Fråga om förutsättningarna för att en god man ska ha rätt att bli entledigad trots att en ny god man inte har utsetts.
Eksjö tingsrätt beslutade den 8 september 2015 att anordna godmanskap för A.H. för att bevaka hennes rätt. Johnson förordnades som god man. Den 26 oktober 2015 begärde Johnson att hon skulle entledigas från uppdraget på grund av att hon hade svårigheter att komma i kontakt med huvudmannen. Johnson uppgav att A.H. svarade mycket sporadiskt på e-post och inte besvarade telefonsamtal eller sms.
I januari 2017 ansökte Överförmyndaren i Tranås kommun vid tingsrätten om att Johnson skulle entledigas från uppdraget och att godmanskapet för A.H. skulle upphöra. Enligt överförmyndaren hade A.H. uppgett att hon önskade fortsatt hjälp av en god man och att hon önskade att en ny god man skulle förordnas. Överförmyndaren hade sedermera föreslagit en ny god man som var beredd att åta sig uppdraget, men denna person hade trots upprepade försök inte lyckats komma i kontakt med A.H.
Tingsrätten (rådmannen Underwood) anförde i beslut den 3 maj 2017 följande.
Överförmyndaren i Tranås kommun har yrkat att godmanskapet avseende A.H. ska upphöra och att den gode mannen ska entle-digas från sitt uppdrag - - -.
A.H. har motsatt sig att godmanskapet ska upphöra och huvudsakligen anfört bland annat följande: Hon har varit sjuk (Glover) under många år och lider av många symptom. Hon har behov av en god man. Hon har svårt att till exempel orka med att läsa. Hon har känt sig diskriminerad av både försäkringskassan och socialtjänsten. Hon ligger mycket till sängs. Den gode mannen har hon träffat en gång hemma hos sig varvid hon förklarade sina behov. Den gode mannen var inte särskilt intresserad av att hjälpa henne på plats utan ville hålla kontakt per e-mail och via sms-meddelanden. Hon har fått meddelande från en eventuell ny god man men när hon senare kontaktade de som ordnar med gode män blev hon bemött på ett oacceptabelt sätt.
A.H. har inte kommit till det utsatta sammanträdet. Företrädare för överförmyndarverksamheten i Tranås kommun har förklarat att oavsett hur det går i tingsrättens nu aktuella ärende så kommer information om hennes situation att överlämnas till kommunens socialtjänst.
Reglerna avseende entledigande av en god man och upphörande av ett godmanskap i den situation som nu är aktuell finns i 11 kap. 19 a–b §§ FB.
För upphörande krävs att överförmyndaren har vidtagit alla rimliga åtgärder för att finna någon annan som är lämplig och som vill åta sig uppdraget.
Enligt den redovisning som överförmyndaren lämnat in framgår att otaliga försök gjorts från den gode mannens sida att på olika sätt komma i kontakt med A.H. Även den person som blev aktuell för att bli ny god man har utan resultat försökt att etablera en kontakt med A.H.
Enligt förarbetena till lagstiftningen (prop. 2013/14:225 s. 23 ff. samt s. 47 f.) anges att vid intresseavvägningen, vid ett entledi-gande, behöver kravet för att en god man ska anses ha skälig orsak att frånträda sitt uppdrag ofta inte vara fullt så högt ställt som när det gäller en förvaltare.
Vidare anges att överförmyndaren i varje enskilt fall bör ha gjort aktiva efterforskningar för att hitta någon som vill åta sig uppdraget och i princip uttömt de möjligheter som finns att hitta en ersättare.
Beträffande A.H:s situation så är tingsrättens bedömning att hon i och för sig har ett behov av en god man. Utredningen visar dock att det varit oerhört svårt för den gode mannen att etablera en fungerande kontakt med A.H. Det har vidare, när väl överförmyndaren lyckats ordna fram en ny tilltänkt god man varit lika svårt för denne att få kontakt med A.H.
Utifrån de problem som funnits under lång tid, i princip från det att den gode mannen förordnades i september 2015, anser tingsrätten att överförmyndaren gjort vad som kan anses åligga förvaltningen för att hitta en ny fungerande god man. Skäl föreligger alltså att entlediga den gode mannen och låta godmanskapet upphöra. Beslutet gäller omedelbart.
Tingsrätten beslutar att godmanskapet avseende A.H. ska upphöra.
