Information som tillförs av en utomstående användare i anslutning till en grundlagsskyddad databas kan utgöra en egen databas i yttrandefrihetsgrundlagens mening.
Juridikfronten är en ideell förening. På föreningens webbplats ”Juridikfrontens nyhetssida” publicerades den 29 september 2011 ett blogg-inlägg med rubriken ”Nazist fick inget gehör av JK”. Den 30 september 2011 publicerades på webbplatsen en kommentar till blogginlägget av en person som kallade sig björnpeder.
R.A.P. väckte vid Linköpings tingsrätt talan mot Juridikfronten och yrkade, så som han slutligen bestämde sin talan, att tingsrätten skulle förplikta Juridikfronten att till honom betala dels 1 kr jämte ränta därå enligt 6 § räntelagen från den 29 september 2011 tills betalning sker, dels 1 kr jämte ränta därå enligt 6 § räntelagen från den 30 september 2011 tills betalning sker. Som grund för käromålet åberopade R.A.P. att han utsatts för kränkning genom förtal i blogginlägget och kommentaren.
Juridikfronten bestred talan i sak och yrkade därutöver att talan, såvitt avsåg skadestånd i anledning av innehållet i inlägget den 29 september 2011, skulle avvisas såsom väckt vid fel forum. Juridikfronten anförde som grund för avvisningsyrkandet i huvudsak följande. Informationen på bloggen ”Juridikfrontens nyhetssida” tillhandahålls av redaktionen för den periodiska skriften ”T:s betraktelser”, som ägs av Juridikfronten. Bloggen drivs av M.T., som även utgör redaktionen för tidskriften ”T:s betraktelser”. I 1 kap. 9 § YGL stadgas att information ur en databas, vars innehåll kan ändras endast av den som driver verksamheten, som direkt genom överföring tillhandahålls av en redaktion för en periodisk skrift, omfattas av 1 kap. 6 § samma lag. Linköpings tingsrätt är inte behörig att handlägga målet i denna del då det ska handläggas i enlighet med 8 och 9 kap. YGL. Avgörande för var yttrandefrihetsmål ska tas upp är, enligt 7 kap. 3 § 2 lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden, varifrån överföringar eller uppspelningar som avses i 1 kap. 9 § YGL utgått. Överföringen måste i det aktuella fallet anses ha utgått från Helsingborg, där M.T. bor. Att Helsingborgs tingsrätt är behörig att ta upp den här typen av mål följer av 1 § förordningen (1991:1712) om behörighet för vissa tingsrätter att ta upp tryckfrihetsmål och yttrandefrihetsmål. Att en webbplats innehåller icke förhandsgranskade kommentarer innebär inte ett hinder mot grundlagsskydd för webbplatsen i övrigt, utan innebär endast att kommentarerna i sig saknar grundlagsskydd. På ”Juridikfrontens nyhetssida” framgår tydligt att kommentatorerna själva ansvarar för sina kommentarer lämnade på webbplatsen. Kommentarerna ska därför uppfattas som en fristående enhet.
R.A.P. bestred yrkandet om avvisning och anförde i huvudsak följande. Det kan vitsordas att bloggen ”Juridikfrontens nyhetssida” drivs av redaktionen för den periodiska skriften ”T:s betraktelser” och att 1 kap. 9 § YGL därför skulle kunna tillämpas på bloggen. 1 kap. 9 § YGL är dock inte tillämplig på bloggen ”Juridikfrontens nyhetssida” då bloggen, med hänsyn till vad Juridikfronten uppgett om kommentarer på bloggen, kan ändras av andra än de som driver bloggen. För att kommentarerna ska ses som en annan databas än blogginlägget i övrigt krävs att dessa placeras i en egen fil. Det är inte det minsta naturligt att betrakta kommentarer till ett blogginlägg som en egen databas skild från själva inlägget.
Juridikfronten hemställde att tingsrätten jämlikt 56 kap. 13 § RB skulle hänskjuta bedömningen i avvisningsfrågan till HD. R.A.P. samtyckte till det. Vidare hemställde Juridikfronten att tingsrätten jämlikt 40 kap. 1 § RB skulle inhämta yttrande från Myndigheten för radio och tv.
Tingsrätten (rådmannen Salazar) meddelade den 1 oktober 2012 följande slutliga beslut.
