Ett rättshjälpsbiträde som är ombud kan inom ramen för det uppdraget begära ersättning av huvudmannen för åtgärder i en del av ett mål som inte omfattas av rättshjälpen. För en sådan kostnad kan motpart som förlorar målet bli ersättningsskyldig enligt 18 kap. rättegångsbalken.
M.M. väckte vid Örebro tingsrätt talan mot Johnson och yrkade att Johnson skulle förpliktas att ersätta henne med 180 000 kr, avseende återbetalning av ett lån, jämte ränta.
Johnson medgav att betala 90 000 kr.
Parterna yrkade ersättning för rättegångskostnader.
Tingsrätten (rådmannen Morgan) meddelade dom den 18 mars 2015. I huvudsaken fann tingsrätten att käromålet skulle bifallas. Under rubriken ”Rättshjälp” anförde tingsrätten bl.a. följande.
M.M. ansökte om rättshjälp den 18 februari 2015, dvs. efter det att huvudförhandlingen avslutats. Rättshjälp beviljades i ett beslut den 9 mars 2015. T.M. har begärt ersättning för bl.a. 41 timmars arbete. Den allt övervägande delen av arbetet har lagts ned innan ansökan om rättshjälp gjordes. T.M. har gjort gällande att rättshjälpsersättningen ska omfatta arbete från den 1 april 2014. Detta eftersom felaktiga uppgifter om bostadsbidrag finns angivna på Rättshjälpsmyndighetens hemsida.
Av 27 § rättshjälpslagen (1996:1619) framgår att ett rättshjälpsbiträde har rätt till ersättning för det arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget krävt samt att ersättningen för arbete ska bestämmas med utgångspunkt i den tidsåtgång som är rimlig med hänsyn till uppdragets art och omfattning och med tillämpning av en timkostnadsnorm. Enligt tredje stycket i nämnda bestämmelse kan ersättning för arbete före ansökan om rättshjälp endast avse arbete som varit av mindre omfattning eller av brådskande art. Med arbete av mindre omfattning avses enligt förarbetsuttalandena arbete motsvarande vad en advokat debiterar på en arbetsdag, dvs. sex timmar.
Någon möjlighet att utsträcka rättshjälpen på det sätt T.M. vill, dvs. till att omfatta allt arbete från den 1 april 2014 finns inte. Detta oavsett att Rättshjälpsmyndigheten kan ha lämnat felaktiga upplysningar på sin hemsida. Ersättningen ska istället bestämmas utifrån den 18 februari 2015 då ansökan gjordes. För tiden därefter är den av T.M. begärda ersättningen rimlig (totalt 30 minuters arbete). För tiden innan det ska T.M. tillerkännas ersättning för sex timmars arbete. Det innebär att rättshjälpen omfattar tiden för huvudförhandlingen och framåt. Eftersom beslut beträffande ersättning för vittnena G.F. och M.S. avkunnats vid huvudförhandlingen och det då angetts att M.M. skulle svara för de kostnaderna kan dessa inte omfattas av rättshjälpen (jfr RH 2009:25).
Eftersom Johnson förlorat målet ska han åläggas att betala M.M. rådgivningsavgift och kostnaderna för hennes rättshjälpsbiträde.
-  -  -.
Johnson ska betala 180 000 kr till M.M. jämte ränta -  -  -.
Tingsrätten fastställer ersättning enligt rättshjälpslagen (1996:1619) åt T.M. med 10 579 kr, varav 8 463 kr avser arbete och 2 116 kr mervärdesskatt.
-  -  -.
Johnson ska ersätta M.M. för hennes kostnader för rådgivningsavgift och rättshjälpsbiträde med sammanlagt 11 881 kr. -  -  -.
Johnson överklagade domen i huvudsaken och beträffande återbetalningsskyldighet för rättshjälpskostnader och rådgivningsavgift.
M.M. överklagade i fråga om rättegångskostnader och yrkade i första hand att Johnson skulle förpliktigas att betala hennes rättegångskostnader i tingsrätten fullt ut, dvs. med totalt 69 918 kr, och i andra hand att beloppet avseende rådgivningsavgift och rättshjälpsbiträde skulle fastställas till 12 206 kr.
Parterna bestred varandras yrkanden.
Hovrätten (hovrättsråden Clark och Cole samt tf. hovrätts­assessorn Smith, referent) anförde i dom den 23 december 2015 bl.a. följande.
Hovrätten fann på anförda skäl att tingsrättens dom skulle fastställas i huvudsaken.
Vad gäller ersättning för rättegångskostnader vid tingsrätten gör hovrätten ingen annan bedömning än tingsrätten såvitt gäller vilka kostnader som M.M. ska tillerkännas ersättning för i egenskap av vinnande part, dvs. ersättning för 6,5 timmars arbete samt för rådgivningsavgift (1 timme). Som anges i yrkandet motsvarar det en ersättning på 12 206 kr. Med ändring av tingsrättens domslut (punkten 5) ska Johnson förpliktigas att ersätta M.M. för hennes kostnader för rådgivningsavgift och rättshjälpsbiträde med sammanlagt 12 206 kr.
Hovrätten fastställer tingsrättens domslut i huvudsaken (punkten 2 i domslutet).