Tingsrätten entledigar Johnson från uppdraget som god man för A.H.
A.H. överklagade i Göta hovrätt och yrkade att hovrätten skulle upphäva tingsrättens beslut.
Överförmyndaren motsatte sig att hovrätten ändrade tingsrättens beslut.
Hovrätten (hovrättslagmannen Thomas, hovrättsrådet Price och tf. hovrättsassessorn Anderson Falkmer, referent) anförde i beslut den 25 augusti 2017 följande.
A.H. har - - - anfört i huvudsak följande. Hon är i behov av en god man. Hon har varit tydlig med vilka svårigheter och behov hon har, men den gode mannen har inte anpassat sitt bemötande efter henne och hennes behov.
Överförmyndaren har förelagts att yttra sig över överklagandet och har anfört i huvudsak följande. - - -. Överförmyndaren ifrågasätter att A.H. har behov av god man eftersom hon har klarat att läsa och besvara skrivelser i pågående ärende. Hon klarar således att på egen hand göra sådant som hon önskar att en god man ska göra åt henne. A.H. har nu beviljats såväl hemtjänst som sjuk- och aktivitetsersättning. De ansökningar som fordras för dessa insatser är därmed redan gjorda. Den gode mannen har skälig orsak att bli entledigad från uppdraget mot bakgrund av att det saknas förutsättningar att få till stånd ett fungerande godmanskap. Överförmyndarens ambition har sedan den gode mannen begärde sitt entledigande varit att hitta en ny lämplig god man. Förfrå-gan har vid flertalet tillfällen gått ut till samtliga gode män. Slutligen fann överförmyndaren en lämplig god man som vid upprepade försök att kontakta A.H. inte lyckades etablera kontakt. Överförmyndaren har således vidtagit alla rimliga åtgärder för att hitta en ny god man, varför godmanskapet nu ska upphöra.
Johnson har beretts tillfälle att yttra sig.
En god man har enligt 11 kap. 19 § andra stycket FB rätt att på begäran bli entledigad från sitt uppdrag. Om godmanskapet ska fortsätta är dock den gode mannen skyldig att kvarstå till dess en ny god man har utsetts, om inte förhållandena är sådana som föreskrivs i 11 kap. 19 a § FB.
Av 11 kap. 19  a  § FB framgår att skyldigheten att kvarstå som god man inte gäller om den gode mannen har skälig orsak att bli entledigad innan en ny god man utsetts. Om entledigande sker på nyss nämnda grund ska godmanskapet upphöra om överför-myndaren har vidtagit alla rimliga åtgärder för att finna någon som är lämplig och vill åta sig uppdraget.
Vid bedömningen av om det föreligger skälig orsak ska det göras en avvägning mellan de skäl som ställföreträdaren har för att uppdraget ska upphöra och den enskildes behov av att det kontinuerligt finns en ställföreträdare förordnad. Omständigheterna kan vara sådana att ställföreträdaren har en rätt att omedelbart frånträda sitt uppdrag. Så kan till exempel vara fallet om huvud-mannen allvarligt hotat eller utövat våld mot ställföreträdaren. Ju längre tid det tar att utse en ny ställföreträdare, desto lägre krav ska gälla för att de skäl som ställföreträdaren har för uppdragets upphörande ska anses vara tillräckliga för ett entledigande. Eftersom det normalt inte föreligger ett lika stort behov av ställföreträdare vid godmanskap som vid förvaltarskap, då den enskilde inte har kvar sin rättshandlingsförmåga, är kravet för att en god man ska anses ha skälig orsak inte lika högt ställt som för förvaltare (se prop. 2013/14:225 s. 47).
För att kunna anses ha fullgjort kravet på alla rimliga åtgärder krävs det att överförmyndaren i varje enskilt fall har gjort aktiva efterforskningar och i princip uttömt de möjligheter som finns att hitta en ersättare. Det kan till exempel krävas att myndigheten tillfrågat samtliga personer som anmält intresse för ställföreträdaruppdrag och, i förekommande fall, kommunens förvaltarenhet (se prop. 2013/14:225 s. 47 f.). I praxis har framhållits att det i vissa fall kan krävas att överförmyndaren har tillfrågat ställföreträdare utanför den egna kommunen (se rättsfallet RH 2016:83).