Tingsrätten, som inte finner skäl att hänskjuta frågan om avvisning till HD för prövning eller inhämta yttrande från Myndigheten för radio och tv, och således avslår respektive hemställan därom, gör följande bedömning. Såvitt framkommit i målet drivs ”Juridikfrontens nyhetssida” av en redaktion för en periodisk tidsskrift, varför dess innehåll kan omfattas av grundlagsskyddet i 1 kap. 9 § YGL. Av 1 kap. 9 § YGL, den så kallade databasregeln, framgår att lagens föreskrifter om radioprogram är tillämpliga när en redaktion för en periodisk skrift med hjälp av elektromagnetiska vågor på särskild begäran tillhandahåller allmänheten information ur en databas, vars innehåll kan ändras endast av den som driver verksamheten, direkt genom överföring eller indirekt genom framställning av en teknisk upptagning, en skrift eller en bild. Bestämmelsen i 1 kap. 9 § YGL omfattar således inte databaser i vilka utomstående kan ändra innehållet. I förarbeten har uttalats att om det på samma webbplats finns både information som användarna inte kan ändra och till exempel ett diskussionsforum där användarna kan göra inlägg, som utan föregående åtgärd av databasinnehavarna blir direkt tillgängliga för andra användare, torde diskussionsforumet kunna ses som en egen databas, om detta är naturligt med hänsyn till hur innehållet är ordnat på webbplatsen (prop. 2001/02:74 s. 98). I nu aktuellt fall är det fråga om ett blogginlägg med en icke förhandsmodererad kommentarsfunktion. Kommentarer på bloggen ”Juridikfrontens nyhetssida” lämnades på samma sida som, och i direkt anslutning till, det redaktionella materialet. Kommentarerna blev direkt tillgängliga för andra besökare. Ovanför det textinmatningsfältet där besökare kunde skriva sina kommentarer stod tydligt angivet att ”Kommentarerna förhandsgranskas ej; kommentatorer ansvarar för sina egna inlägg. Håll därför god ton och följ lagen!”. När kommentarer var lämnade avgränsades det redaktionella materialet från kommentarerna av en bård i avvikande färg, i vilken det angavs att det skett en reaktion på artikeln. Det får mot denna bakgrund anses att för besökare måste besökarkommentarerna och det redaktionella materialet ha framstått som två från varandra skilda delar. Besökarkommentarerna på ”Juridikfrontens nyhetssida” utgjorde därför en egen databas varför den databas som utgjordes av det redaktionella materialet faller under 1 kap. 9 § YGL. Talan mot Juridikfronten skulle således i denna del ha väckts i den i yttrandefrihetsgrundlagen stadgade ordningen. Enligt 7 kap.1-3 §§ lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden är rätt domstol i ett yttrandefrihetsmål den domstol som med stöd av 12 kap. 1 § TF är behörig att ta upp tryckfrihetsmål i det fall den ort varifrån överföringar eller uppspelningar som avses i 1 kap. 9 § YGL utgått är belägen inom domstolens domsaga. Vad som förekommit ger vid handen att den ort som avses inte är belägen inom Linköpings tingsrätts domsaga. Buchanan talan, såvitt avser skadestånd i anledning av innehållet det aktuella inlägget på bloggen ”Juridikfrontens nyhetssida” den 29 september 2011, avvisas därför.
R.A.P. överklagade i Göta hovrätt och yrkade att hovrätten skulle undanröja tingsrättens avvisningsbeslut och återförvisa målet till Linköpings tingsrätt för prövning av hans skadeståndsyrkande i sak.
Juridikfronten yrkade att hovrätten skulle avvisa Buchanan överklagande eller, i andra hand, att hovrätten skulle hänvisa målet till Helsingsborgs tingsrätt.
Hovrätten (hovrättspresidenten Vaughn, hovrättsrådet Randall, referent, och tf. hovrättsassessorn Olson) anförde i beslut den 9 april 2013:
Den fråga som hovrätten har att ta ställning till är om Linköpings tingsrätt är behörig att pröva skadeståndsmålet i den del det avser yrkat skadestånd på grund av kränkning i ett blogginlägg eller om målet i den delen i stället ska prövas enligt den ordning som följer av yttrandefrihetsgrundlagen på det sätt som tingsrätten har funnit.
