Straffvärdebedömning avseende organiserad narkotikahandel via internet (mefedron och MDPV).
Allmän åklagare väckte åtal vid Södertörns tingsrätt mot bl.a. J.E.P., H.K., L.K., D.L., A.M., Blake och P.Z.B. med följande gärningspåståenden.
A.M. och Blake har under februari 2010 i Stockholmsområdet gemensamt och i samråd via hemsidan www.rc-traders.com olovligen bjudit ut MDPV, som är narkotika, till försäljning. A.M. och Blake har gemensamt och i samråd under perioden 2-15 februari 2010 via nämnda hemsida olovligen överlåtit sammanlagt 107 gram MDPV, som är narkotika. A.M. har under februari 2010 olovligen innehaft nämnda 107 gram MDPV, som är narkotika, och olovligen uppdragit åt Blake att mot ekonomisk ersättning olovligen förvara narkotikan i sin bostad på Sigfridsvägen 7 i Hägersten, Stockholm, vilken narkotika under februari 2010 olovligen har förvarats av Blake på nämnda plats.
A.M. har någon gång under perioden 1 februari 2010-mars 2010 i Stockholm olovligen i överlåtelsesyfte förvärvat 416,98 gram MDPV, som är narkotika. A.M. har olovligen uppdragit åt Blake att mot ekonomisk ersättning olovligen förvara narkotikan åt honom. Blake har i mars 2010 olovligen förvarat narkotikan i sin bostad på Sigfridsvägen 7 i Hägersten, Stockholm.
A.M. och J.E.P. har under perioden 25 februari 2010-30 mars 2010 i Stockholmsområdet, gemensamt och i samråd dels via hemsidan www.mephedrone.cc olovligen bjudit ut mefedron och MDPV, som är narkotika, till försäljning, dels via hemsidan www.rc-traders.com olovligen bjudit ut MDPV, som är narkotika, till försäljning. A.M. och J.E.P. har under perioden 17 mars 2010-30 mars 2010 på hemsidan www.mephedrone.cc gemensamt och i samråd olovligen överlåtit sammanlagt omkring 49 gram mefedron och omkring 17 gram MDPV, som är narkotika. A.M. har någon gång under perioden februari-mars 2010 olovligen i överlåtelsesyfte förvärvat nämnda 49 gram mefedron och 17 gram MDPV, som är narkotika, vilken narkotika under samma period efter det olovliga förvärvet olovligen innehafts av A.M. i Stockholmsområdet.
A.M. har någon gång under perioden januari-mars 2010 i Stockholmsområdet olovligen i överlåtelsesyfte förvärvat 996,4 gram mefedron och 808,74 gram MDPV, som är narkotika, delvis uppblandat med butylon, som är narkotika. A.M. har under samma period i Stockholmsområdet olovligen uppdragit åt Hughes att mot ekonomisk ersättning olovligen förvara narkotikan åt honom. Hughes har i mars 2010 olovligen förvarat narkotikan dels i sin bostad på Drottning Kristinas väg 68 B i Norrtälje, dels på sin arbetsplats på Minervavägen 7 i Rimbo, Norrtälje kommun.
A.M. har någon gång under perioden januari-mars 2010 olovligen i överlåtelsesyfte förvärvat 448,62 gram mefedron, som är narkotika. A.M. har under samma period i Stockholmsområdet olovligen uppdragit åt D.L. och L.K. att mot ekonomisk ersättning förvara narkotikan åt honom. D.L. och L.K. har gemensamt och i samråd, från okänd tidpunkt i mars till den 5 april 2010, olovligen förvarat narkotikan i deras gemensamma bostad på Tellusborgsvägen 65 E i Evans, Stockholm.
Samtliga gärningar är att bedöma som grova med hänsyn till att gärningarna, såväl var och en för sig som samtliga gemensamt, utgjort ett led i en verksamhet som bedrivits i större omfattning eller yrkesmässigt, samt för att gärningarna, såväl var och en för sig som samtliga gemensamt, avsett särskilt stor mängd, farlig och vanebildande narkotika.
Lagrum: 1 och 3 §§narkotikastrafflagen (1968:64).
