Entreprenad. Fråga om rätt till ersättning för beräknad avhjälpandekostnad när varken entreprenören eller beställaren har avhjälpt felet. Tolkning av standardavtal (Allmänna bestämmelser för totalentreprenader avseende byggnads-, anläggnings- och installationsarbeten, ABT 94).
J.S. Byggnadsfirma AB (JSB) och Det Andra Bolaget House Sweden AB (DAB) ingick ett entreprenadkontrakt, som avsåg en del av entreprenaden för uppförande av en industri- och handelslokalbyggnad. JSB:s entreprenad färdigställdes och godkändes vid slutbesiktning. Därefter uppkom tvist beträffande betalningen för vissa ändrings- och tilläggsarbeten samt fel i entreprenaden.
JSB väckte talan mot DAB vid Kalmar tingsrätt och yrkade förpliktande för DAB att betala 1 032 270 kr jämte ränta. Som grund anförde JSB dels att ett belopp av den ursprungliga kontraktssumman var obetalat, dels att JSB hade utfört av beställaren föreskrivna ändringar och tilläggsarbeten.
DAB bestred käromålet.
DAB yrkade genstämningsvis i första hand att tingsrätten skulle förplikta JSB att till DAB utge 13 589 400 kr, eller det lägre belopp tingsrätten fann skäligt, jämte ränta. I andra hand yrkade DAB att JSB skulle förpliktas att, vid vite om 13 589 400 kr, senast 180 dagar efter det att tingsrättens dom vunnit laga kraft slutföra felavhjälpande i utförda entreprenadarbeten på närmare angivet sätt.
Som grunder anförde DAB följande. Det förelåg fel i entreprenaden beträffande en betongplatta i angivna avseenden och spridning av störande ljud. Till följd av felen - som måste avhjälpas - skulle DAB få vidkännas avhjälpandekostnader om 13 589 400 kr. DAB hade rätt till ersättning för kostnaderna enligt 7 kap. 25 § 4 och 5 p. Allmänna bestämmelser avseende byggnads-, anläggnings- och installationsarbeten (ABT 94), alternativt enligt 7 kap. 26 § ABT 94. För det fall tingsrätten skulle finna att DAB inte hade rätt att avhjälpa felet på JSB:s bekostnad, skulle JSB avhjälpa felet i enlighet med 7 kap. 25 § första stycket ABT 94.
JSB bestred bifall till yrkandet om betalningsförpliktelse och yrkade att tingsrätten skulle avvisa yrkandet om vitessanktionerad dom. För det fall tingsrätten inte avvisade andrahandsyrkandet, bestred JSB bifall till det.
Enligt JSB förelåg det inget kvarstående och oreglerat fel. JSB anförde vidare följande.
Om fel skulle befinnas föreligga, ska detta kompenseras genom värdeminskningsavdrag beräknat enligt 7 kap. 26 § ABT 94. JSB bestrider sålunda att DAB har rätt till ersättning för avhjälpande, med hänsyn till att felen inte påverkar beställarens möjligheter att använda entreprenaden.
Den av DAB föregivna kostnaden för avhjälpande kan inte vitsordas såsom skälig i och för sig. Under alla förhållanden krävs, för att ersättning ska utgå till DAB för kostnader avseende avhjälpande, att sådant avhjälpande verkligen skett, vilket inte är fallet.
Ett eventuellt värdeminskningsavdrag ska beräknas såsom utgörande skillnaden mellan entreprenaden i kontraktsenligt och utfört skick (se 7 kap. 26 § ABT 94) och utgör således inte kostnad för avhjälpande. Något skäligt belopp såsom värdeminskningsavdrag kan för närvarande inte anges.
Slutligen anförde JSB att yrkandet om vitessanktionerad dom saknade grund i parternas avtal och var olämpligt av processuella skäl.
Tingsrätten (lagmannen Simpson, rådmannen Wise och f.d. lagmannen May) anförde följande i dom den 7 juli 2011.
I fråga om huvudkäromålet fann tingsrätten på anförda skäl dels att JSB ägde rätt till ersättning för vissa ändrings- och tilläggsarbeten med ett totalbelopp om 287 331 kr samt för innehållen del av kontraktssumman med 250 000 kr, dels att DAB hade rätt till värdeminskningsavdrag och rätt att innehålla belopp om sammanlagt 256 250 kr. Sammantaget skulle DAB således förpliktas att till JSB utge 281 081 kr.
Beträffande genkäromålet fann tingsrätten på anförda skäl att det förelåg fel i entreprenaden när det gällde ljudspridning, att det förelåg sprickbildning i betongplattan som var att bedöma som fel i entreprenaden samt att det förelåg fel i entreprenaden även beträffande betongplattans tjocklek.
Tingsrätten anförde härefter följande om rätt till avhjälpandekostnad alternativt värdeminskningsavdrag.
Som ovan konstaterats föreligger fel i entreprenaden beträffande plattans tjocklek, ljudspridning och sprickbildning. DAB har gjort gällande att de omfattande felen i entreprenaden gör att ett avhjälpande bör ske. JSB har bestritt detta och invänt att plattans bärighet i vart fall är tillräcklig och att avhjälpande därför inte bör ske. Enligt tingsrättens mening är främst ljudproblemen i lokalen så betydande att ett avhjälpande i princip bör ske.
DAB har inte avhjälpt felen i entreprenaden utan krävt ersättning för den beräknade kostnaden för att göra detta. Frågan är därmed inledningsvis om bestämmelserna i ABT 94 ger utrymme för beställaren att få ersättning för den beräknade kostnaden för ett avhjälpande eller om det krävs att beställaren faktiskt har avhjälpt felet och haft en reell kostnad för detta.
Denna fråga har såvitt känt inte varit föremål för prövning i HD eller i hovrätt, med undantag för ett uttalande i en skiljaktig mening (Svea hovrätts dom den 28 maj 2009 (mål T 6100-07). Däremot har frågan prövats i en dom från Mölndals tingsrätt den 14 november 2003 (mål T 1624-02) och i en dom från Blekinge tingsrätt den 29 april 2010 (mål T 145-08 och T 368-09). I dessa tingsrättsdomar har prövningen lett till skilda resultat. Medan Mölndals tingsrätt ansett att ersättning för avhjälpande enligt bestämmelserna i 7 kap. 25 och 26 §§ ABT 94 förutsätter att ett avhjälpande skett har Blekinge tingsrätt ansett att bestämmelsernas ordalydelse inte utesluter att sådan ersättning under vissa förutsättningar kan utgå.
Tingsrätten delar den bedömning som kommit till utryck i domen från Mölndals tingsrätt. Enligt tingsrättens mening ger således ordalydelsen i 7 kap. 25 och 26 §§ ABT 94 klart uttryck för att beställaren har rätt till ersättning enbart under förutsättning att det påstådda felet har avhjälpts. I ett mål som det föreliggande, mellan två kommersiella parter, bör det därmed inte komma ifråga att tolka bestämmelserna i strid mot ordalydelsen. Yrkandet om ersättning för avhjälpande ska därför ogillas.