Innehållet på en webbplats på internet faller som huvudregel utanför yttrandefrihetsgrundlagens tillämpningsområde. Enligt den s.k. databasregeln i 1 kap. 9 § YGL kan emellertid en sådan webbplats under vissa förutsättningar omfattas av lagen. Enligt databasregeln ska sålunda yttrandefrihetsgrundlagens föreskrifter om radioprogram tillämpas också - såvitt nu är i fråga - när en redaktion för en periodisk skrift på särskild begäran tillhandahåller allmänheten information ur en databas, vars innehåll kan ändras endast av den som driver verksamheten, direkt genom överföring eller indirekt genom framställning av en teknisk upptagning, en skrift eller en bild.
Hovrätten delar tingsrättens bedömning att den webbplats på vilken blogginlägget har gjorts - Juridikfrontens nyhetssida - drivs av en redaktion för periodisk tidskrift och att innehållet därför på den grunden kan omfattas av grundlagsskyddet i 1 kap. 9 § YGL.
Som framgått ovan och som tingsrätten har pekat på omfattar bestämmelsen i 1 kap. 9 § YGL emellertid bara databaser, vars innehåll kan ändras endast av den som driver verksamheten. Databaser som kan ändras även av utomstående faller utanför databasregelns tillämpningsområde.
På den nu aktuella webbplatsen kan kommentatorer få kommentarer publicerade i direkt anslutning till det redaktionella innehållet på webbplatsen (bloggen) utan föregående granskning, dvs. utan någon s.k. moderatorsfunktion. Det är alltså klart att innehållet på webbplatsen kan ändras även av andra än de som driver verksamheten.
Frågan är då om kommentarerna på webbplatsen har utgjort en från det redaktionella innehållet skild databas.
I förarbetena till databasregeln uttalas att när det på samma www-adress finns både information som användarna inte kan ändra och t.ex. ett diskussionsforum där användarna kan göra inlägg som utan föregående åtgärd av databasinnehavaren blir direkt tillgängliga för andra användare ”torde diskussionsforumet kunna ses som en egen databas, om detta är naturligt, med hänsyn till hur materialet är ordnat på adressen. I sådant fall skulle endast den delen falla utanför grundlagsskyddet” (se prop. 2001/02:74 s. 98; jfr även hänvisning i rättsfallet NJA 2007 s. 309).
Yttrandefrihetskommittén har senare pekat på ett tillämpningsproblem beträffande yttrandefrihetsgrundlagens tillämplighet på sådana databaser som innehåller delar som kan påverkas direkt av mottagarna genom t.ex. omodererade användarkommentarer. Den nuvarande lagtexten kan, enligt kommittén, uppfattas som att grundlagsskyddet för hela databasen faller bort om någon del av den kan påverkas av någon annan än den som driver verksamheten (se SOU 2012:55 s. 25 f.). Kommittén har därför föreslagit en ändring i 1 kap. 9 § YGL som innebär att grundlagen inte ska gälla för de delar av en databas i vilka innehållet kan ändras av någon annan än den som driver verksamheten eller någon som handlar på uppdrag av denne. Syftet med den föreslagna ändringen är, enligt kommittén, att klargöra att grundlagsskyddet inte faller bort för hela databasen bara för att den i vissa delar innehåller material som kan påverkas av någon annan än den som driver verksamheten. Ett exempel som nämns i betänkandet är att ett omodererat diskussionsforum i en nättidning inte ska diskvalificera hela databasen från grundlagsskydd (se SOU 2012:55 s. 630).
Liksom tingsrätten utgår hovrätten i sin fortsatta bedömning från att det ovanför det textinmatningsfält där besökare kunde skriva kommentarer stod ”Kommentarerna förhandsgranskas ej; kommentatorer ansvarar för sina egna inlägg. Håll därför god ton och följ lagen!” och att lämnade kommentarer avgränsades från det redaktionella materialet med hjälp av en bård i en avvikande färg. I hovrätten är parterna emellertid ense om att bården är inbyggd i bloggverktyget och alltså hade funnits där även om alla kommentarer hade förhandsgranskats.
Mot bakgrund av hur 1 kap. 9 § YGL är avfattad och den utredning som finns om hur den aktuella webbplatsen är utformad finns det enligt hovrättens mening inte underlag för att se kommentarerna som en egen databas skild från det redaktionella materialet på bloggen.