H.K. och J.E.P. har gemensamt och i samråd någon gång kring månadsskiftet februari-mars 2010 i Stockholm främjat grovt narkotikabrott med råd och dåd genom att de på uppdrag av A.M. olovligen har förmedlat kontakt mellan A.M. samt D.L. och L.K. om olovlig förvaring av cirka ett kilo mefedron, som är narkotika, av vilket mefedron 448,62 gram sedermera anträffats vid husrannsakan den 5 april 2010 på Tellusborgsvägen 65 E i Evans, Stockholm.
Gärningen är att bedöma som grov med hänsyn till att gärningen utgjort ett led i en verksamhet som bedrivits i större omfattning eller yrkesmässigt, samt för att gärningen avsett särskilt stor mängd, farlig och vanebildande narkotika.
Lagrum: 1 och 3 §§narkotikastrafflagen samt 23 kap. 4 § BrB.
A.M. har i mars 2010 i Stockholmsområdet beställt två partier metylon, som är hälsofarlig vara, ett om 996 gram och ett om 497 gram, sammanlagt 1 493 gram, samt i samband med införsel till landet, genom att underlåta att anmäla metylonet till tullbehandling, uppsåtligen brutit mot ett särskilt föreskrivet förbud mot eller villkor för införseln.
Brottet är grovt för att det avsett stor mängd hälsofarlig vara och för att det ingått som ett led i en brottslighet som utövats systematiskt eller i större omfattning.
Lagrum: 3 och 5 §§ lagen (2000:1225) om straff för smuggling.
J.E.P. har i mars 2010 i sin bostad på Tätorpsvägen 17 A i Skarpnäck, Stockholm, utan tillstånd innehaft eller förvarat 34,42 gram metylon, som är hälsofarlig vara.
Lagrum: 4 § lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor.
A.M. har någon gång under perioden januari-mars 2010 i Stockholmsområdet utan tillstånd i överlåtelsesyfte förvärvat 46,21 gram metylon, som är hälsofarlig vara. A.M. har utan tillstånd uppdragit åt Blake att mot ekonomisk ersättning utan tillstånd förvara metylonet åt honom. Blake har i mars 2010 utan tillstånd förvarat metylonet i sin bostad på Sigfridsvägen 7 i Hägersten, Stockholm.
Lagrum: 4 § lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor.
Blake har i mars 2010 i sin bostad på Sigfridsvägen 7 i Hägersten, Stockholm, olovligen innehaft sammanlagt 15 st. tabletter innehållande zoplikon, en tablett innehållande oxykodon och 10,88 gram cannabisharts, som allt är narkotika.
Lagrum: 1 § narkotikastrafflagen.
L.K. har i april 2010 på Tellusborgsvägen i Hägersten, Stockholm, och på Hannebergsgatan 28 i Solna, olovligen innehaft sammanlagt 3,52 gram mefedron och 0,67 gram cannabisharts, som är narkotika.
Lagrum: 1 § narkotikastrafflagen.
D.L. har i april och maj 2010 i sin bostad på Tellusborgsvägen 65 E i Evans, Stockholm, olovligen innehaft 4,35 gram cannabisharts och 4,25 gram amfetamin, som är narkotika.
Lagrum: 2 § narkotikastrafflagen.
H.S. har den 4 februari 2010 på Gullmarsplan i Johanneshov, Stockholm, olovligen innehaft 0,73 gram pulver innehållande bl.a. MDPV, som är narkotika.
Samma dag eller någon av dagarna dessförinnan i Stockholmsområdet har Blake olovligen brukat nordazepam, som är narkotika.
Lagrum: 1 § narkotikastrafflagen.
A.M. har i personbilen DJX 662 den 31 december 2009 på Rusthållarvägen i Bagarmossen, Stockholm, uppsåtligen eller av oaktsamhet innehaft en elpistol utan att ha rätt till det.
Lagrum: 9 kap. 1 § 1 st. och 3 st. vapenlagen (1996:67).
Blake har i september 2009 i Stockholmsområdet främjat bedrägeri med råd och dåd genom att upplåta sitt bankkonto till en okänd gärningsman som medelst vilseledande förmått målsägande B. att till H.S:s bankkonto felaktigt inbetala 4 000 kr, vilket inneburit skada för B. och motsvarande vinning för den okände gärningsmannen.
Gärningen har gått till så att den okände gärningsmannen har med målsäganden B. över Internet falskeligen slutit avtal om köp av MDPV, som då inte var narkotikaklassat, vilket lett till att B. fört över 4 000 kr till H.S:s bankkonto i Sparbanken, varefter den okände gärningsmannen har underlåtit att leverera aktuell vara.