I 7 kap. 26 § ABT 94 stadgas att entreprenören inte är skyldig att avhjälpa fel som inte i väsentlig grad påverkar entreprenadens bestånd, utseende eller möjligheten att använda den på ett ändamålsenligt sätt om detta skulle vara oskäligt med hänsyn till avhjälpandekostnader och andra omständigheter. Istället är beställaren enligt andra stycket berättigad till värdeminskningsavdrag. Bestämmelsen utesluter enligt tingsrättens mening inte att värdeminskningsavdrag kan användas för att reglera fall av mer betydande fel när entreprenören vägrar att avhjälpa dessa (se Ossmer i SvJT 2006 s. 645-652).
Beställaren är därmed berättigad till avdrag på entreprenadsumman med ett belopp som motsvarar skillnaden mellan värdet på entreprenaden i kontraktsenligt skick och i felaktigt skick. I målet saknas närmare utredning om värdet på entreprenaden. Den enda utredningen i detta avseende är det anbud beträffande kostnader för avhjälpande som åberopats av DAB. Avhjälpandekostnaden används vanligen som riktvärde vid mål om prisnedsättning i anledning av fel i fastighet för att bestämma skillnaden mellan värdet av en fastighet i felaktigt och felfritt skick. I detta sammanhang måste dock noteras att det saknas utredning om alternativa metoder till en fullständig nyanläggning av betonggolvet. Även med detta beaktat måste värdeminskningsavdraget vara betydande med hänsyn till de allvarliga bristerna i entreprenaden. Tingsrätten bestämmer värdeminskningsavdraget till skäliga 5 000 000 kr.
Tingsrätten förpliktade DAB att till JSB betala 281 081 kr jämte ränta och JSB att till DAB betala 5 000 000 kr jämte ränta.
J.S. Byggnadsfirma AB (JSB) överklagade i Göta hovrätt och yrkade att hovrätten skulle helt bifalla bolagets vid tingsrätten förda talan och ogilla Det Andra Bolaget House Sweden AB:s (DAB) vid tingsrätten förda talan.
DAB motsatte sig att tingsrättens dom ändrades.
Hovrätten (hovrättsrådet Moore, f.d. hovrättsrådet Johnson och tf. hovrättsassessorn Richards, referent) anförde följande i dom den 21 december 2012.
I fråga om huvudkäromålet fann hovrätten på anförda skäl att DAB skulle förpliktas att till JSB betala 461 688 kr.
När det gällde genkäromålet gjorde hovrätten samma bedömning som tingsrätten vad gällde frågorna om fel avseende ljudspridning och för tunn betongplatta. Däremot kunde DAB enligt hovrättens mening inte anses ha styrkt påståendet om att sprickbildningen i betonggolvet utgjorde fel i entreprenaden.
Beträffande rätten till avhjälpandekostnad alternativt värdeminskningsavdrag anförde hovrätten härefter följande.
Som framgått ovan är det styrkt att det föreligger fel i entreprenaden såvitt avser ljudspridning och en för tunn betongplatta. Hovrätten ansluter sig till tingsrättens bedömning att felen är så betydande att ett avhjälpande i princip bör ske.
Varken JSB eller DAB har dock åtgärdat felen. I stället har DAB i första hand yrkat ersättning för den beräknade avhjälpandekostnaden enligt 7 kap. 25 § i ABT 94. I denna bestämmelse anges bland annat att avhjälpandet sker på entreprenörens bekostnad om han är ansvarig för felet. Frågan är då om bestämmelsen ger utrymme för beställaren att få ersättning för en beräknad kostnad för ett avhjälpande eller om det krävs att beställaren faktiskt har avhjälpt felet och haft en reell kostnad för det.
Som tingsrätten redogjort för har frågan inte tidigare varit föremål för prövning i HD. Frågan har dock prövats i två tingsrättsdomar, vilka tingsrätten också redogjort för, där domstolarna kommit till skilda slutsatser. Mölndals tingsrätt har å ena sidan ansett att ersättning för avhjälpande enligt 7 kap. 25 § i ABT 94 förutsätter att ett avhjälpande skett medan Blekinge tingsrätt å andra sidan har ansett att bestämmelsernas ordalydelse inte utesluter att sådan ersättning kan utgå under vissa förutsättningar. I kommentaren till ABT 06, som ersatt ABT 94, anges att avtalstexten knappast ger ett klart svar på frågan, men att det nog närmast lutar åt att beställaren måste visa att han avhjälpt felet och därefter kräva ersättning för nedlagd avhjälpandekostnad (se Morris, Kommentarer till AB 04 - ABT 06 - ABK 09, 2010, s. 104).
Hovrätten finner att bestämmelsens ordalydelse måste förstås så, att det krävs att beställaren faktiskt har avhjälpt felet för att han ska ha rätt till ersättning för avhjälpandekostnaden enligt 7 kap. 25 § i ABT 94. DAB:s yrkande om ersättning för avhjälpande ska därmed, som tingsrätten funnit, ogillas.
Frågan är då om DAB i stället har rätt till värdeminskningsavdrag enligt 7 kap. 26 § i ABT 94. I denna bestämmelse stadgas att entreprenören inte är skyldig att avhjälpa fel som inte i väsentlig grad påverkar entreprenadens bestånd, utseende eller möjlighet att använda den på ett ändamålsenligt sätt om detta skulle vara oskäligt med hänsyn till avhjälpandekostnader och andra omständigheter. Enligt samma bestämmelse har beställaren i sådant fall i stället rätt till värdeminskningsavdrag.
DAB har anfört att de aktuella felen visserligen är så allvarliga att de påverkar entreprenadens bestånd och möjligheten att använda den på ändamålsenligt sätt, men att ersättning med stöd av 7 kap. 26 § i ABT 94 ändå kan utgå i detta fall. Tingsrätten har gjort bedömningen att bestämmelsen inte utesluter att värdeminskningsavdrag kan användas för att reglera fall av mer betydande fel när entreprenören vägrar att avhjälpa dessa. Denna uppfattning får stöd i en artikel av Mendez (Mendez, Entreprenadrätt: Om en entreprenör inte avhjälper fel - har då beställaren rätt till ersättning motsvarande uppskattad kostnad för felavhjälpandet?, SvJT 2006 s. 645).
Som DAB har anfört är de aktuella felen så allvarliga att de påverkar entreprenadens bestånd och möjligheten att använda den på ändamålsenligt sätt. En tillämpning av 7 kap. 26 § i ABT 94 i detta fall skulle därmed helt strida mot bestämmelsens ordalydelse. Härvid ska beaktas att ABT 94, liksom andra motsvarande standardavtal, har tillkommit genom förhandlingsarbete inom Byggandets Kontraktskommitté (BKK) med företrädare för både byggherresidan och entreprenörsidan. En tolkning helt i strid mot bestämmelsens ordalydelse kan enligt hovrättens mening inte komma ifråga. Bestämmelsen i 7 kap. 26 § i ABT 94 är följaktligen enligt hovrättens bedömning inte tillämplig i en situation som den nu aktuella. DAB:s yrkande om värdeminskningsavdrag ska därmed ogillas. Till följd därav ska genkäromålet i sin helhet ogillas.