Hovrättens synsätt innebär att det varit fråga om en enda databas och att innehållet i denna har kunnat ändras även av utomstående. Enligt hovrätten har det således inte varit möjligt att släppa in omodererade kommentatorer på webbplatsen och ändå bibehålla grundlagsskyddet för det redaktionella materialet på bloggen. Inlägget på bloggen omfattas enligt hovrätten alltså inte av yttrandefrihetsgrundlagens regelverk.
Linköpings tingsrätt har därmed varit behörig att pröva tvisten även i denna del. Tingsrättens avvisningsbeslut ska därför undanröjas och målet återförvisas till tingsrätten för fortsatt handläggning.
Hovrätten undanröjer tingsrättens avvisningsbeslut och återförvisar målet till Linköpings tingsrätt för fortsatt handläggning.
Juridikfronten överklagade och yrkade att HD skulle, med undanröjande av hovrättens beslut, fastställa tingsrättens avvisningsbeslut samt hänvisa målet till Helsingborgs tingsrätt.
R.A.P. motsatte sig ändring.
HD avgjorde målet efter föredragning.
Föredraganden, justitiesekreteraren Higgins, föreslog i betänkande följande beslut:
- - -.
Innehållet på en webbplats faller i princip utanför både tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens tillämpningsområden. För publicering via internet kan emellertid den s.k. databasregeln i 1 kap. 9 § YGL bli tillämplig. Enligt denna regel är grundlagens föreskrifter om radioprogram tillämpliga också när en redaktion för en tryckt periodisk skrift eller för ett radioprogram, ett företag för yrkesmässig framställning av tryckta eller därmed enligt tryckfrihetsförordningen jämställda skrifter eller av tekniska upptagningar, eller en nyhetsbyrå med hjälp av elektromagnetiska vågor på särskild begäran tillhandahåller allmänheten upplysningar direkt ur en databas. Det gäller under förutsättning att mottagaren inte kan ändra innehållet i databasen. Regeln tillämpas sedan 2003 även på andra databaser än de nämnda om de har utgivningsbevis från Myndigheten för radio och tv för sin verksamhet (prop. 2001/02:74). Begreppet databas syftar på en samling av information som lagras för automatiserad behandling, exempelvis genom att publiceras på en webbplats på internet. (1 kap. 1 § femte stycket YGL).
Massmediernas webbplatser erbjuder inte sällan läsarna att kommentera de artiklar som lagts ut på webbplatserna. Ansvarig för innehållet i förhandsgranskade (också kallat modererade eller förhandsmodererade) kommentarer är databasens ansvarige utgivare. För innehållet i kommentarer som publiceras automatiskt utan särskilt godkännande (s.k. omodererade kommentarer) ansvarar kommentatorn själv.
Den i förevarande ärende aktuella webbplatsen omfattades av sådant automatiskt grundlagsskydd som anges i 1 kap. 9 § första stycket YGL och den kommentar som lämnades i anslutning till det redaktionella inlägget den 30 september 2011 publicerades automatiskt utan särskilt godkännande av Juridikfronten (omodererad kommentar).
Frågan i ärendet är vilken inverkan den omständigheten - att det varit möjligt att i anslutning till det redaktionella materialet på Juridikfrontens nyhetssida lämna omodererade kommentarer - har för det automatiska grundlagsskyddet för det redaktionella materialet.
Databasregeln i 1 kap. 9 § YGL har ändrats ett flertal gånger sedan tillkomsten 1992. Ändringarna har varit föranledda av den nya tekniken som har medfört förändrade arbetssätt inom massmediebranschen. Webben och andra internettjänster har blivit en central publiceringsplattform för medieföretagen (se närmare Yttrandefrihetskommitténs redovisning i sitt slutbetänkande, En översyn av tryck- och yttrandefriheten (SOU 2012:55) s. 363 ff).
En förutsättning för att databasregeln ska vara tillämplig är att innehållet i databasen kan ändras endast av den som driver verksamheten. I förarbetena till bestämmelsen i 1 kap. 9 § YGL anges att när det på samma webbadress finns både information som användarna inte kan ändra och t.ex. diskussionsforum där användarna kan göra inlägg som utan föregående åtgärd av databasinnehavaren blir direkt tillgängliga för andra användare torde diskussionsforumet kunna ses som en egen databas, om det är naturligt med hänsyn till hur innehållet är ordnat på adressen (se prop. 2001/02:74 s. 98).
