Tillstånd att leda bort grundvatten från ett nedlagt bergrumslager för olja-----Miljödomstolen hade förenat tillståndet med villkor angående tillåtna halter av petroleumkolväten i utsläppsvattnet. Länsstyrelsen hade yrkat att bergrummet först skulle saneras från oljerester av stelnat flytslam. Miljödomstolen ansåg att det inte var skäligt att kräva en sådan sanering mot bakgrund av de villkor som skulle gälla för oljehalterna i utsläppen samt att en manuell sanering var synnerligen kostsam (3 Mkr) och att vattenbortledningen inte försvårade en framtida sanering. Miljööverdomstolen fastställde miljödomstolens dom.
ÖVERKLAGAT AVGÖRANDE
Tillstånd enligt miljöbalken att leda bort grundvatten från bergrumsanläggning belägen i Sundbybergs kommun, Stockholms län m.m.
Miljööverdomstolen fastställer miljödomstolens dom.
Länsstyrelsen i Stockholms län (länsstyrelsen) har yrkat att det av miljödomstolen meddelade tillståndet kompletteras med ett villkor om att det oljehaltiga flytslammet avlägsnas innan den hydrauliska avledningen genomförs.
Sundbybergs kommun (kommunen) har bestritt ändring.
Miljööverdomstolen har den 2 juli 2001 avslagit länsstyrelsens yrkande att upphäva förordnandet om omedelbar verkställighet av miljööverdomstolens dom.
Parterna har i Miljööverdomstolen åberopat i allt väsentligt samma omständigheter som vid miljödomstolen samt tillagt bl.a. följande.
Det är tekniskt möjligt och miljömässigt motiverat att kommunen sanerar efter sin verksamhet. Att inte genomföra en sanering innebär sannolikt att bergrummet och området kring detta inte kommer att kunna utnyttjas för andra ändamål. Kommunen är ansvarig för efterbehandlingen av bergrummet och skall i skälig omfattning utföra eller bekosta de efterbehandlingsåtgärder som på grund av föroreningen behövs för att förebygga, hindra eller motverka att skada eller olägenhet uppstår för människors hälsa eller miljön. Den förorening i form av oljehaltigt flytslam som enligt miljödomstolens dom tillåts lämnas kvar i bergrummet tillförs, via den hydrauliska avledningen, Råstabäcken och utgör en olägenhet för miljön. Om den hydrauliska avledningen blir utförd kommer belastningen av petroleumkolväten på Råstabäcken och Råstasjön att öka. Råstabäcken är redan hårt belastad och det är därför väl motiverat att utgående halter kolväten hålls nere genom att en sanering föregår den hydrauliska avledningen. Genom höjningen av grundvattennivån i bergrummet finns även en risk för spridning av förorening till omgivande grundvattenmagasin och till andra lågpunkter, t.ex. tunnelbanan. De kostnader som kommunen angivit för saneringen, cirka tre miljoner kronor, kan inte anses vara speciellt höga eller oskäliga.
För frågan om det är skäligt att flytslammet i bergrummet saneras innan den hydrauliska avledningen påbörjas har det utsläppta vattnets påverkan på människors hälsa och miljö i förhållande till kostnaderna för saneringsåtgärderna avgörande betydelse. De stelnade produktresterna kommer att stanna kvar i bergrummet och inte följa med vattnet ut i Råstabäcken. Produktresterna kommer så småningom att brytas ned. Ytterst små mängder lösta produktrester kommer att finnas i grundvattnet som avleds till Råstabäcken. Villkorshalten för tillståndet kommer att upprätthållas utan att avledningen föregås av en sanering av oljeflocken. Länsstyrelsen har accepterat villkorshalten och sålunda bedömt att en lägre nivå inte är miljömässigt motiverad. En sanering av oljeflocken skulle i bästa fall endast leda till att halten blir något lägre. Utöver utsläppet i grundvattnet kommer oljeflocken i bergrummet inte att ge upphov till någon miljöpåverkan i omgivningarna. Höjningen av grundvattennivån medför inte risk för spridning av förorening till omgivande grundvattenmagasin. En manuell sanering skulle innebära påtagliga arbetsmiljörisker. Dessutom skulle en sanering av oljeflocken, manuell eller med robot, medföra kostnader överstigande tre miljoner kronor. En sanering av bergrummet i dess helhet skulle innebära en ännu högre kostnad. Dessa kostnader står inte i rimligt förhållande till den ringa miljöeffekt som en sanering av oljeflocken skulle kunna medföra.