Hovrätten ändrade tingsrättens dom på så sätt att DAB förpliktigades att till JSB betala 461 688 kr jämte ränta (punkten 1) och att DAB:s talan lämnades utan bifall (punkten 2).
Hovrättsrådet Taylor var skiljaktig och anförde följande.
Av kommentaren till ABT 06, som ersatt ABT 94, (se Morris, Kommentarer till AB 04 - ABT 06 - ABK 09, 2010, s. 104 in fine och s. 105) framgår att huvudregeln är att ABT inte innehåller någon begränsning av entreprenörens ekonomiska ansvar och skyldighet att avhjälpa fel, oavsett kostnaderna. Därtill har tillkommit 7 kap. 26 § ABT 94 som är en paragraf som begränsar entreprenörens avhjälpandeskyldighet under förutsättning att felet inte är av väsentlig betydelse för beställaren (DAB) och att avhjälpandekostnaden skulle innebära en oskälig kostnad för entreprenören (JSB).
Som det får förstås utgör förutsättningen att ”felet inte är av väsentlig betydelse för beställaren” en skyddsregel för beställaren, som vid situationer då felen är av väsentlig betydelse enligt de förutsättningar som ges, har rätt till avhjälpande av felet oavsett kostnaderna, i enlighet med huvudregeln. Detta ska mot bakgrund av vad Mendez fört fram i frågan inte begränsa beställaren, även i de fall då felen är av väsentlig betydelse för beställaren, att välja en lägre ersättning med stöd av 7 kap. 26 § ABT 94 [SvJT 2006 s. 645 (s. 650)].
Således finner jag att förutsättning för tillämpning av 7 kap. 26 § ABT 94 föreligger och att värdeminskningsavdrag ska utgå.
I målet saknas utredning beträffande skillnaden mellan värdet på entreprenaden i kontraktsenligt respektive felaktigt skick. Ostridigt är att kontraktsumman för entreprenaden uppgick till ett belopp om 11 300 000 kr. I ovan nämnda artikel av Mendez förs även ett resonemang beträffande fastställande av värdeminskningsavdragets storlek. Vid avsaknad av utredning bör värdeminskningsavdrag utgå med skäliga 15 % av kontraktsumman, dvs. 1 695 000 kr.
I övriga delar är jag ense med majoriteten.
Det Andra Bolaget House Sweden AB överklagade och yrkade att HD skulle förplikta J.S. Byggnadsfirma AB att till bolaget utge 5 000 000 kr jämte ränta, med avräkning för J.S. Byggnadsfirma AB:s genom hovrättens dom fastställda fordran om 461 688 kr jämte ränta.
J.S. Byggnadsfirma AB motsatte sig att hovrättens dom ändrades.
Med utgångspunkt i hovrättens bedömning att det såvitt avsåg ljudspridning och en för tunn betongplatta förelåg fel i entreprenaden, som i väsentlig grad påverkade entreprenadens bestånd och möjligheten att använda den på ändamålsenligt sätt, samt att ett avhjälpande i princip borde ske, meddelade HD prövningstillstånd i frågan om Det Andra Bolaget House Sweden AB hade rätt till ersättning för uppskattade avhjälpningskostnader enligt kap. 7 § 25 ABT 94 eller värdeminskningsavdrag enligt kap. 7 § 26 ABT 94. - HD förklarade frågan om meddelande av prövningstillstånd rörande målet i övrigt vilande.
Byggandets Kontraktskommitté avgav yttrande i målet.
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, justitiesekreteraren Chandler, föreslog i betänkande att HD skulle meddela följande dom.
Efter en redogörelse i huvudsaklig överensstämmelse med HD:s dom för bakgrunden, frågan i målet och den aktuella regleringen i ABT 94 (punkterna 1-5) anförde föredraganden följande.
Avtal om entreprenad är nästan oreglerade i lag. Entreprenader regleras i stället i stor omfattning genom standardavtal. Standardavtalet ABT 94, som ersatts av ABT 06, är utarbetat inom Byggandets Kontraktskommitté. I denna kommitté ingår företrädare för såväl beställare som entreprenörer.
Genom NJA 2012 s. 597 och NJA 2013 s. 271 har principerna för tolkningen av denna typ av standardavtal lagts fast. Liksom vid avtalstolkning i allmänhet är vad parterna gemensamt kommit överens om det som ska gälla. Hur parterna diskuterat vid avtalets ingående och liknande utgör sådana omständigheter som kan fastställa den gemensamma partsavsikten. I målet har inte gjorts gällande att det mellan parterna förts några diskussioner hur de omtvistade villkoren ska tolkas. Inte heller i övrigt kan det fastställas någon gemensam uppfattning till stöd för hur villkoren ska tillämpas. Det saknas alltså en gemensam partsavsikt.
Tolkningen av villkoren ska i stället ske enligt objektiva grunder. Utgångspunkten är då det omtvistade avtalsvillkorets ordalydelse. När ordalydelsen ger utrymme för flera tolkningar ska ledning i stället sökas i systematiken och de övriga villkoren i standardavtalet. Bestämmelserna i avtalet är avsedda att utgöra ett sammanhängande system. När inte heller avtalets systematik ger någon ledning ska avtalsvillkoret tolkas i ljuset av dispositiv rätt (se NJA 2012 s. 597 p. 13 och NJA 2013 s. 271 p. 7 som gällde tolkning av villkor i AB 92).
Då det gäller villkor om felansvar och felpåföljder i ABT 94 är det naturligt att tolka dessa med ledning från vad som skulle gällt enligt tillämpning av köplagen. Hänsyn ska dock tas till entreprenadavtalets speciella karaktär i förhållande till köp (se NJA 2013 s. 271).
Villkoret reglerar ansvaret för fel i entreprenaden. Entreprenören har den primära skyldigheten att avhjälpa fel. Beställaren har under vissa förutsättningar rätt att själv genomföra avhjälpandet. Om det är entreprenören som är ansvarig för felet sker avhjälpandet på dennes bekostnad. Det är oklart enligt villkorets ordalydelse om beställaren i sådana fall har rätt till ersättning för uppskattade avhjälpandekostnader eller om detta förutsätter att ett avhjälpande faktiskt har skett. Ordalydelsen kan alltså inte ge ledning för tolkningen. Detta stöds även av att Byggandets Kontraktskommitté, som utarbetat ABT 94 och på HD:s begäran avgett yttrande, inte har kunnat avge ett enigt yttrande i frågan om tolkningen av villkoret.