Det kan konstateras att redan vid tillkomsten av databasregeln 1992 var lagstiftaren införstådd med svårigheten med att en databas omfattning kan komma att ändras och att frågan då uppkommer om man ska betrakta varje enhet av databasen som en självständig databas alltefter enhetens egenskap av att vara öppen eller stängd för ändring. Lagrådet uttalade i sitt yttrande till lagförslaget att en naturlig utgångspunkt syntes vara att grundlagsskyddet borde gälla för sådana delar av en databas (register) som inte kan ändras av den informationssökande (se prop. 1990/91:64 s. 207 f. och specialmotiveringen till 1 kap. 9 § YGL s. 217).
I rättsfallet NJA 2007 s. 309 uttalade HD att det fick anses naturligt att betrakta innehållet i en samling av datafiler vilka innehöll artiklar som hade publicerats i tidningen Expressen som en enhet av arkivdatabasen PressText. HD ansåg därför att dessa artiklar utgjorde en egen databas som var skild från motsvarande databaser med innehåll hämtat från andra källor. Även Justitiekanslern har i beslut på senare tid tolkat databasregeln så att grundlagsskydd kan gälla för redaktionellt material på en webbsida även om det på samma sida finns delar som innehåller omodererade läsarkommentarer (se t.ex. Justitiekanslerns beslut den 8 juli 2013, dnr 4602-13-31).
För databaser som omfattas av grundlagsskydd med stöd av utgivningsbevis blir frågeställningen något annorlunda eftersom grundlagsskydd inte uppkommer automatiskt utan förutsättningarna prövas av myndighet vilken också kan återkalla ett utfärdat utgivningsbevis om förutsättningarna förändrats (se SOU 2015:55 s. 370).
Yttrandefrihetskommittén har i sitt slutbetänkande (ovan a.a.) föreslagit att databasregeln förtydligas så att det framgår av lagtexten att grundlagen inte gäller för de delar av databasen som kan påverkas av någon annan än den som driver verksamheten eller någon som handlar på uppdrag av denne.
Mot bakgrund av vad som nu har redovisats får gällande databasregel tolkas så att automatiskt grundlagsskydd kan gälla för redaktionellt material på en webbsida även om det på samma sida finns delar som innehåller omodererade läsarkommentarer om det är naturligt med hänsyn till hur innehållet är ordnat på adressen. Ett sådant synsätt har förordats i förarbetena redan vid yttrandefrihetsgrundlagens tillkomst och är också mest förenligt med de intressen som grundlagarna på yttrandefrihetens område bygger på, inte minst intresset av att källskyddet bevaras och är förutsebart.
Juridikfronten har i HD förtydligat sig om bl.a. utseendet på och avsikten med det aktuella kommentarsfältet. Det finns inte av utredningen i ärendet anledning att anta annat än att kommentarsfältet och det redaktionella materialet för besökare måste ha framstått som två från varandra skilda delar. Hovrättens beslut ska därför undanröjas och tingsrättens avvisningsbeslut fastställas.
Juridikfronten har, som talan får förstås, yrkat att målet, för det fall att HD fastställer tingsrättens avvisningsbeslut, samtidigt hänvisas till Helsingborgs tingsrätt. HD finner att utredningen i målet ger tillräckligt underlag för att bedöma att Helsingborgs tingsrätt är rätt forum i enlighet med bestämmelserna i 7 kap. 1 § och 3 § 2 lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden. Yrkandet ska bifallas.
Se HD:s beslut.
HD (justitieråden Jones, Buckley, referent, Orr och Wilson) meddelade den 19 mars 2014 följande slutliga beslut:
På en webbplats fanns en möjlighet för användarna att lämna kommentarer. En kommentar blev automatiskt tillgänglig på webbplatsen utan föregående åtgärd av den som drev verksamheten, dvs. det var en s.k. omodererad kommentar.
Grundlagsskydd för en samling av information lagrad för automatiserad behandling som tillhandahålls på en webbplats förutsätter att endast den som driver verksamheten kan ändra innehållet i samlingen, t.ex. genom att föra in ny information i den (se 1 kap. 9 § YGL). Huvudfrågan i målet är om möjligheten för användarna att lämna omodererade kommentarer innebär att grundlagsskyddet för materialet på webbplatsen förloras. Den närmare frågan är om regleringen i yttrandefrihetsgrundlagen alls medger att en särskild databas kan uppstå genom att någon annan än den som driver verksamheten tillför information på webbplatsen. Om regelverket medger att en på så sätt anslutande information kan betraktas som en annan databas (i praktiken genom fiktionen att webbplatsen anses uppdelad i två skilda delar), blir frågan vad som i det enskilda fallet krävs för att den anslutande informationen ska betraktas som en annan samling information skild från den databas vars innehåll inte kan påverkas av annan.
