10 kr per mil ersättning för bilens värdeminskning. H.B. räknar med att han körde genomsnittligt 1 500 mil per år i tjänsten, Sedan bilen anskaffades (1,5 års tjänstgöring) har H.B. uppburit ca 22500 kr såsom ersättning för bilens värdeminskning. Idag är bilen endast värd ca 70000 kr. H.B. har inte någon användning för bilen idag. Därför har han gjort en kapitalförlust med ca 30 000 kr såsom en direkt följd av avskedandet.
H.B. har lidit en betydande ideell skada till följd av den kränkning som stiftets åtgärder har inneburit för honom och det psykiska lidande de lett till, H.B. är 58 år. Det är inte lägg för honom att finna en ny bra tjänst. Tjänsten som förste stiftsjägmästare var av stor personlig betydelse för honom. Han har alltid vinnlagt sig om att utföra ett gott arbete. Avskedandet har skett utan föregående information, utan varsel, utan kallelse till förhandling, utan skäl och utan försök att i efterhand lösa tvisten. Det sätt på vilket H.B. skilts från sin tjänst har präglats av nästintill hänsynslöshet. Till utvecklande av sitt bestridande har stiftet anfört i huvudsak följande.
Till följd av ändringar i församlingslagen skedde förändringar i stiftsorganisationen från den 1 juli 1989. Västerås stiftssamfällighet bildades. De politiska organen är, jämte stiftsfullmäktige, stiftsstyrelsen och egendomsnämnden. Egendomsnämnden är en obligatorisk nämnd enligt lagen om förvaltning av kyrklig jord. Alla anställda på stiftskansliet, förutom prästerna, blev kyrkokommunalt anställda.
Tjänstemannaorganisationen i stiftssamfälligheten är uppdelad på tre avdelningar, nämligen administrativa avdelningen, församlingsavdelningen och egendomsavdelningen. I samband med förändringarna 1989 anställdes H.B. som Le stiftsjägmästare på egendomsavdelningen av stiftsstyrelsen. På grund av att arbetsgivaren hade vissa tveksamheter om H.B:s möjligheter att klara detta arbete vidtogs en del andra åtgärder.
Normalt är en stiftsjägmästare och en jurist underställda 1:e stiftsjägmästaren på egendomsavdelningen. Men i stället för att välja den lösningen hos stiftssamfälligheten i Västerås beslutades att flytta dessa båda tjänster till den administrativa avdelningen. Kvar på egendomsavdelningen blev alltså bara H.B. Det innebar att H.B. blev arbetsledare direkt för skogvaktarna och skogsarbetarna. Dessa begränsningar i 1:e stiftsjägmästarens arbetsledande funktion tillstyrktes av H.B:s fackliga organisation SJFR. Tanken var att organisationen skulle fungera som ett försök fram till den 30 juni 1991.
Arbetsgivaren konstaterade under 1990 att förändringar måste göras tidigare. Arbetsgivaren och H.B:s fackliga organisation tog upp nya förhandlingar. Vad detta förslag innebar framgår tydligt av förhandlingsprotokoll den 6 september 1990, SJFR var helt överens med arbetsgivaren om förslaget. Detta förslag till beslut behandlades i stiftsstyrelsen den 13 september 1990. Slutgiltigt beslut om organisationsförslaget skulle fattas av stiftsfullmäktige. Förslaget innebar att H.B:s befattning skulle komma att ändra beteckning från 1:e stiftsjägmästare till stiftsjägmästare enligt specialbestämmelsen BOF nr 118. Skälet var att H.B. inte längre skulle vara direkt underställd egendomsnämnden utan i stället chefen för den administrativa avdelningen. I övrigt innebar förslaget inga förändringar för H.B., vilket också har klargjorts för honom.
Arbetsgivaren kallade ånyo till förhandling med SJFR, angående förslag till ny befattningsbeskrivning. Förhandling hölls den 9 oktober 1990, och SJFR tillstyrkte arbetsgivarens förslag. Strax därefter lämnade H.B. sin arbetsplats.
Efter förhandlingen talade två arbetsgivarrepresentanter med H.B. om vad förändringarna skulle innebära för honom. Han fick reda på att han i huvudsak skulle behålla alla sina gamla arbetsuppgifter och att lönen inte skulle påverkas. Detta framgår också av förhandlingsprotokollet den 6 september 1990. Att arbetsgivaren också ville ändra tjänsten till stiftsjägmästare berodde på att titeln 1:e stiftsjägmästare bara skall användas när tjänsten är direkt underställd egendomsnämnden enligt specialbestämmelsen BOF 118.
Orsaken till att arbetsgivaren ville genomföra förändringen var att informationen mellan stiftsjägmästarna inte fungerade. Därför ville arbetsgivaren att tjänsten som 1:e stiftsjägmästare också skulle flyttas över till administrativa avdelningen och underställas administrative chefen.