Beställaren har enligt kap. 6 § 15 i ABT 94 rätt att innehålla betalning för att säkerställa ett eget avhjälpande på entreprenörens bekostnad. Detta villkor skulle då kunna ge stöd för att avhjälpande måste ske innan ersättning kan utkrävas eftersom den ekonomiskt möjliggör beställarens eget avhjälpande. En sådan tolkning är dock inte rimlig då entreprenörens felansvar kan inträda i ett skede då beställaren saknar möjligheter att innehålla något av betalningen. Detta leder till slutsatsen att inte heller avtalets systematik kan ge någon klarhet i hur villkoret i kap. 7 § 25 ABT 94 ska tolkas.
Tolkningen av villkoret ska alltså ske med ledning av vad som gäller enligt dispositiv rätt, i detta fall köplagen. Beställarens rätt till avhjälpande på entreprenörens bekostnad har sin motsvarighet i 34 § tredje stycket köplagen som innebär att om säljaren inte fullgör sin skyldighet att avhjälpa fel har köparen rätt till ersättning för försvarliga kostnader för att själv avhjälpa. Enligt såväl köplagen som ABT 94 inträder rätten till avhjälpande för beställaren respektive köparen först när entreprenören respektive säljaren inte fullgjort den skyldighet dessa har att avhjälpa fel. Även om köplagen ger den utsatte möjlighet att åberopa fler påföljder är förutsättningarna för när avhjälpandekostnader kan utkrävas överensstämmande. Med beaktande även av entreprenadavtalets speciella drag kan ledning för tolkningen av villkoret göras utifrån 34 § tredje stycket köplagen.
I förarbetena till köplagen klargörs inte om 34 § tredje stycket köplagen ger köparen rätt till uppskattade kostnader för avhjälpande eller om det förutsätts att avhjälpande skett. Köplagen har utarbetats genom ett nordiskt samarbete. Detta har lett till att den svenska och finska köplagen sakligt sett är överensstämmande. I förarbetena till den finska köplagen har saken berörts och där uttalas att köparen har rätt till ersättning för kostnader även då avhjälpande inte skett (RP 93/1986, Regeringens proposition till Riksdagen med förslag till köplag s. 82). I den juridiska litteraturen framförs att köparen bör ha rätt till ersättning för uppskattade avhjälpandekostnader (se bl.a. Gilbert och Stokes, Köplagen, En kommentar, 2:a uppl., 2013, s. 330, och Stokes, Ersättningar i köprätten, Särskilt om skadeståndsberäkning, ak. avh., 1996, s. 186-189).
Om säljaren avstått från att avhjälpa felet bör denne inte kunna undgå ett anspråk på ersättning från köparen. Särskilt eftersom säljaren kan disponera över bestämmelsens tillämpning genom att välja att själv avhjälpa felet. Detta leder till slutsatsen att köparen enligt 34 § tredje stycket köplagen har rätt till ersättning för uppskattade avhjälpandekostnader för det fall säljarens rätt att på egen hand avhjälpa felet har upphört. Avtalsvillkoret bör tolkas på samma sätt. Om entreprenören inte levererat en felfri entreprenad är det inte rimligt att tolka villkoret i kap. 7 § 25 ABT 94 på ett sådant sätt att det leder till att denne undkommer ersättningsanspråk, detta oavsett om avhjälpande skett eller inte.
Villkoret i kap. 7 § 26 i ABT 94 innebär att entreprenören under vissa förutsättningar inte är skyldig att avhjälpa fel. Villkoret är begränsat till fel av mindre betydelse. I stället för avhjälpande har beställaren rätt till ersättning i form av värdeminskningsavdrag. Detta uppgår till skillnaden i värde mellan kontraktsenligt respektive felaktigt skick. Nedsättningen ska dock inte understiga den besparing entreprenören gjort. Villkoret kan till sin karaktär liknas vid den köprättsliga påföljden prisavdrag.
Villkoret är tillämpligt endast för vissa typer av mindre fel och då vissa förutsättningar i övrigt är uppfyllda. Villkoret utgör ett undantag från kap. 7 § 25 i ABT 94 om att fel ska avhjälpas. Kap. 7 § 26 i ABT 94 bör därför inte tolkas så att tillämpningsområdet utsträcks med konsekvensen att fel som omfattas av huvudregeln kan regleras på skilda sätt. Såväl villkorets ordalydelse som avtalets systematik ger stöd för tolkningen att värdeminskningsavdrag inte kan utgå för de aktuella felen.
Slutsatsen av det anförda är dels att kap. 7 § 25 i ABT 94 ska tolkas på så sätt att Det Andra Bolaget House Sweden AB har rätt till ersättning för avhjälpandekostnader även om bolaget inte vidtagit något avhjälpande, dels att kap. 7 § 26 i ABT 94 ska tolkas på så sätt att Det Andra Bolaget House Sweden AB inte har rätt till värdeminskningsavdrag för de mer omfattande fel som det är fråga om. De tolkningsfrågor som uppställts i det partiella prövningstillståndet ska alltså besvaras på detta sätt.
HD:s ställningstagande innebär att prövningstillstånd ska meddelas i den del frågan förklarats vilande. Det bör ankomma på hovrätten att pröva dessa frågor. Hovrättens dom i den överklagade delen bör därför undanröjas och målet återförvisas till hovrätten för fortsatt behandling.
HD förklarar att för fel i entreprenaden såvitt avser ljudspridning och en för tunn betongplatta har Det Andra Bolaget House Sweden AB rätt till ersättning för uppskattade avhjälpandekostnader enligt kap. 7 § 25 ABT 94 men inte rätt till värdeminskningsavdrag enligt kap. 7 § 26 ABT 94.
HD meddelar prövningstillstånd i den del målet har förklarats vilande, undanröjer hovrättens dom utom punkten 1 och återförvisar i denna del målet till hovrätten för sådan förnyad prövning som föranleds av HD:s dom.
HD (justitieråden Craig och Vasquez, referent) meddelade den 23 december 2014 följande dom.
Parterna träffade i april 2007 avtal om totalentreprenad avseende uppförande av en byggnad för industri och handel i Kalmar. J.S. Byggnadsfirma AB (Byggnadsfirman) utförde entreprenaden på uppdrag av Det Andra Bolaget House Sweden AB (Andra Bolaget). Enligt avtalet skulle Byggnadsfirman utföra konstruktions- och byggnadsarbeten, bl.a. avseende en betongplatta. Den överenskomna kontraktssumman för de avtalade arbetena uppgick till 11 300 000 kr. Entreprenaden godkändes vid slutbesiktning i december 2007.
Byggnadsfirman väckte i april 2008 talan i tingsrätten och yrkade att Andra Bolaget skulle förpliktas att utge ersättning med cirka 1 miljon kr avseende vissa ändrings- och tilläggsarbeten. Andra Bolaget yrkade genkäromålsvis ersättning för de kostnader som skulle komma att uppstå vid avhjälpande av de fel som enligt bolaget förelåg i entreprenaden. Andra Bolagets yrkande uppgick sammanlagt till cirka 13,5 miljoner kr.