Den rättsliga regleringen m.m.
Liksom enligt tryckfrihetsförordningen gäller enligt yttrandefrihetsgrundlagen ett s.k. ensamansvar. Det är avsett att främja yttrandefriheten och samtidigt göra det möjligt att snabbt ingripa mot yttrandefrihetsbrott. Principen om ensamansvar innebär bl.a. att bara en person, i första hand utgivaren, kan hållas straffrättsligt och (primärt) skadeståndsrättsligt ansvarig för innehållet i en framställning som omfattas av grundlagsskyddet. Principen medför att det i allmänhet är enkelt att slå fast vem som är ansvarig.
Av 1 kap. 9 § YGL (den s.k. databasregeln) följer att samma grundlagsskydd som gäller för radioprogram gäller bl.a. när en redaktion för en periodisk skrift med hjälp av elektromagnetiska vågor på särskild begäran och direkt genom överföring tillhandahåller allmänheten information ur en databas, vars innehåll kan ändras endast av den som driver verksamheten. Regleringen ger till sin ordalydelse uttryck för vikten av att den som har ett ensamansvar också har möjligheten att råda över innehållet (se i detta avseende NJA 2013 s. 945 p. 11).
Innebörden av uttrycket databas är central för bedömningen av vad databasregeln omfattar. Uttrycket ersatte den 1 januari 2003 ”register”. I 1 kap. 1 § sista stycket YGL anges att med databas avses en samling av information lagrad för automatiserad behandling. Någon närmare ledning, t.ex. i frågan om hur en avgränsning mellan olika databaser ska ske, lämnas inte i yttrandefrihetsgrundlagen. Frågan uppmärksammades i förarbetena till lagen. Den diskuterades också i förarbeten till senare ändringar i yttrandefrihetsgrundlagen samt i Yttrandefrihetskommitténs betänkande (prop. 1990/91:64 s. 207 f. och s. 217, prop. 2001/02:74 s. 98 samt SOU 2012:55 s. 367 ff.). Utgångspunkten har då varit att det i sig antingen skulle kunna vara möjligt att skilja mellan olika delar av en databas, eller att betrakta t.ex. ett diskussionsforum på en webbplats där användarna kan göra inlägg som en egen databas.
Frågan om regleringen tillåter att information betraktas som flera från varandra skilda databaser har behandlats av HD i rättsfallet NJA 2007 s. 309. Här gällde frågan vem som skulle anses ha tillhandahållit allmänheten information ur en arkivdatabas som drevs av ett företag och som innehöll tidningsartiklar från olika massmedieföretag. HD betonade i avgörandet vikten av att det är den som faktiskt råder över informationen i databasen som också betraktas som den som tillhandahåller den. I rättsfallet hade det företag som tillhandahöll databastjänsten inte rätt att göra ändringar i artikeltexterna. HD uttalade att det mot bakgrund av databasregelns syfte och sökfunktionens utformning fick anses naturligt att betrakta innehållet i en samling av datafiler med artiklar som hade publicerats i tidningen Expressen som en enhet i arkivdatabasen. Enheten ansågs därmed utgöra en egen databas skild från motsvarande databaser med innehåll hämtat från andra källor.
Tolkning av grundlag förutsätter särskild försiktighet och måste ske med utgångspunkt från de intressen som skyddas av den. Det får anses vara mest förenligt med de intressen som skyddas av yttrandefrihetsgrundlagen att information som utan föregående åtgärd av den som driver verksamheten tillförs av en utomstående användare i anslutning till en grundlagsskyddad databas kan betraktas som en egen databas i yttrandefrihetsgrundlagens mening.