Måndagen den 15 oktober ringde H.B. till sin arbetsplats och talade med personalsekreteraren C.E.C. H.B. anmälde sig sjuk och talade samtidigt om att han kände sig avskedad, C. förklarade att H.B. inte alls var avskedad. Arbetsgivaren utgick därefter från att H.B. var sjuk. H.B. hade också gjort sjukanmälan till försäkringskassan. Läkarintyg behöver inte lämnas till arbetsgivaren första veckan av en sjukdomsperiod. Någon gång veckan efter H.B:s sjukanmälan skrev arbetsgivaren ett brev och uppmanade honom att lämna in läkarintyg eller omedelbart infinna sig på arbetet,
Detta upprepades den 9, 20 och 23 november. Det blev också klart för arbetsgivaren att H.B. inte alls var sjuk. Hans frånvaro måste betraktas som olovlig, åtminstone från måndagen den 22 oktober, Han uppmanades att omedelbart komma tillbaka i arbete och att han i annat fall riskerade att bli uppsagd eller avskedad enligt reglerna i lagen om anställningsskydd. Det som hände var att H.B. infann sig på sitt arbete tillsammans med sitt juridiska ombud. Han förklarade att det inte var fråga om en inställelse till arbete och lämnade arbetsplatsen efter mindre än en timme.
H.B. menar att arbetsgivaren på olika sätt bekräftat sitt beslut att avskeda honom, genom beslutet som fattades av stiftsstyrelsen den 13 september. Den 11 april 1990 tillsatte personalutskottet en arbetsgrupp för att arbeta med personalpolitiska frågor i stiftssamfälligheten. Gruppen var en sammanslagning av två gamla grupper. Den nya gruppen hade sitt första sammanträde i början av oktober. På grund av att H.B. inte längre skulle vara avdelningschef blev han inte kallad till gruppens första möte den 3 oktober. Med vid gruppens sammanträde beslutades att H.B. skulle kallas i fortsättningen, vilket också gjordes.
I brev daterat den 29 november underrättades H.B. om att arbetsgivaren avsåg att säga upp honom av personliga skäl. Även hans fackliga organisation fick ett varsel med samma innebörd. Den 13 december meddelar H.B. arbetsgivaren att han inte önskar vara anställd av stiftssamfälligheten längre. Detta brev kunde dock inte tolkas som att H.B. sade upp sin anställning själv utan mera som en invit att diskutera ett avgångsvederlag. Den 17 december skickade arbetsgivaren besked om uppsägning till H.B.
Genom att H.B. har varit olovligt frånvarande från arbetet från åtminstone den 22 oktober har arbetsgivaren haft saklig grund att säga upp honom.
Förhör under sanningsförsäkran har hållits med H.B., biskopen C.-B.Y., vilken är ordförande i stiftsstyrelsen, förste stiftsjuristen C.B., vilken är chef för administrativa avdelningen, samt E.K., vilken är ordförande i egendomsnämnden. Vittnesförhör har hållits med jägmästaren J.T., vilken är förbundsdirektör i Sveriges Jägmästares och Forstmästares Riksförbund, skogvaktarna S.-E.G. och J.S., Garner, vilken är ordförande i stiftets personalutskott, U.B., personalsekreteraren Chandler samt sekreteraren Briggs sammanträdesprotokoll den 13 september 1990, § 216, innehåller följande text: "Förhandling angående MBL § 11 rörande organisationsförhandlingar gällande stiftsjägmästarna m.m. - Stiftsstyrelsens beslut. Stiftsstyrelsen ställer sig helt bakom MBL- protokollet 1990-09-06 enligt bifogad bilaga." - Den nämnda bilagan intages som domsbilaga 1.
Den 9 oktober 1990 upprättades på stiftets uppdrag befattningsbeskrivning/instruktion för H.B:s tjänst. Beskrivningen intages som domsbilaga 2.
Av utredningen framgår att H.B:s tjänst ändras från förvaltningschef för skogsavdelningen direkt under egendomsnämnden med befattningen förste stiftsjägmästare och den för statistisk bearbetning använda nomenklaturen BOF 118:10 till chef för skogsenheten, underställd chefen för administrativa avdelningen med denne som förman, med befattningen stiftsjägmästare och nomenklaturen BOF 118:20 Enligt vad J.T. omvittnat innebär nomenklaturen BOF 118:10 att befattningshavaren är totalt ansvarig för egendomsnämndens hela ansvarsområde, medan benämningen BOF 118:20 tidigare var benämningen för andre stiftsjägmästare.
Som H.B. anfört har alltså stiftets åtgärder för honom inneburit en ändrad och lägre tjänsteställning.