För entreprenaden gäller 1994 års Allmänna bestämmelser för totalentreprenader avseende byggnads-, anläggnings- och installationsarbeten (ABT 94). Det är ett standardavtal ingående i en grupp av liknande avtal (AB-familjen) vilka har utarbetats inom Byggandets Kontraktskommitté. I kommittén ingår företrädare för såväl beställare som entreprenörer.
Standardavtalet ABT 94 - som numera har ersatts av ABT 06 - är avsett att användas vid totalentreprenader. Denna typ av entreprenad innebär, i jämförelse med en utförandeentreprenad, att entreprenören svarar för såväl projektering som utförande. Vid utförandeentreprenader, där i stället normalt beställaren ansvarar för projektering, används vanligen standardavtalet AB 04 (som har ersatt AB 92). De för denna tvist centrala villkoren är kap. 7 § 25 och § 26 i ABT 94, som finns under rubriken Avhjälpande m.m.
Villkoret i kap. 7 § 25 i ABT 94 om avhjälpande av fel lyder:
Entreprenören är berättigad och skyldig att avhjälpa vad som i besiktningsutlåtande antecknats utgöra fel. Därjämte är entreprenören skyldig att avhjälpa sådant som beställaren anser utgöra fel och skriftligen påtalat enligt kapitel 5 § 10.
Om entreprenören anser att han inte är ansvarig för fel, skall han meddela beställaren detta. Om beställaren ändå så begär, skall entreprenören utföra avhjälpande. Detsamma gäller om det inte slutligt fastställts huruvida fel föreligger eller huruvida entreprenören ansvarar för felet.
Entreprenören skall utan dröjsmål underrätta beställaren när fel avhjälpts.
Om entreprenören inte avhjälper fel inom föreskriven tid eller skriftligen har meddelat att han inte avser att avhjälpa felet, får beställaren låta avhjälpa felet.
Om det efter avhjälpandet slutligt fastställs att fel inte föreligger eller att entreprenören inte svarar för felet, skall kostnadsreglering ske enligt kapitel 6 §§ 1-5 och § 9. Om entreprenören är ansvarig för felet, sker avhjälpandet på hans bekostnad.
Avhjälpande skall fullgöras utan dröjsmål och senast inom två månader räknat från det att besiktningsutlåtandet eller underrättelsen tillställts entreprenören, såvida inte lämplig årstid bör avvaktas.
Om fel som beställaren skriftligen har påtalat inom tre månader efter entreprenadens godkännande inte medför risk för skada på entreprenaden eller olägenhet av betydelse för beställaren, kan avhjälpande ske utan dröjsmål efter garantitidens utgång.
Villkoret i kap. 7 § 26 i ABT 94 om avdrag på entreprenadsumman lyder:
Fel som inte i väsentlig grad påverkar entreprenadens bestånd, utseende eller möjligheten att använda den på ändamålsenligt sätt är entreprenören inte skyldig att avhjälpa, om detta skulle vara oskäligt med hänsyn till avhjälpandekostnader och andra omständigheter.
Vid tillämpning av föregående stycke är beställaren berättigad till avdrag på entreprenadsumman med belopp motsvarande skillnaden mellan värdet på entreprenaden i kontraktsenligt respektive felaktigt skick. Beloppet skall dock inte understiga den besparing entreprenören gjort genom det felaktiga utförandet.
Byggnadsfirmans talan bifölls delvis av både tingsrätten och hovrätten. När det gällde Andra Bolagets talan fann tingsrätten att det förelåg fel i entreprenaden och förpliktade Byggnadsfirman att utge 5 000 000 kr såsom värdeminskningsavdrag. Även hovrätten har funnit att det föreligger fel i entreprenaden. Hovrätten har emellertid ogillat Andra Bolagets talan med hänvisning till att varken § 25 eller § 26 kan grunda rätt till ersättning i ett fall som det aktuella.
HD har - med utgångspunkt i hovrättens bedömning att det såvitt avser ljudspridning och en för tunn betongplatta föreligger fel i entreprenaden, som i väsentlig grad påverkar entreprenadens bestånd och möjligheten att använda den på ändamålsenligt sätt, samt att ett avhjälpande i princip bör ske - meddelat prövningstillstånd i frågan om Andra Bolaget har rätt till ersättning för uppskattade avhjälpandekostnader enligt kap. 7 § 25 i ABT 94 eller värdeminskningsavdrag enligt kap. 7 § 26 i ABT 94.
Beträffande regleringen i kap. 7 § 25 i ABT 94 gäller tvisten alltså om beställaren har rätt till ersättning för en beräknad avhjälpandekostnad när något avhjälpande inte har skett. Tvistefrågan rörande föreskrifterna i § 26 avser huruvida beställaren har rätt till avdrag på entreprenadsumman enligt andra stycket (närmare bestämt värdeminskningsavdrag) när felet inte är oväsentligt i den mening som avses i första stycket, dvs. när beställaren har rätt till avhjälpande enligt § 25. När det i det följande talas om att ett fel är väsentligt respektive oväsentligt (dvs. icke väsentligt) avses den åtskillnad som görs i första stycket av § 26.
Byggandets Kontraktskommitté har gett in ett yttrande till HD. Av detta framgår att det inom kommittén finns olika meningar i de tolkningsfrågor som tvisten föranleder.
Av kap. 7 § 2 i ABT 94 följer att det som huvudregel vid entreprenadtidens utgång ska genomföras en slutbesiktning. Syftet med besiktningen är att undersöka i vad mån entreprenaden uppfyller kontraktsenliga fordringar. Fel som vid tiden för besiktningen finns på besiktigad del av entreprenaden ska antecknas i utlåtande från besiktningen (kap. 7 § 13).
I kap. 7 § 14 i ABT 94 finns bestämmelser om godkännande vid slutbesiktning. Där anges bl.a. att besiktningsmannen ska godkänna entreprenaden även om fel i begränsad omfattning förekommer. Efter godkännande vid slutbesiktning är entreprenaden enligt kap. 7 § 15 avlämnad.
En entreprenad ska således kunna godkännas även om vissa fel återstår att åtgärda. Förfarandet vid avhjälpande av fel är kopplat till regleringen av parternas ekonomiska mellanhavanden. Av kap. 6 § 10 i ABT 94 följer att kontraktssumman i sin helhet förfaller till betalning efter entreprenadens godkännande. I kap. 6 § 15 anges emellertid att beställaren får, trots vad som följer av § 10, i avvaktan på slutligt avgörande av slutlikviden innehålla bl.a. dels ett betryggande belopp för avhjälpande av fel som har konstaterats vid slutbesiktning, dels ett belopp motsvarande avdrag på entreprenadsumman enligt kap. 7 § 26.