Frågan är då vad som krävs för att information som tillhandahålls allmänheten av en redaktion via internet ska anses utgöra fler än en databas. Såsom i 2007 års rättsfall får detta avgöras efter hur förhållandena naturligen uppfattas och inte t.ex. efter hur informationen i databasen är systematiserad eller tekniskt lagrad. Det måste därför vid en objektiv bedömning både för den användare som lämnar t.ex. en omodererad kommentar och för den som endast tar del av information tydligt framgå dels att den som svarar för innehållet tillåter medverkan på webbplatsen av utomstående utan föregående åtgärd, dels vilken information som inte omfattas av ensamansvaret. Om kravet på tydlighet är uppfyllt utgör information som tillhandahålls av annan därmed del av en annan databas skild från den grundlagsskyddade. Om kravet på tydlighet inte är uppfyllt, har det i yttrandefrihetsgrundlagens mening varit möjligt för annan än den som driver verksamheten att ändra innehållet i en informationssamling. Följden blir då att det automatiska grundlagsskyddet för databasen upphör. Det förhållandet att den användare som har tillfört den omodererade kommentaren inte kan ändra eller radera den lagrade informationen saknar relevans för frågan om det yttrandefrihetsrättsliga ansvaret för information på webbplatsen.
R.A.P. har yrkat skadestånd av den ideella föreningen Juridikfronten under påstående att uppgifter om honom som utgör förtal har publicerats på föreningens webbplats (en blogg) ”Juridikfrontens nyhetssida”. Uppgifterna publicerades dels i ett blogginlägg, dels i en omodererad kommentar. I HD gäller målet frågan om Buchanan talan vid Linköpings tingsrätt ska avvisas i den del den avser påstått förtal i blogginlägget på grund av att talan om ersättning för kränkning inte har väckts vid domstol som är behörig att ta upp yttrandefrihetsmål (7 kap. 1 § och 3 § 2 lagen, 1991:1559, med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden). En avvisning av talan på denna grund förutsätter att ett automatiskt grundlagsskydd gäller för blogg-inlägget, trots möjligheten för utomstående att lämna kommentarer.
Av utredningen i målet framgår att ”Juridikfrontens nyhetssida” vid tiden för publiceringarna tillhandahölls av en redaktion för periodisk skrift. Den lämnade kommentaren avgränsades från den redaktionella informationen med en bård i en avvikande färg i vilken det angavs att det skett en reaktion på artikeln. Vidare var det tydligt angivet ”Kommentarerna förhandsgranskas ej; kommentatorer ansvarar för sina egna inlägg. Håll därför god ton och följ lagen!”.
Vid en objektiv bedömning har det genom den citerade texten i kombination med att fråga var om en lämnad kommentar i ett särskilt markerat utrymme tillräckligt tydligt framgått att redaktionen tillät att annan tillförde information till webbplatsen utan föregående åtgärd från den som drev verksamheten. Kommentaren ska därför inte anses ha ändrat innehållet i den databas som hade automatiskt grundlagsskydd. R.A.P:s skadeståndstalan grundad på blogginlägget kan därför inte prövas av Linköpings tingsrätt. Hovrättens beslut att återförvisa målet dit ska därför undanröjas och tingsrättens beslut att avvisa talan fastställas.
Utredningen i målet ger tillräckligt underlag för att bedöma att Helsingborgs tingsrätt är rätt forum i enlighet med bestämmelserna i 7 kap. 1 § och 3 § 2 lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden. Yrkandet ska bifallas.
Med undanröjande av hovrättens beslut fastställer HD tingsrättens avvisningsbeslut samt hänvisar med stöd av 10 kap. 20 § RB målet till Helsingborgs tingsrätt.
Justitierådet Alvarado var skiljaktig och anförde följande.
Avgörande vid tolkningen av yttrandefrihetsgrundlagen bör vara lagtextens ordalydelse, med beaktande av ändamålet och principerna för lagstiftningen. I detta ligger också att man så långt som möjligt bör undvika att det vid tillämpningen kan uppstå oklarhet om var gränsen för grundlagsskyddet går. Med denna utgångspunkt tillgodoses i längden säkrast de samhällsintressen som yttrandefriheten ska skydda (se 1 kap. 1 § första och andra styckena YGL).
Som huvudregel faller innehållet i en webbplats på internet utanför yttrandefrihetsgrundlagens tillämpningsområde. En webbplats kan emellertid under vissa förutsättningar omfattas av yttrandefrihetsgrundlagen. Yttrandefrihetsgrundlagen ska tillämpas när en redaktion för en periodisk skrift på särskild begäran och direkt genom överföring tillhandahåller allmänheten information ur en databas, vars innehåll kan ändras endast av den som driver verksamheten (1 kap. 9 § första stycket 1 YGL).
