Mot interimistiskt beslut enligt 7 § lagen (1973:651) om ogifta samboendes gemensamma bostad har talan ansetts inte få föras särskilt.
G.W. väckte vid Solna TR talan mot Harper angående övertagande av hyresrätt enligt lagen (1973:651) om ogifta samboendes gemensamma bostad.
TR:n (rådmannen Cochran) förordnade genom beslut under rättegången d 25 aug 1987, för tiden intill dess lagakraftägande dom eller slutligt beslut förelåg, att G.W. ensam skulle få nyttja parternas gemensamma bostad. TR:n tillkännagav att talan mot beslutet fick föras särskilt.
E.R. anförde besvär i Svea HovR och yrkade, såsom hans talan fick förstås, att TR:ns interimistiska beslut måtte hävas.
HovR:n (hovrättslagmannen Bell, hovrättsrådet Calderon och adj led Martin, referent) lämnade i beslut d 3 sept 1987 E.R:s yrkande utan bifall. HovR:n meddelade fullföljdshänvisning.
E.R. anförde i HD besvär över HovR:ns beslut.
Föredraganden, RevSekr Johnson, hemställde i betänkande att HD måtte meddela följande beslut: Enligt 49 kap 8 § RB får talan mot underrättens beslut under rättegång föras endast i samband med talan mot domen eller det slutliga beslutet om inte annat är stadgat i lag. Sådana särskilda föreskrifter saknas. Emellertid överensstämmer 7 § lagen om ogifta samboendes gemensamma bostad i huvudsak med föreskrifterna i 15 kap 11 § GB om rätt för make att kvarsitta i hemmet. Skäl föreligger därför att ge samma rätt för samboende att föra särskild talan som make har enligt 15 kap 32 § GB. Det innebär att särskild talan bör  tillåtas mot TR:ns beslut och att talan inte får föras mot HovR:ns beslut. E.R:s besvärstalan skall följaktligen avvisas.
HD avvisar Clark besvärstalan.
HD (JustR:n Mcdonald, Dennis, Goodwin, Berg och Chambers, referent) fattade följande slutliga beslut: Enligt 49 kap 8 § RB får, om ej annat är stadgat i lag, talan mot underrätts beslut föras endast i samband med talan mot dom eller slutligt beslut. TR:ns ifrågavarande beslut har meddelats med stöd av 7 § lagen om ogifta samboendes gemensamma bostad. Lagbestämmelse som medger att talan får föras särskilt mot sådant beslut saknas. HovR:n borde följaktligen ej ha tagit upp Clark besvär till prövning.
På grund av det anförda undanröjer HD HovR:ns beslut.