Johnson har som skäl för sin begäran om entledigande uppgett i huvudsak att hon har svårt att komma i kontakt med A.H. Den omständigheten utgör enligt hovrättens mening inte skälig orsak att bli entledigad. Att det nu gått en avsevärd tid från hennes begäran föranleder ingen annan bedömning. Det föreligger således inte skälig orsak för Johnson att bli entledigad innan en ny god man förordnats. Hovrätten bedömer inte att de åtgärder som överförmyndaren redogjort för innebär att överförmyndaren har vidtagit alla rimliga åtgärder eftersom mycket stora krav ställs på överförmyndaren i det avseendet (jämför rättsfallen NJA 2012 s. 715 och RH 2016:83). Godmanskapet ska därmed inte upphöra på denna grund. Det har inte heller framkommit någon annan grund för att godmanskapet ska upphöra, så som att behov inte längre skulle föreligga. Tingsrättens beslut om godmanskap från den 8 september 2015 ska därmed bestå.
Hovrätten upphäver tingsrättens beslut. Detta innebär att tingsrättens tidigare beslut om godmanskap alltjämt gäller.
Överförmyndaren överklagade och yrkade att HD skulle entlediga Johnson från uppdraget som god man och besluta att godmanskapet för A.H. skulle upphöra.
A.H. bereddes tillfälle att yttra sig, men hördes inte av.
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, justitiesekreteraren Murphy, föreslog i betänkande att HD skulle meddela följande beslut.
Punkterna 1-4 motsvarar i huvudsak punkterna 1-4 i HD:s beslut.
Punkterna 5-13 motsvarar i huvudsak punkterna 5-17 i HD:s beslut.
Av utredningen i ärendet och det läkarintyg som låg till grund för anordnande av godmanskap framgår att A.H. på grund av sjukdom, som är gravt kroniskt handikappande och i vissa avseenden tilltagande, behöver hjälp med att bevaka sin rätt (jfr 11 kap. 4 § FB). Överförmyndaren har inte visat på någon annan och mindre ingripande åtgärd som innebär att A.H:s angelägenheter kan skötas på ett tillfredsställande sätt. Hon har således ett behov av god man (jfr NJA 2015 s. 851). Det förhållandet att A.H. i viss utsträckning kommunicerat i ärendet föranleder ingen annan bedömning.
Fråga är härefter om Johnson har skälig orsak att bli entledigad från uppdraget innan en ny god man har utsetts. De svårigheter att etablera kontakt med huvudmannen som hon initialt redogjort för utgör i sig förhållandevis svaga skäl för ett förtida entledigande. Typiskt sett får det anses ankomma på den gode mannen att anpassa sina insatser efter huvudmannens förutsättningar och att utifrån dennes hälsotillstånd och personliga omständigheter i övrigt försöka få till stånd ett adekvat samarbete. Svårigheter att etablera kontakt kan därför inte - i någon närmare anslutning till förordnandet som god man - anses utgöra skälig orsak.
Bedömningen av de anförda skälens relevans för entledigande förändras dock i takt med hur lång tid den gode mannen behöver kvarstå i avvaktan på en ersättare efter sin begäran om entledigande. Med tiden kommer lägre krav att gälla för att den gode mannens skäl ska anses vara tillräckliga. I praktiken kan det innebära att den tidsutdräkt som förflutit sedan begäran om entledigande, kommer att motivera skälig orsak för den gode mannen.
Godmanskapet för A.H. omfattar att bevaka hennes rätt. Det rör sig om ett begränsat uppdrag och hennes rättshandlingsförmåga är i juridisk bemärkelse oinskränkt. Visserligen kan det antas att ett entledigande av den gode mannen under sådana förhållanden ofta inte påverkar huvudmannen i samma utsträckning som i de fall där förordnandet omfattar samtliga delar eller där huvudmannen saknar rättshandlingsförmåga. Det kan emellertid vara angeläget med kontinuerliga insatser även vid begränsade uppdrag och huvudmannens förutsättningar att rent faktiskt utnyttja sin rättshandlingsförmåga kan vara mycket begränsade. Förordnandets bredd kan därför inte tillmätas någon generell betydelse vid intresseavvägningen. Det är alltså inte motiverat att göra någon ytterligare åtskillnad i det krav som bör uppställas för att en god man ska anses ha skälig orsak att frånträda uppdraget i förtid än den som i lagstiftningsärendet ansågs motivera att kravet för en god man rent allmänt bör kunna ställas något lägre än för en förvaltare (se p. 9).