Yttrandefrihetsgrundlagen gäller inte för en sådan databas som kan ändras av någon annan än den som driver verksamheten, dvs. en databas som är öppen för utomstående. Förutsättningen att databasen måste vara stängd för ändring av andra är motiverad av den grundläggande yttrandefrihetsrättsliga principen om ett ensamansvar. Ensamansvaret innebär att endast en person, i första hand utgivaren, kan hållas straffrättsligt och skadeståndsrättsligt ansvarig för det som publiceras.
Det är till gagn för yttrandefriheten att det bara är en person som har att bestämma om han som ansvarig vill medverka till en viss publicering och att övriga inblandade inte riskerar att ställas till svars. Vid brott blir det inte heller aktuellt med några omfattande efterforskningar hos verksamheten; ett ingripande kan göras endast mot den som lagen pekar ut som ansvarig. Eftersom den som är ansvarig måste ha rätt att bestämma över vad som publiceras, får utgivaren och därmed normalt också den redaktionella ledningen en stark ställning inom företaget. Ensamansvaret främjar sålunda yttrandefriheten.
Det yttrandefrihetsrättsliga skyddet för en databas är utformat så att det avser en viss samling information som är lagrad för automatiserad behandling, som regel under ett domännamn (1 kap. 1 § femte stycket YGL). Den som bedriver den aktuella verksamheten är skyldig att utse en utgivare för denna. Utgivaren svarar sedan för all den information som finns lagrad i samlingen, också sådan information som hade lagts in där innan han utsågs (4 kap. 1 § och 6 kap. 1 §; jfr NJA 2013 s. 945). Utgivaren ska ha befogenhet att utöva tillsyn över offentliggörandet och bestämma över innehållet i samlingen så att ingen information får införas där mot hans vilja; varje inskränkning i detta är utan verkan (4 kap. 3 §). Vid yttrandefrihetsbrott ska utgivaren anses ha haft kännedom om den information som samlingen innehåller och ha medgett dess offentliggörande (6 kap. 4 §). I varje tillhandahållande ska det lämnas lättillgänglig och tydlig uppgift om vem som är databasens utgivare (3 kap. 26 § lagen, 1991:1559, med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden).
En samling lagrad information, som kan ändras bara av den som driver verksamheten, kan vid överföringen kopplas samman med en annan samling lagrad information, som kan ändras också av utomstående, utan att den första databasen därmed behöver falla utanför yttrandefrihetsgrundlagens tillämpningsområde. Vidare kan ansvaret för överföringen från databasen delas mellan olika utgivare (se 4 kap. 1 § första stycket YGL; jfr NJA 2013 s. 945 p. 10).
Däremot medger lagstiftningen inte att företaget organiserar sin verksamhet så att den lagrade samlingen information delas upp i viss information som är tänkt att omfattas av utgivarens ensamansvar enligt yttrandefrihetsgrundlagen och annan information som är avsedd att ligga utanför utgivarens ansvar och i stället följa vanliga regler för straff och skadestånd, t.ex. för att personer utan utgivarens kontroll själva ska få föra in sina texter i databasen. Om en databas är öppen så att andra kan ändra i samlingen lagrad information, är den inte skyddad av yttrandefrihetsgrundlagen.
I målet rör det sig om en samling lagrad information som Juridikfronten tillhandahöll allmänheten genom direkt överföring via en webbadress. Eftersom även utomstående kunde ändra samlingens innehåll genom att själva lagra information där, omfattades databasen inte av yttrandefrihetsgrundlagen, oavsett hur samlingen vid överföringen presenterades på mottagarnas dataskärmar och vilka friskrivningar som då lämnades om ansvaret.
Som hovrätten har funnit ska Buchanan talan om skadestånd på grund av förtal alltså inte handläggas som ett yttrandefrihetsmål. Linköpings tingsrätt är därför behörig att pröva tvisten.
HD:s beslut meddelat: den 19 mars 2014.
Mål nr: Ö 5306-13.
Lagrum: 1 kap. 1 och 9 §§ YGL, 7 kap.1 och 3 §§ lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden samt 10 kap. 20 § RB.
Rättsfall: NJA 2007 s. 309.