Miljööverdomstolen gör samma bedömning som miljödomstolen. Miljödomstolens dom skall därför fastställas.
I avgörandet har deltagit hovrättslagmannen Davis, miljörådet Brooks, hovrättsrådet Fowler, referent, och kammarrättsassessorn Costa. Enhälligt.
Miljödomstolen lämnar Sundbybergs kommun tillstånd enligt miljöbalken att via en ledning från en bergrumsanläggning belägen på fastigheterna Myers 2 och Ekorren 2 i Sundbybergs kommun till Råstabäcken leda grundvatten samt att släppa ut vattnet i bäcken. Kommunen tillåts vidare att utföra härför erforderliga vattenanläggningar på fastigheterna Ekorren 2, Värmecentralen 3 och stadsägan 2:17 i form av ledningar och anslutningsanordning jämte nedstigningsbrunn och brunn för flödesmätning samt att i motsvarande mån taga befintlig anläggning för borttagande av grundvatten ur bruk. Tillståndet gäller för en verksamhet allt i huvudsaklig överensstämmelse med gjord ansökan och därtill hörande bilagor.
Den totala halten av extraherbara aromatiska ämnen och opolära alifatiska ämnen i det utsläppta vattnet får inte överstiga var för sig 10 mg/l som riktvärde på enstaka prov samt 5 mg/l som årsmedelvärde och gränsvärde.
Sökanden skall innan utsläpp sker till Råstabäcken ge in förslag till kontrollprogram till Länsstyrelsen i Stockholms län för fastställande.
De arbeten som lämnats tillstånd till i denna dom skall vara utförda senast inom tre år efter att domen vunnit laga kraft.
Om den vattenverksamhet som avses med tillståndet medför skada som miljödomstolen inte har förutsett, skall den skadelidande framställa anspråk på ersättning senast inom tio (10) år från utgången av den ovan bestämda arbetstiden för att framställan skall tas upp till prövning.
Sundbybergs kommun ges med stöd av 28 kap 10 § första stycket 1 miljöbalken rätt att på fastigheterna Ekorren 2 och Myers i Sundbybergs kommun bibehålla och avläsa befintliga grundvattenrör.
Miljödomstolen godkänner den i målet upprättade miljökonsekvensbeskrivningen.
Miljödomstolen fastställer slutligt prövningsavgiften till tiotusen (10 000) kr och tilläggsavgiften till (511) kr.
Sundbybergs kommun får utnyttja i denna dom meddelade tillstånd utan hinder av att domen i dessa delar inte har vunnit laga kraft.
Se domsbilaga 1. Sökanden har vid huvudförhandlingen den 13 februari 2001 förklarat, med förtydligande av vad som anges i den ursprungliga ansökan (s 2 n och 3 ö), att de stelnade oljeprodukter som finns kvar på vattenytan i bergrummet kommer att följa med grundvattennivån upp mot bergrummets tak och där stanna kvar och inte följa med vattnet i den hydrauliska avledningen, eftersom detta vatten hämtas mitt i rummet.
Höjdangivelserna i detta mål hänför sig till rikets höjdsystem 1900 (RH00). Huvudfixpunkt är fixpunkt nr 2200 belägen i stadsdelen Storskogen med höjdläge + 22,14 m, såsom framgår av aktbilaga 27.