En sammanvägning måste göras av omständigheterna i det enskilda fallet. Det har inte funnits någon kontinuitet i insatserna för A.H. under den tid som godmanskapet har gällt; godmanskapet har inte fungerat. Även om A.H. har ett behov av god man, kan hon inte bedömas vara beroende av en sådan för sitt dagliga leverne eller, såvitt nu kan förutses, i någon annan fråga av grundläggande eller fortlöpande väsentlig betydelse för henne.
Johnson har kvarstått som god man i cirka två och ett halvt år sedan hon begärde sig entledigad. Med hänsyn till den långa tidsutdräkten måste Johnson nu anses ha skälig orsak att bli entledigad utan att en ny god man har utsetts.
Överförmyndaren, vars uppgifter det saknas anledning att ifrågasätta, har uppgett följande. Vid ett tillfälle fann man en lämplig tilltänkt god man. Denne lyckades emellertid inte nå A.H. för att få hennes samtycke till förordnandet. Samtliga personer (ca 70-100) som anmält intresse för ställföreträdaruppdrag, däribland ett antal utanför den egna kommunen som normalt sett tar svåra uppdrag, har tillfrågats vid ett flertal tillfällen, men utan framgång. Någon förvaltarenhet finns inte att tillgå.
Det står klart att överförmyndaren har vidtagit alla rimliga åtgärder för att finna någon annan som är lämplig och som vill åta sig uppdraget (jfr NJA 2012 s. 715 p. 18-20). Godmanskapet ska därför upphöra.
Se HD:s beslut.
HD (justitieråden Cowan, Jackson, referent, Morris, Barr och Horton) meddelade den 5 april 2018 följande beslut.
Tingsrätten beslutade i september 2015 att anordna godmanskap för A.H. Samtidigt förordnades Johnson som god man att bevaka hennes rätt. Knappt sju veckor senare begärde Johnson att hon skulle entledigas från uppdraget. Som skäl för sin begäran angav hon svårigheter med att komma i kontakt med huvudmannen som, enligt Johnson, svarat endast sporadiskt på e-post och inte besvarat telefonsamtal eller sms.
I januari 2017 ansökte överförmyndaren vid tingsrätten om att Johnson skulle entledigas från uppdraget och att godmanskapet skulle upphöra. Tingsrätten biföll ansökan.
Hovrätten har upphävt tingsrättens beslut och förklarat att detta innebär att det tidigare beslutet om godmanskap alltjämt gäller.
Huvudfrågan i HD gäller förutsättningarna för att en god man ska ha rätt att bli entledigad trots att en ny god man inte har utsetts.
Bestämmelser om förordnande och entledigande av god man finns i 11 kap. FB.
Av 4 § framgår att om någon på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller liknande förhållande behöver hjälp med att bevaka sin rätt, förvalta sin egendom eller sörja för sin person, ska rätten, om det behövs, besluta att anordna godmanskap för honom eller henne. Enligt andra stycket ska rätten då samtidigt förordna en god man att utföra uppdraget.
I 19 § första stycket anges att godmanskapet ska upphöra om en god man inte längre behövs. En god man har vidare enligt andra stycket rätt att på begäran bli entledigad från sitt uppdrag. Av samma stycke följer dock att den gode mannen, i de fall godmanskapet ska fortsätta, som huvudregel är skyldig att kvarstå till dess att en ny god man har utsetts.
Av 19 a § första stycket framgår att skyldigheten enligt 19 § andra stycket att kvarstå som god man inte gäller om en god man som har förordnats enligt 4 § har skälig orsak att bli entledigad innan en ny god man har utsetts. Om ett entledigande sker med stöd av den bestämmelsen ska enligt andra stycket godmanskapet upphöra, om överförmyndaren har vidtagit alla rimliga åtgärder för att finna någon annan som är lämplig och som vill åta sig uppdraget.
Före den 1 januari 2015 fanns ingen i lag reglerad rätt för en god man att - om godmanskapet skulle fortsätta - bli entledigad från sitt uppdrag innan en ny god man hade utsetts. I rättsfallet "Det oönskade förvaltaruppdraget" NJA 2012 s. 715 slog emeller-tid HD, med hänvisning till allmänna sysslomannarättsliga principer, fast att en förvaltare även utan lagstöd hade en sådan rätt om han eller hon hade skälig orsak att frånträda uppdraget. Den nu gällande regleringen i 11 kap. 19 a § FB, som gäller för både gode män och förvaltare, är i princip en kodifiering av det rättsfallet.