Vad arbetsuppgifterna beträffar gäller allmänt sett att en arbetstagare har en vidsträckt skyldighet att utföra sådant arbete som naturligt faller inom arbetsgivarens verksamhet, under förutsättning att arbetet ligger inom ramen för arbetstagarens yrkeskvalifikationer. Även på tjänstemannaområdet har arbetsgivaren en tämligen omfattande rätt att ålägga den anställde olika slags arbetsuppgifter. Som regel gäller dock där att en tjänsteman inte är skyldig att underkasta sig sådana ändringar av sina arbetsuppgifter att tjänstens beskaffenhet i grunden ändras och han i realiteten får en helt annan tjänst än tidigare (Se Lunning, Anställningsskydd, sjunde upplagan, s 130 med där antecknade rättsfall).
I sitt vittnesmål har J.T. omtalat att han i befattningsbeskrivningen under rubriken Huvudsakliga arbetsuppgifter saknar den övergripande planeringen av verksamheten samt att handläggning av personalfrågor inte är något för förvaltningschefen specifikt utan att den i flera stift handhas av andre stiftsjägmästaren. Av vittnesförhören med J.T. samt med S.-E.G. och J.S. framgår att de arbetsuppgifter som i befattningsbeskrivningen upptagits under rubriken Arbetsuppgifter - detaljerad beskrivning är sådana som lika väl kunde hänföra sig till en beskrivning av skogvaktarens arbetsuppgifter.
Trots vad i protokollet den 6 september sagts om att H.B. i den förändrade försöksverksamheten i huvudsak kommer att få behålla sina nuvarande arbetsuppgifter finner tingsrätten genom utredningen styrkt att H.B. genom förändringarna erhållit inskränkta befogenheter och underordnade arbetsuppgifter,
Vad angår anställningsförmånerna framgår av J.T:s vittnesmål att H.B. sedan den 1 juli 1989 erhållit endast generella lönepåslag samt att anteckningen i förhandlingsprotokollet att viss löneutveckling skall ske trots ändrad ställning i organisationen tillkom på J.T:s initiativ, eftersom han kunde misstänka att löneutvecklingen skulle bli sämre för H.B. och att han därför ville ha på pränt att en löneutveckling inte skulle vara utesluten,
Genom stiftsstyrelsens beslut inplacerades H.B. i en lägre tjänstekategori och skulle därigenom med stor sannolikhet i framtiden få en sämre löneutveckling än den han eljest skulle ha fått Vad J.T. omvittnat styrker detta antagande. Tingsrätten finner därför utrett att stiftets åtgärder för H.B. medfört sämre anställningsförmåner.
H.B:s uppgifter att han tagit kontakt med olika befattningshavare i stiftet och för dem omtalat sin uppfattning att han var skild från tjänsten vinner stöd av vittnesförhör med U.B., C.-B.Y. och K.E.C. Av vittnesförhören med Baker och Garner framgår att man från stiftets sida inte ville ha något samtal med H.B. utgående från dennes uppfattning om innebörden av beslutet. Sålunda har Garner omvittnat att arbetsgivaren inte ville ha en diskussion utan att man tyckte att det räckte att man bett honom att komma tillbaka till sitt arbete. C. har uppgivit att arbetsgivaren inte ville ha någon medling.
På grund av vad sålunda upptagits finner tingsrätten att stiftets åtgärder för H.B. inneburit så ingripande förändringar att de i realiteten inneburit att han skilts från sin tjänst Ätgärderna är att likställa med ett avskedande. Det har inte påståtts att saklig grund för avskedande förelegat. Stiftet är således skadeståndsskyldigt gentemot H.B.
Det under 1) upptagna yrkandet om ekonomiskt skadestånd avser inkomstförlust som H.B. gjort på grund av att han sedan anställningen hos stiftet upphörde och ännu vid tiden för huvudförhandlingen i målet inte erhållit annan anställning eller på annat sätt erhållit motsvarande inkomster I detta sammanhang bör ej beaktas att stiftets åtgärder kan sägas ha inneburit att H.B. erbjudits en annan tjänst hos stiftet. Stiftet har vitsordat det yrkade beloppet Yrkandet skall bifallas,.
Vad angår det under 2) yrkade ekonomiska skadeståndet finner tingsrätten att H.B. inte i tillräcklig grad styrkt att han lidit skada på grund av stiftets åtgärder. Tingsrätten finner att det allmänna skadeståndet skäligen bör bestämmas till 25 000
kr.