Lagrum: 9 kap. 1 § och 23 kap. 4 § BrB.
Enskilt anspråk: Förpliktande för Blake att till B. utge skadestånd med 4 000 kr jämte ränta enligt 6 § räntelagen (1975:635) från den 22 oktober 2010 tills full betalning sker.
Blake har den 6 augusti 2009 på allmän plats i Uppsala uppsåtligen eller av oaktsamhet innehaft en sax trots att detta inte har varit befogat. Föremålet har varit ägnat att användas som vapen vid brott mot liv eller hälsa.
Lagrum: 1 § 1 st. och 4 § lagen (1988:254) om förbud beträffande knivar och andra farliga föremål.
I anslutning till flertalet av åtalspunkterna yrkade åklagaren förverkande av i beslag tagna preparat m.m.
Tingsrätten (ordförande rådmannen Moore) anförde följande i dom den 22 december 2010.
P.Z.B. har erkänt vad som lagts henne till last, medan A.M., Blake, J.E.P., L.K., och D.L. har bestritt ansvar för brott. Utöver att de tilltalade i denna del har hörts har på åklagarens begäran förhör hållits med medtilltalade G.B., L.M., N.H., A.J. och H.K. samt med vittnena J.G., J.S. och N.A. Åklagaren har vidare åberopat skriftlig bevisning.
Genom utredningen i målet har bland annat följande framkommit. Vid husrannsakan i H.S:s bostad den 30 mars i år beslagtogs 416,98 gram MDPV, vilket sedan den 1 februari i år är klassat som narkotika. Den 1 april i år beslagtogs i P.Z.B:s bostad och på hennes arbetsplats sammanlagt 996,4 gram mefedron, vilket sedan den 25 maj 2009 är narkotikaklassat, och 808,74 gram MDPV. Slutligen beslagtogs den 5 april i år på Tellusborgsvägen i Hägersten sammanlagt 448,62 gram mefedron. Av denna mängd påträffades 0,22 gram i en plåtburk i köket i D.L:s lägenhet, i vilken L.K. vid tillfället var inneboende. De resterande 448,4 grammen anträffades på gården utanför D.L:s lägenhet.
Åklagaren har gjort gällande att A.M. har bedrivit en yrkesmässig och omfattande verksamhet bestående i import och försäljning av bland annat mefedron och MDPV, samt att han har uppdragit åt andra att praktiskt sköta delar av verksamheten. Åklagaren har vidare påstått att J.E.P. har varit delaktig genom att bjuda ut och överlåta mefedron och MDPV över Internet, att Blake har bjudit ut, överlåtit och förvarat MDPV samt att P.Z.B., L.K. och D.L. har förvarat mefedron och att P.Z.B. därutöver även har förvarat MDPV.
Tingsrätten anger i det följande hur åtalet mot var och en av de tilltalade i denna del ska bedömas.
P.Z.B.
P.Z.B:s erkännande stöds, förutom av de beslag av MDPV och mefedron som gjorts i hennes bostad och på hennes arbetsplats, av de mycket detaljerade uppgifter som hon har lämnat om sin befattning med narkotikan. Tingsrätten har anledning att längre fram i denna dom återkomma till P.Z.B:s uppgifter, men det kan redan här konstateras att hon utförligt har berättat om hur hon fått narkotikan i sin besittning, på vilka andra personers uppdrag hon har agerat, hur mycket hon har fått i ersättning etc. Det ska också framhållas att P.Z.B. utan omsvep har erkänt att hon kände till att såväl MDPV som mefedron var narkotiska preparat, och att hon således var fullt medveten om att det var narkotika som hon hanterade. Trots den försiktighet som normalt bör iakttas när det gäller värderingen av en tilltalads uppgifter rörande medtilltalades brottslighet finner tingsrätten, med hänsyn till de ovan angivna skälen, att P.Z.B:s uppgifter om de medtilltalades agerande bör tillmätas avsevärd betydelse.
Det är således styrkt att P.Z.B. har agerat på sätt som åklagaren har påstått. Visserligen har hon, enligt de uppgifter som hon själv har lämnat, mottagit MDPV:t respektive mefedronet vid olika tillfällen, men med hänsyn till hur åklagaren utformat sitt ansvarspåstående bör P.Z.B:s agerande bedömas som ett narkotikabrott. Tingsrätten återkommer nedan till hur gärningen ska rubriceras och till dess straffvärde.