I förarbetena till lagändringen framhålls att uppdrag som god man och förvaltare har ett tydligt ideellt inslag och ofta pågår under lång tid. Den som åtar sig ett sådant frivilliguppdrag ska ha rätt att känna sig trygg i uppdraget, något som en lagfäst rätt att frånträda uppdraget trots att någon ersättare inte har utsetts ansågs kunna bidra till. Genom att införa en sådan rätt ansågs också möjligheterna att rekrytera tillräckligt många kvalificerade och lämpliga personer till uppdrag som god man och förvaltare kunna förbättras. (Se prop. 2013/14:225 s. 23 f.)
Förutom trygghets- och rekryteringsaspekterna anförs i förarbetena att det inte ligger i den enskildes intresse att företrädas av någon som vill bli befriad från sitt uppdrag (a. prop. s. 24).
Vid bedömningen av om en ställföreträdare har skälig orsak att bli entledigad ska det göras en avvägning mellan de skäl som ställföreträdaren har för att uppdraget ska upphöra och den enskildes behov av att det kontinuerligt finns en ställföreträdare förordnad. Som exempel på omständigheter som kan ge en ställföreträdare rätt att omedelbart frånträda uppdraget anges i för-arbetena allvarlig sjukdom, att ställföreträdaren ska tillträda en tjänst som omöjliggör ett fortsatt uppdrag eller att huvudmannen allvarligt har hotat eller utövat våld mot ställföreträdaren. (Se a. prop. s. 24 f. och 47; jfr "Det oönskade förvaltaruppdraget" p. 15.)
Av förarbetena framgår vidare att kravet för att en god man ska anses ha skälig orsak att frånträda uppdraget som utgångspunkt inte är lika högt ställt som när det gäller en förvaltare. Detta motiveras med att behovet av att det kontinuerligt finns en ställföreträdare förordnad normalt inte är lika stort vid godmanskap som vid förvaltarskap, eftersom den enskilde vid ett godmanskap har kvar sin rättshandlingsförmåga och t.ex. själv får sköta sin ekonomi. Det framhålls emellertid också att det finns fall där samma restriktivitet bör gälla, t.ex. för personer som har god man och som saknar rättshandlingsförmåga. (Se a. prop. s. 25 och 47.)
Även vid mer reguljära godmanskap kan den intresseavvägning som ska göras dock i många fall leda till att den gode man-nen får godta inte helt obetydliga olägenheter i avvaktan på att en ersättare utses. Vid bedömningen av vad som skäligen kan begäras av den gode mannen ska beaktas bl.a. hur svårt det är för överförmyndaren att hitta en ersättare. Ju längre tid det tar att utse en ny god man, desto lägre krav ska gälla för att de skäl som den gode mannen har för att frånträda uppdraget ska anses tillräckliga. (Se a. prop. s. 24 och 47 samt "Det oönskade förvaltaruppdraget" p. 15 och 16.)
Det är således inte alla i och för sig legitima skäl som en god man kan ha för att lämna uppdraget som medför en rätt att frånträda detta omedelbart. Som framgått bör dock ett skäl som inledningsvis inte anses vara tillräckligt efter en tid ändå godtas som skälig orsak för entledigande.
Hur lång tid det kan begäras att den gode mannen ska stanna kvar beror i första hand på tyngden av de skäl som han eller hon har för att sluta. Ju mer beaktansvärda dessa skäl är, desto större krav kan ställas på överförmyndaren att snabbt undersöka möjligheten att hitta en lämplig ersättare och desto kortare är då också den övergångstid som det är rimligt att den gode mannen måste acceptera.
Även en god man som endast har förhållandevis svaga skäl för att lämna uppdraget måste till slut ha rätt att bli entledigad trots att en ersättare inte har kunnat utses. Om överförmyndaren har fått den tid som rimligtvis kan krävas även för en mer omfattande undersökning av om det finns någon lämplig ersättare, men någon sådan inte har stått att finna, kan lösningen på situat-ionen inte vara att den utsedde gode mannen tvingas att stanna kvar i uppdraget. För detta talar, förutom hänsyn till den gode mannens intressen, att en annan ordning negativt skulle kunna påverka möjligheterna att rekrytera gode män. Som nämnts kan det inte heller anses ligga i den enskildes intresse att under en längre tid företrädas av någon som vill bli befriad från uppdraget (se p. 11). I en sådan situation bör därmed tidsutdräkten i sig kunna anses utgöra tillräckligt skäl för att den gode mannen ska ha rätt att bli entledigad.