Enligt kap. 7 § 25 har entreprenören såväl en rätt som en skyldighet att avhjälpa vad som i ett besiktningsutlåtande har antecknats utgöra fel samt sådant som beställaren anser utgöra fel och skriftligen på visst sätt har påtalat. En entreprenör som anser sig inte vara ansvarig för ett fel är ändå skyldig att avhjälpa om beställaren begär det. Och detta gäller alltså även om det inte slutligt har fastställts huruvida det alls är fråga om ett fel eller vem som bär ansvaret. Först om entreprenören trots detta inte avhjälper felet inom föreskriven tid eller förklarar sig inte ha för avsikt att avhjälpa, får beställaren låta avhjälpa felet.
I kap. 7 § 26 i ABT 94 finns ett undantag från huvudregeln om entreprenörens skyldighet att avhjälpa fel. Om det föreligger ett fel som inte i väsentlig grad påverkar entreprenadens bestånd, utseende eller möjligheten att använda den på ändamålsenligt sätt är entreprenören, under de ytterligare förutsättningar som anges i bestämmelsen, inte skyldig att genomföra ett avhjälpande. Beställaren har i ett sådant fall rätt till ett avdrag på entreprenadsumman (andra stycket).
Av det anförda framgår sammantaget att ABT 94, såvitt nu är av intresse, bygger på principen att påtalade bristfälligheter så snart som möjligt ska avhjälpas så att entreprenaden blir färdigställd. Entreprenören är med undantag för fel som är oväsentliga i den mening som avses i kap. 7 § 26 avhjälpandeskyldig. Frågan om vem som slutligt ska bära det ekonomiska ansvaret för avhjälpandet får i många fall anstå i avvaktan på utredning. Ansvarar entreprenören för felet ska han stå för avhjälpandekostnaden. När entreprenören för ett oväsentligt fel inte är avhjälpandeskyldig ska beställaren gottgöras genom avdrag på entreprenadsumman.
Regleringen i ABT 94 avseende avhjälpande av fel utgår alltså från att fel i entreprenaden ska bli effektivt avhjälpta enligt kap. 7 § 25 eller, när felet är oväsentligt och kostnaderna för ett avhjälpande inte står i proportion till felets betydelse, föranleda ett avdrag på entreprenadsumman enligt § 26. Det fallet att felet är så väsentligt att entreprenören inte med stöd av § 26 kan avvärja sin avhjälpandeplikt enligt § 25 men likväl inte avhjälper felet är reglerat på så sätt, att beställaren får avhjälpa felet på entreprenörens bekostnad. Situationen i detta mål föranleder frågan vad som gäller om beställaren inte kan eller vill avhjälpa ett väsentligt fel som har konstaterats föreligga. En fråga är om han har rätt till ersättning för beräknade avhjälpandekostnader, en annan om han har rätt till avdrag på entreprenadsumman.
I fjärde stycket av kap. 7 § 25 i ABT 94 anges att om entreprenören inte avhjälper ett fel, får beställaren ”låta avhjälpa felet”. Vidare sägs i bestämmelsens femte stycke att om entreprenören är ansvarig för felet ”sker avhjälpandet på hans bekostnad”. Uttrycket att beställaren får låta avhjälpa felet kan i viss mån anses tala för att ett faktiskt avhjälpande förutsätts ske. Ordalydelsen ger emellertid utrymme även för en annan tolkning. Inte heller formuleringen om att avhjälpandet sker på entreprenörens bekostnad ger något entydigt besked, när det gäller frågan om ersättning för avhjälpandekostnader kan utgå utan att ett avhjälpande faktiskt har skett. Bestämmelsen får således anses vara oklar beträffande frågan om beställaren har rätt att få ersättning för beräknade avhjälpandekostnader. Frågan är vad som då gäller.
Bestämmelsen i kap. 7 § 26 ger beställaren en rätt till avdrag på entreprenadsumman i ett visst fall, nämligen när entreprenören väljer att inte avhjälpa sådana fel som han inte är skyldig att avhjälpa (det rör sig då om oväsentliga fel). Regleringen är i sig klar, men den berör inte frågan huruvida avdragsrätt föreligger också vid fel som entreprenören är skyldig att avhjälpa (så alltid vid väsentliga fel) men inte avhjälper. Tolkningsfrågan är om beställaren har rätt till avdrag på entreprenadsumman även för fel av det senare slaget.
Liksom vid avtalstolkning i allmänhet gäller, också när en entreprenad regleras av ett standardavtal ingående i AB-familjen, vad parterna gemensamt har kommit överens om. Hur parterna har diskuterat vid avtalets ingående och liknande utgör sådana omständigheter som kan ge uttryck för den gemensamma partsavsikten.
I målet har det inte gjorts gällande att det mellan parterna har förts några diskussioner om hur de omtvistade villkoren ska tolkas. Inte heller i övrigt kan det fastställas någon gemensam uppfattning. Det saknas alltså en gemensam partsavsikt. I det läget ska tolkningen bygga på objektiva grunder.
Utgångspunkten för en tolkning på objektiva grunder av ett standardavtalsvillkor är det omtvistade villkorets ordalydelse. När ordalydelsen ger utrymme för olika tolkningar, liksom när ordalydelsen inte ger något besked alls, ska ledning sökas i systematiken och de övriga villkoren i standardavtalet. Det gäller särskilt när bestämmelserna i avtalet är avsedda att utgöra ett sammanhängande system.
När inte heller avtalets systematik ger någon ledning ska avtalsvillkoret tolkas i ljuset av dispositiv rätt (se NJA 2013 s. 271 p. 7, som gällde tolkning av villkor i AB 92). Den dispositiva rättens genomslagskraft kan i vissa fall behöva begränsas, t.ex. när visserligen på den ena sidan avtalskontexten inte ger någon direkt ledning men på den andra sidan den relevanta dispositiva rättsregeln passar illa i avtalssystemet. Således ska ytterst och sist göras en mer övergripande rimlighetsbedömning, som undantagsvis kan innebära att en avtalslucka fylls med en till det specifika avtalet tillpassad regel.
Entreprenadavtal är en icke lagreglerad särskild avtalstyp. När det gäller att fastställa innehållet i dispositiv rätt för sådana avtal får ledning sökas i allmänna obligationsrättsliga principer och vad som gäller för närliggande avtalstyper. Köplagens reglering har då sitt särskilda intresse, men det måste beaktas att det rör sig om två olika avtalstyper och att det vid tolkningen av vissa villkor kan finnas anledning att särskilt beakta entreprenadavtalets speciella drag (se NJA 2013 s. 271 p. 7).
Det finns mot den angivna bakgrunden skäl att behandla frågan om vad som skulle ha gällt för de i målet aktuella frågeställningarna om parternas avtalsförhållande hade reglerats enbart av dispositiv rätt.