Med ändring av tingsrättens domslut i fråga om rättegångskostnader (punkten 5 i domslutet) bestämmer hovrätten att Johnson ska ersätta M.M. för hennes kostnader för rådgivningsavgift och rättshjälpsbiträde vid tingsrätten med sammanlagt 12 206 kr, -  -  -.
M.M. överklagade och yrkade att Johnson, med ändring av hovrättens dom, skulle förpliktas ersätta hennes rättegångskostnad i tingsrätten.
Johnson motsatte sig ändring av hovrättens dom.
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, justitiesekreteraren Hansen, föreslog i betänkande att HD skulle meddela följande beslut.
M.M. som företräddes av jur.kand. T.M., yrkade vid tingsrätten att Johnson skulle förpliktas att till henne utge ett visst belopp, som avsåg återbetalning av ett lån. Vid huvudförhandlingens slut yrkade hon även ersättning för sin rättegångskostnad i målet enligt en ingiven kostnadsräkning. Yrkandet avsåg bl.a. ersättning för 39 timmars arbete.
Därefter sökte och beviljades M.M. rättshjälp. T.M. förordnades som rättshjälpsbiträde. Innan dom meddelades i målet gav han som ombud och rättshjälpsbiträde in en kostnadsräkning om 69 918 kr. Räkningen motsvarade den tidigare ingivna med tillägg för 2 timmars arbete efter huvudförhandlingen.
M.M. anförde att hon sökte rättshjälp sent i processen eftersom informationen om vad som skulle ingå i beräkningen av det ekonomiska underlaget hade varit felaktig på Rättshjälpsmyndighetens hemsida. Hon gjorde därför gällande att rättshjälpen skulle omfatta tiden från det att hon fick avslag på sin begäran om rättsskydd från försäkringsbolaget, vilket var i målets inledande skede.
Tingsrätten biföll käromålet och fastställde ersättning enligt rättshjälpslagen (1996:1619) åt T.M. med 10 579 kr. Rättshjälpen omfattade enligt tingsrätten tiden för huvudförhandlingen och framåt. Johnson förpliktades att ersätta M.M. för hennes kostnad för rådgivningsavgift och rättshjälpsbiträde.
Hovrätten har korrigerat en felräkning men i övrigt inte gjort någon annan bedömning än tingsrätten av vilken kostnad som M.M. ska tillerkännas ersättning för.
Frågan i HD är om M.M. har rätt till ersättning från Johnson för sin rättegångskostnad i den mån hennes kostnad inte täcks av rättshjälpen.
Den part som förlorar ett mål ska enligt 18 kap. 1 § RB som huvudregel ersätta vinnande part för rättegångskostnad. Ersättningen ska fullt ut motsvara kostnaden för rättegångens förberedande och talans utförande jämte arvode till ombud eller biträde, under förutsättning att kostnaden skäligen varit påkallad för att ta tillvara partens rätt (18 kap. 8 §). Enligt rättshjälpslagen gäller motsvarande ansvar för vinnande parts rådgivningsavgift och kostnad för rättshjälpsbiträde (30 § rättshjälpslagen).
Ett rättshjälpsbiträde får inte förbehålla sig eller ta emot ersättning av sin huvudman utöver vad som följer av ersättningsbestämmelserna i rättshjälpslagen (27 och 29 §§). Detta hindrar dock inte att ett rättshjälpsbiträde som är ombud inom ramen för det uppdraget kan begära ersättning av huvudmannen för åtgärder i en del av ett mål som inte omfattas av rättshjälpen. För en sådan kostnad kan förlorande part bli ersättningsskyldig enligt 18 kap. RB. (Jfr prop. 1996/97:9 s. 213, Arnold m.fl., Rättegångsbalken suppl. 81, oktober 2016, s. 18:37 och Harris m.fl., Rättshjälpslagen och annan lagstiftning om rättsligt bistånd, 1 april 2016, Zeteo, kommentaren till 29 § rättshjälpslagen.)
På grund av tingsrättens bedömning, att M.M:s rättshjälp kunde omfatta endast tiden från och med huvudförhandlingen, kvarstod en rättegångskostnad för M.M. avseende ersättning till ombudet för arbete under tiden före huvudförhandlingen och vittnesersättningar. Denna rättegångskostnad kunde M.M. göra gällande mot Johnson Kostnaden ingick i det yrkande som M.M. hade framställt mot Johnson innan handläggningen av målet avslutades.
Som förlorande part ska Johnson ersätta - utöver kostnaden för rättshjälpen - M.M:s rättegångskostnad avseende den del av målet som inte omfattades av rättshjälpen. Kostnaden har skäligen varit påkallad för att tillvarata hennes rätt. Hennes överklagande ska därför bifallas.
HD förpliktar Johnson att - utöver kostnaden för rättshjälpen - ersätta M.M:s rättegångskostnad i tingsrätten med 59 339 kr, varav 56 149 kr avser ombudsarvode, och ränta enligt 6 § räntelagen från den 18 mars 2015.
HD (justitieråden Beck, Mitchell, referent, Miller, Simpson och Arellano) meddelade den 24 mars 2017 beslut i enlighet med betänkandet.
HD:s beslut meddelat: den 24 mars 2017.
Mål nr: T 484-16.
Lagrum: 18 kap. 1 och 8 §§ RB samt 27, 29 och 30 §§ rättshjälpslagen (1996:1619).