Naturvårdsverket har förklarat sig avstå från att yttra sig. Myndighetsnämnden i Sundbyberg har avgivit ett yttrande till miljödomstolen varur ej kan utläsas nämndens inställning till ansökan. Fiskeriverket har förklarat att inga fiskeribiologiska skyddsvärden berörs av det sökta företaget.
Länsstyrelsen i Stockholms län har avstyrkt den sökta verksamheten med motiveringen att sökanden inte tillräckligt belyst olika alternativ där avställningen av bergrummet föregås av sanering och att man därför inte kan bedöma om det är orimligt att sanera bergrummet innan avställning sker. Länsstyrelsen har pekat på att sökanden inte tillfredsställande visat att sanering måste ske manuellt. Likväl har länsstyrelsen delat sökandens åsikt att det ändå skulle vara nödvändigt med hydraulisk avledning och för det fall den sökta verksamheten skulle tillåtas har länsstyrelsen förklarat sig ej ha någon erinran mot de föreslagna utsläppsvillkoren men yrkat att tiden för anmälan av oförutsedd skada skall vara tio år.
Länsstyrelsen, som inte ifrågasatt den föreslagna hydrauliska avledningen, har intagit en ståndpunkt som innebär ett påstående om att miljökonsekvensbeskrivningen är så bristfällig att den inte kan godkännas, till följd varav inte heller den sökta verksamheten kan tillåtas. Den sanering som länsstyrelsen åsyftar skulle avse de i bergrummet kvarvarande oljeresterna av stelnat flytslam. Enligt länsstyrelsen skulle en sådan sanering kunna ske lättare innan den hydrauliska avledningen inleddes och det sanerade bergrummet skulle kunna nyttiggöras för annan användning.
Det är utrett och inte av någon ifrågasatt att de stelande oljeresterna, som uppkommit som en följd av bergrummets tidigare användning som oljelager, vid en hydraulisk avledning skulle komma att stanna kvar i bergrummet och inte föreorena miljön utanför detsamma. Den sökta verksamheten kommer således inte ha någon effekt på dessa oljerester. I miljökonsekvensbeskrivningen anges att en sanering av stelnat oljeflock måste ske manuellt till mycket stora kostnader och innebärande arbetsmiljörisker, bl a beroende på att bergrummet skulle behöva skyddsskrotas. Därtill kommer att en sanering i sig kan innebära att olja mobiliseras. Miljödomstolen finner att miljökonsekvensbeskrivningen för den sökta verksamheten, som bedömts kunna antas medföra betydande miljöpåverkan, uppfyller de krav på en miljökonsekvensbeskrivning som uppställs i 6 kapmiljöbalken.
Tillåtligheten i den sökta verksamheten är i egentlig mening inte ifrågasatt. Sökanden har lämnat tillräckliga uppgifter som ger grund för bedömningen att hänsynsreglerna i 2 kapmiljöbalken iakttas. Därtill kommer att bortledningen av grundvattnet inte strider mot bestämmelserna avseende särskilda förutsättningar för vattenverksamhet i 11 kapmiljöbalken.
Det är miljödomstolens uppfattning att en sanering av bergrummet av det slag som anges i miljökonsekvensbeskrivningen måste föregås av tunnelsprängning. En sanering skulle bli synnerligen kostsam utan att några positiva miljöeffekter utanför bergrummet skulle uppnås. I systemet med den hydrauliska avledningen fungerar bergrummet som en oljeavskiljare och kan då inte användas för något annat ändamål. Därtill kommer att systemet försvårar inte en framtida sanering. Miljödomstolen anser det därför inte skäligt att uppställa efterbehandlingsvillkor avseende sanering av bergrummet.
Miljödomstolen finner skäl att i övrigt föreskriva och besluta vad som framgår av domslutet.
Överklagandeskrift senast den 20 mars 2001.
I avgörandet har deltagit rådmannen Hogan (ordförande), miljörådet Mercado samt de sakkunniga ledamöterna Mueller och Edwards.