Liksom i fråga om köp har en entreprenör enligt dispositiv rätt både skyldighet och rätt att avhjälpa fel och brister i entreprenaden.
Om entreprenören inte avhjälper ett fel eller en brist, har beställaren rätt till avdrag på den avtalade entreprenadsumman.
Underlåtenhet att efterkomma en avhjälpandeskyldighet utgör vidare ett kontraktsbrott. En påföljd är då att beställaren får avhjälpa felet på entreprenörens bekostnad. Det rör sig då om ett skadestånd.
Också när inget avhjälpande skett har beställaren rätt till skadestånd. Det gäller därvid en presumtion för att beställaren kommer att avhjälpa felet (jfr beträffande liknande fall justitierådet Santiago tillägg i NJA 2011 s. 576 p. 14-16 och där gjorda hänvisningar). Det innebär att ersättningen ska svara mot en beräknad avhjälpandekostnad. Om det emellertid står klart att beställaren inte avser att avhjälpa felet, ska ersättningen enligt skadeståndsrättsliga principer bestämmas till de ekonomiska effekterna av det bestående felet.
Enligt kap. 7 § 25 i ABT 94 har beställaren rätt att själv, på entreprenörens bekostnad, låta avhjälpa fel när entreprenören har brutit mot sin avhjälpandeplikt. Det gäller också enligt dispositiv rätt. Men enligt dispositiv rätt gäller vidare att beställaren har rätt till skadestånd även om han inte avhjälper felet. Frågan är om något annat gäller enligt ABT 94.
Om parterna i ett kontrakt har angett en viss påföljd för ett kontraktsbrott, så utesluter det i regel inte att den förfördelade parten har rätt till sådana andra påföljder som kan följa av på avtalsförhållandet tillämpliga rättsregler. För att en i ett sådant kontrakt föreskriven påföljd ska vara exklusiv krävs det i allmänhet att detta framgår av kontraktsvillkoret eller att det finns annat stöd för att uppfatta regleringen som heltäckande. Denna ordning gäller i princip också när det, såsom i förevarande fall, är fråga om ett standardavtal.
I kap. 7 § 25 i ABT 94 regleras endast att beställaren vid entreprenörens underlåtna fullgörelse av avhjälpandeskyldigheten får en rätt att låta avhjälpa felet (på entreprenörens bekostnad), men inte frågan om påföljd ifall beställaren inte vill eller själv förmår avhjälpa felet. Regleringen i § 25 ger således inte i sig stöd för att den där upptagna avhjälpandepåföljden skulle vara exklusiv. Emellertid måste också beaktas vad som föreskrivs i kap. 5 under rubriken Ansvar. De två första meningarna av första stycket i § 14 lyder:
Part är skyldig att ersätta motparten skada som inte skall ersättas enligt bestämmelserna ovan i detta kapitel, om han varit vårdslös eller försumlig eller om skadan beror på fel för vilket entreprenören är ansvarig. Ersättningsskyldigheten är begränsad till 15 % av kontraktssumman.
I tredje stycket föreskrivs att ansvarsbegränsningen inte gäller när part har varit grovt vårdslös. I kap. 5 § 9 hänvisas det beträffande fel till bestämmelserna i kap. 7 § 25 och § 26. Regleringen kan inte tolkas så, att när en entreprenör bryter mot sin avhjälpandeskyldighet skulle eget avhjälpande vara det enda som stod beställaren till buds. Den utesluter således inte rätt till ersättning efter skadeståndsrättsliga principer som alternativ påföljd.
Inte heller framstår ett ersättningsansvar vid brott mot avhjälpandeplikten som oförenligt med regelsystemet i övrigt, eller på något annat sätt som mindre rimligt. När det gäller regelsystemet är snarare bestämmelsen i första stycket av kap. 5 § 14 att förstå som ett positivt stöd för att beställaren har rätt till ersättning när entreprenören har åsidosatt sin avhjälpandeskyldighet.
Byggnadsfirmans underlåtenhet att iaktta sin avhjälpandeplikt i fråga om de fel som har konstaterats föreligga i entreprenaden bör mot den angivna bakgrunden på skadeståndsrättsliga grunder kunna utlösa ett ersättningsansvar för Byggnadsfirman mot Andra Bolaget. Redan det skälet att kontraktsbrottet är avsiktligt innebär att ansvarsbegränsningen i första stycket av kap. 5 § 14 inte träffar detta ersättningsansvar.
Andra Bolaget har således rätt till skadestånd på grund av Byggnadsfirmans underlåtenhet att avhjälpa felen. Ersättningen ska beräknas enligt vad som följer av dispositiv rätt. Det föreligger därmed en presumtion för att avhjälpande kommer att ske och för att beställaren har rätt till ersättning svarande mot en beräknad avhjälpandekostnad (se p. 29). Utredningen i målet ger inte anledning att avvika från denna presumtion.
Som har framgått tar bestämmelsen om värdeminskningsavdrag i kap. 7 § 26 i ABT 94 sikte på fel som inte i väsentlig grad påverkar entreprenadens bestånd, utseende eller möjligheten att använda den på ett ändamålsenligt sätt. De fel som föreligger i den i målet aktuella entreprenaden är inte av detta slag. Bestämmelsens ordalydelse är klar och talar tydligt emot att felen skulle kunna anses omfattade av bestämmelsen.
Frågan är därefter om bestämmelsen i kap. 7 § 26 ska tolkas så att den motsatsvis utesluter att fel som är väsentliga kan ge rätt till värdeminskningsavdrag.
När det gäller uppbyggnaden av påföljdssystemet i ABT 94 kan konstateras att detta i flera avseenden skiljer sig från vad som gäller enligt dispositiv rätt. Inom det köprättsliga systemet finns det alltid en rätt för köparen att kräva prisavdrag om ett avhjälpande inte kommer till stånd. Avhjälpande, skadestånd och prisavdrag kan alltså aktualiseras för ett och samma fel. Enligt ABT 94 är påföljderna inte överlappande på detta sätt.
Skillnaden mellan påföljderna vid väsentliga fel respektive oväsentliga fel ingår som en betydelsefull del av systematiken i kap. 7 när det gäller felansvaret (se utöver §§ 25 och 26 även bl.a. § 19). Den går tillbaka på grundtanken att fel som huvudregel ska avhjälpas men att det beträffande fel som inte är väsentliga finns skäl att göra undantag från entreprenörens avhjälpandeskyldighet när ett avhjälpande inte skulle stå i proportion till dess nytta. Kapitlets systematik och det förhållandet att bestämmelsen utgör ett undantag från huvudregeln om avhjälpande ger stöd för att uppfatta regleringen som ett avsteg från dispositiv rätt.
Det nu anförda leder till slutsatsen att ABT 94 inte kan ges den tolkningen att det finns en möjlighet till värdeminskningsavdrag vid sidan av vad som följer av ordalydelsen av bestämmelsen i kap. 7 § 26. Något värdeminskningsavdrag med anledning av de nu aktuella felen kan således inte utgå till Andra Bolaget.