Överförmyndaren yrkade hos tingsrätten att den gode mannen skulle entledigas och godmanskapet upphöra med stöd av 11 kap. 19 a § FB. Under processens gång har överförmyndaren dock ändrat inställning och anser numera i första hand att godmanskapet ska upphöra redan av det skälet att behov av god man inte föreligger. Som grund för detta har överförmyndaren i huvud-sak hänvisat till att A.H. har klarat av att föra sin talan i målet utan hjälp.
Av den utredning och det läkarintyg som låg till grund för anordnande av godmanskapet framgår att A.H. på grund av sjukdom, som är gravt kroniskt handikappande och i vissa avseenden tilltagande, behöver hjälp med att bevaka sin rätt. Överförmyndaren har inte gett in någon utredning som visar att förhållandena därefter har ändrats på ett sådant sätt att A.H. inte längre är i behov av denna hjälp. Enbart den omständigheten att A.H. i viss utsträckning har kommunicerat i ärendet kan inte tas till intäkt för hon i alla avseenden själv förmår att bevaka sin rätt. Hon får därmed anses även fortsatt ha ett behov av god man.
Frågan är då om Johnson har skälig orsak att bli entledigad från uppdraget trots att en ny god man inte har utsetts. De svårigheter att etablera kontakt med huvudmannen som hon initialt har redogjort för får anses utgöra tämligen svaga skäl för ett entledigande. Typiskt sett får det anses ankomma på den gode mannen att anpassa sina insatser efter huvudmannens förutsättningar och att utifrån hans eller hennes hälsotillstånd och personliga omständigheter i övrigt försöka få till stånd ett fungerande samarbete. De beskrivna kontaktsvårigheterna utgör följaktligen inte sådana skäl som innebär att Johnson hade en rätt att omedelbart frånträda uppdraget.
Bedömningen av de anförda skälens relevans för rätten att lämna uppdraget förändras dock som nämnts i takt med att tiden går. När överförmyndaren vände sig till tingsrätten och yrkade att Johnson skulle entledigas hade det gått över ett år sedan hon framställde sin begäran om detta. Redan denna tidsutdräkt medför att Johnson hade skälig orsak att bli entledigad (jfr p. 17). Nu har ytterligare tid passerat. Dessutom framgår av utredningen i målet att godmanskapet inte har fungerat och att huvudmannen inte vill ha kvar Johnson som god man. Det föreligger alltså förutsättningar att befria henne från uppdraget.
Det som då återstår att bedöma är om ett entledigande av Johnson också innebär att godmanskapet för A.H. ska upphöra. För att så ska vara fallet krävs att överförmyndaren har vidtagit alla rimliga åtgärder för att finna någon annan som är lämplig och som vill åta sig uppdraget. Detta krav innefattar enligt förarbetena att överförmyndaren ska göra aktiva efterforskningar och i princip måste uttömma de möjligheter som finns att hitta en ersättare (se prop. 2013/14:225 s. 26 och 47 f.).
Överförmyndaren, vars uppgifter det saknas anledning att ifrågasätta, har uppgett följande. Vid ett tillfälle fann man en lämplig person som var villig att åta sig uppdraget. Personen i fråga lyckades emellertid inte nå A.H. för att få hennes samtycke till förordnandet. Samtliga personer (ca 70-100) som har anmält intresse för ställföreträdaruppdrag, däribland ett antal utanför den egna kommunen som normalt sett tar sig an svåra uppdrag, har tillfrågats vid ett flertal tillfällen, men utan framgång.
Genom överförmyndarens beskrivning står det klart att myndigheten har vidtagit alla rimliga åtgärder för att finna någon annan som är lämplig och som vill åta sig uppdraget (jfr "Det oönskade förvaltaruppdraget" p. 18-20).
Av det anförda följer att Johnson ska entledigas från uppdraget som god man och att godmanskapet för A.H. ska upphöra.
Med upphävande av hovrättens beslut entledigar Lopez från uppdraget som god man och beslutar att godmanskapet för A.H. ska upphöra.