1. Tingsrätten förpliktar Västerås stiftssamfällighet att till H.B. utgiva a) ekonomiskt skadestånd med etthundrasextontusenfyrahundranittiotvå (116 492) kr jämte ränta, enligt vid varje tid gällande diskonto med tillägg av åtta (8) procentenheter å 21 706 kr för tiden 1990-12-26--1991-01-25
43 412 kr för tiden 1991-01-26--02-25 65 118 kr för tiden 1991-02-26-- 03-25 86 824 kr för tiden 1991-03-26--04-25 108 550 kr för tiden 1991-04-26--05-25 116 492 kr från och med 1991-05-26 till dess betalning sker; samt
b) allmänt skadestånd med tjugofemtusen (25 000) kr jämte ränta, enligt vid varje tid gällande diskonto med tillägg av åtta (8) procentenheter, från 1991-01-24 till dess betalning sker.
3. H.B. förbehålles rätt att i ny rättegång föra talan om ekonomiskt skadestånd avseende tiden efter 1991-05-12.
4 För det biträde A. lämnat H.B. fastställer tingsrätten ersättning enligt rättshjälpslagen till femtioentusenfemhundrasjuttio (51570) kr, varav för arbete 39 600 kr, för tidsspillan 3 750 kr och för utlägg 720 kr samt varav mervärdeskatt 7 500 kr.
5. Kostnaderna för H.B:s rättshjälp - ansökningsavgift inräknad - uppgår till femtiotvåtusenfyrahundrasjutton (52417) kr. Västerås stiftssamfällighet skall ersätta kärandens rättshjälpskostnader.
Närvarande:
För Stiftssamfälligheten:
Garner, Taylor, C.B., K.-E.C.
För SJFR:
J.T.
Ordförande: PooleSekreterare: K.-E.C.
Arbetsgivaren, Stiftssamfälligheten i Västerås, har kallat till förhandling jämlikt MBL 11 rörande organisationsförändringar gällande stiftsjägmästarna m.m.
Arbetsgivaren lämnar bakgrundsbeskrivning:
Parterna har i förhandlingsprotokollet 1989.12.11 enats om en försöksverksamhet under perioden 1989.07.01---1991.06.30. Anledningen var samarbetssvårigheter mellan de två stiftsjägmästarna.
Arbetsgivaren har försökt lösa problemet genom att bl a ta hjälp av PU- konsulten Rodriguez rapport och även insatser av Statshälsan låg till grund för diskussioner och försök att reda ut problemen.
Då inget resultat nåddes beslöts om försöksverksamheten som medförde en uppdelning av skogsavdelningens arbetsuppgifter. Bada stiftsjägmästarna rapporterar direkt till egendomsnämnden men 2:e stiftsjägmästaren placerades under administrativa avdelningen. Samtidigt fördelades arbetsuppgifterna dem emellan.
Arbetsgivaren konstaterar att i försöksverksamheten fungerar ej ett nödvändigt informationsutbyte mellan stiftsjägmästarna till skada för verksamheten.
Arbetsgivaren föreslår att, innan H.B:s fortsatta anställning omprövas, placera båda stiftsjägmästarna under administrativa chefen. Det innebär att skogsavdelningen ombildas till en skogsenhet i administrativa avdelningen. Det enda syftet med detta är att få till stånd ovannämnda informationsutbyte.
Förändringen innebär att 1:e stiftsjägmästartjänsten ändras till stiftsjägmästare. Ovan nämnda förändringar sker inom ramen av en fortsatt försöksverksamhet som enligt tidigare beslut utvärderas före 1991.04.30 och upphör 1991.06.30.
Arbetsgivaren avser besluta att H.B. i den förändrade försöksverksamheten kommer att i huvudsak behålla sina nuvarande arbetsuppgifter och få bibehålla oförändrade löneförmåner. Löneförhandlingar återupptages snarast med H.B. som företräder SJFR angående egen lön. Viss löneutveckling skall ske trots ändrad ställning i organisationen.
Adm. chefen C.B. blir H.B:s förman i organisationen. Vad gäller verksamheten beslutar egendomsnämnden. Underställda H.B. är, liksom tidigare, skogvaktare och skogsarbetare.
Arbetsgivaren meddelar också att en anpassning av befattningsbeskrivningarna blir nödvändig för båda stiftsjägmästarna.
Arbetsgivaren informerar om en pågående organisationsutvärdering som beräknas bli klar under 1:e kvartalet 1991.
Förändringarna ovan träder i kraft 1990.10.01.
Förhandlingarna förklaras avslutade 1990.09.06.
1. HUVUDSAKLIGA ARBETSUPPGIFTER FÖR EGENDOMSNÄMNDEN Planering och genomförande av verksamheten i av stiftet förvaltad skog.
Personalfrågor avseende personalen inom skogsenheten, d.v.s. skogvaktare och skogsarbetare.
Natur- och miljövårdsfrågor.
Underställd chefen för administrativa avdelningen.
Underställd personal: Personalen inom skogsenheten, d.v.s. skogvaktare och skogsarbetare.