Sammanfattningsvis har alltså Andra Bolaget för de konstaterade felen rätt till ersättning svarande mot de beräknade avhjälpandekostnaderna men inte rätt till värdeminskningsavdrag.
HD:s ställningstaganden innebär att prövningstillstånd ska meddelas rörande målet i övrigt. Det bör ankomma på hovrätten att ta ställning till ersättningens storlek. Hovrättens dom i den överklagade delen bör därför undanröjas och målet återförvisas till hovrätten för fortsatt behandling.
HD förklarar att för fel i entreprenaden såvitt avser ljudspridning och en för tunn betongplatta har Det Andra Bolaget House Sweden AB rätt till ersättning av J.S. Byggnadsfirma AB motsvarande de kostnader som kan beräknas uppkomma vid ett avhjälpande av felen. Rätt till värdeminskningsavdrag för felen föreligger inte.
HD meddelar prövningstillstånd rörande målet i övrigt, undanröjer hovrättens dom utom punkten 1 och återförvisar resterande del av målet till hovrätten för den prövning som föranleds av HD:s dom.
Justitierådet Jennings var i frågan om rätten till värdeminskningsavdrag skiljaktig på det sätt som framgår av följande yttrande.
Syftet med kap. 7 § 26 i ABT 94 är att i fråga om oväsentliga fel ge entreprenören ett skydd mot ett avhjälpande som inte skulle stå i proportion till dess nytta. Andra stycket klargör att det skyddet inte hindrar att beställaren har rätt till avdrag på entreprenadsumman. Bestämmelsens syfte talar därför inte för att den genom ett motsatsslut ska tolkas så att avdragsrätt föreligger för endast oväsentliga fel; närmare till hands är att väsentliga fel har förutsatts avhjälpta enligt § 25, varför det skulle saknas behov av prisavdrag i annat fall än när entreprenören inte är avhjälpandeskyldig.
Inte heller ger avtalssystematiken i stort något beaktansvärt stöd för att avdrag på entreprenadsumman skulle utgå för endast fel som inte är väsentliga. Som framhålls i HD:s domskäl går systemet främst ut på att fel ska avhjälpas effektivt.
En mer övergripande rimlighetsbedömning leder inte till någon annan slutsats. Vid en sådan bedömning framstår det snarare som mindre rimligt att beställaren skulle ha rätt till avdrag på entreprenadsumman när entreprenören får avstå från att avhjälpa felet men inte när avståendet är avtalsstridigt. I praktiken skulle det innebära att entreprenören skulle kunna få framgång med en invändning som förutsätter ett eget kontraktsbrott.
Regleringen bör mot denna bakgrund förstås så, att vid fel har beställaren som utgångspunkt rätt till avdrag på entreprenadsumman oberoende av om felet är väsentligt eller inte, dock att entreprenören naturligtvis har rätt att avhjälpa felet i stället. Vid väsentligt fel - dvs. annat fel än sådant som avses i första stycket i § 26 - kan beställaren såsom ett alternativ till avdrag göra gällande sin rätt enligt § 25.
Byggnadsfirman har inte avhjälpt felet. Av det föregående följer att Andra Bolaget i det läget har rätt att kräva värdeminskningsavdrag i stället för ersättning för beräknade avhjälpandekostnader.
Justitierådet Parrish var skiljaktig, dels i frågan om rätten till värdeminskningsavdrag, dels i frågan om vilka fall svaret på prejudikatfrågan bör omfatta. Han uttalade följande.
Jag instämmer med majoriteten fram till och med p. 34 och med justitierådet Jennings i frågan om rätt till avdrag på entreprenadsumman.
Jag anser vidare dels att HD saknar skäl att inom ramen för det meddelade prövningstillståndet uttala sig i frågan om vad utredningen i målet ger anledning att anta (p. 35 i domen), dels att frågan i prövningstillståndet därför bör besvaras också under antagande att avhjälpande inte sker.
Svaret på frågan i prövningstillståndet bör därmed enligt min mening utformas på följande sätt:
”HD förklarar att för fel i entreprenaden såvitt avser ljudspridning och en för tunn betongplatta har Det Andra Bolaget House Sweden AB efter eget val rätt till värdeminskningsavdrag eller ersättning beräknad efter skadeståndsrättsliga principer. Den senare ersättningen ska motsvara de kostnader som kan beräknas uppkomma vid ett avhjälpande av felen eller, om det står klart att felen inte kommer att avhjälpas, bestämmas till de ekonomiska effekterna av de bestående felen.”
Justitierådet Pittman var skiljaktig enligt följande.
Jag är skiljaktig endast såvitt gäller frågan om ersättning för avhjälpandekostnad (jfr p. 28-35 i domskälen).
Som framgår av domen ska bestämmelserna om avhjälpande i kap. 7 § 25 i ABT 94 tolkas i ljuset av dispositiv rätt på området. Enligt min mening ska bestämmelserna tolkas mot bakgrund av avtalsrättsliga principer, inte skadeståndsrättsliga. Det får betydelse för förutsättningarna för rätt till ersättning för avhjälpandekostnad och för bestämmandet av ersättningen.
Rätten till avhjälpande syftar i ett fall som detta till att säkerställa att motparten fullgör den förpliktelse som han har åtagit sig i avtalet för det en gång överenskomna priset.
Ifall motparten inte vill fullgöra vad han lovade i avtalet, gäller som en obligationsrättslig grundsats att han i stället blir skyldig att fullgöra förpliktelsen i pengar, dvs. utge ersättning för vad det kostar att avhjälpa det som han trots avtalet inte gjorde. Principiellt sett spelar det ingen roll om den berättigade parten sedan använder ersättningen till att avhjälpa felet eller om han nöjer sig med felet och använder pengarna till något annat; det saknar betydelse för motparten. Ersättning utgår således för en beräknad kostnad för avhjälpande av felet, oavsett hur det blir med avhjälpandet. Enligt allmänna principer ska kostnaden dock vara styrkt och försvarbar (jfr 34 § tredje stycket köplagen). Ersättningen skiljer sig sålunda från ett prisavdrag, som måste bygga på en skälighetsbedömning. Vid sidan av ersättningen kan den berättigade parten ha rätt till skadestånd.
I kap. 7 § 25 har parterna kommit överens om hur de närmare ska hantera uppkomna frågor om avhjälpande av fel i entreprenaden. Bestämmelserna är inte så tydliga att beställaren, Andra Bolaget, därigenom kan anses ha avtalat bort den rätt till fullgörande av avtalet med ersättning för avhjälpandekostnader som bolaget har enligt allmänna principer när felet inte avhjälps. Bolaget har därför rätt till ersättning för beräknad försvarbar avhjälpandekostnad.
HD:s dom meddelad: den 23 december 2014.
Mål nr: T 511-13.
Rättsfall: NJA 2013 s. 271.