H.S.
Blake har uppgett att han av A.M. hade fått förfrågan att ”sköta” hemsidan rc-traders.com och att han under tiden 2-15 februari i år skickade sammanlagt 107 gram MDPV till kunder som via denna hemsida hade beställt, och därefter betalat, preparatet. Erkännandet stöds av vad Blake själv har berättat om verksamheten, av den orderlista som påträffats i hans dator samt av vad som i övrigt har framkommit i målet. Tingsrätten finner således att det är bevisat att 107 gram MDPV har överlåtits via rc traders.com under perioden den 2-15 februari i år. Blake har vidare erkänt att han förvarade de 416,98 gram MDPV som anträffades i hans bostad vid husrannsakan den 30 mars i år, och även detta erkännande vinner stöd av utredningen i övrigt. H.S. har således vitsordat riktigheten i vad åklagaren har påstått om hans agerande under åtalspunkten 1, men bestritt ansvar på den grunden att han inte kände till att MDPV narkotikaklassades den 1 februari i år.
När det gäller bedömningen av frågan om H.S:s uppsåt i förhållande till klassningen av MDPV som narkotika från den 1 februari beaktar tingsrätten följande. H.S. har uppgett att han i januari 2010 började ombesörja leveranser av beställningar som hade gjorts på rc-traders.com samt att dessa beställningar avsåg lagliga preparat av olika sorter, bland annat MDPV. Eftersom själva affärsidén således förefaller ha varit nätbaserad försäljning av lagliga preparat med drogliknande effekter förefaller det mycket märkligt att Blake inte skulle ha hållit sig välunderrättad i fråga om den ständigt pågående prövningen av om nya preparat ska narkotikaklassas eller inte. Vidare har P.Z.B. uppgett att Blake redan vid årsskiftet 2009/2010 frågade henne om hon ville öppna ett konto för betalningar till rc-traders.com och att det då bland annat gällde MDPV som vid denna tidpunkt var lagligt, samt att Blake därefter, i början av februari 2010, berättade för henne att MDPV hade narkotikaklassats. P.Z.B. är visserligen medtilltalad i målet, men som tingsrätten har angett ovan har hon utan omsvep erkänt sin egen inblandning och ingenting har framkommit som tyder på att hon falskeligen har velat beskylla Blake för något som denne inte har gjort. P.Z.B:s uppgifter om att Blake i början av februari 2010 nämnde för henne att MDPV var narkotikaklassat är således mycket besvärande för Blake
Vid en sammantagen bedömning av omständigheterna i målet finner tingsrätten att det inte råder något rimligt tvivel om att Blake har varit medveten om att det MDPV som han bjudit ut, överlåtit och förvarat har utgjort narkotika. Åtalet mot H.S. i denna del är således styrkt. Överlåtelserna, som straffrättsligt konsumerar utbjudandet till försäljning, ska bedömas som självständiga gärningar i förhållande till förvaringen. Tingsrätten återkommer nedan till hur gärningarna ska rubriceras och till deras straffvärde.
D.L.
Genom D.L:s egna uppgifter, vilka i detta avseende vinner stöd bland annat av vad L.K. har berättat, är det utrett att D.L. i början av mars i år tog emot ett parti pulver, att han förvarade pulvret i sin bostad på Tellusborgsvägen i Hägersten, att pulvret låg i en plastpåse med tryck samt att påsen var placerad i en låda ovanpå en garderob i sovrummet.
D.L. har vidare uppgett bland annat följande. Han mottog pulvret från H.K., som uppgav att pulvret i fråga var det lagliga preparatet flefedron. H.K. uppgav vidare att han inte ville förvara pulvret i sitt eget hem av hänsyn till sin flickvän och hennes barn, samt att D.L. skulle få 5 000 kr i ersättning för förvaringen. Han är säker på att pulvret han mottog inte är detsamma som det parti L.K. kastade ut från lägenheten den 5 april i år (se nedan) och som därefter påträffades på gården utanför bostaden. Han har nämligen vid granskning av bilderna från det sistnämnda beslaget kunnat konstatera att det inte rör sig om samma påsar. Han provade också det pulver som han mottog och det hade samma effekter som flefedron, vilket han tidigare hade provat. Han känner inte igen de etiketter märkta ”mephedrone” som påträffades i anslutning till mefedronet på gården. I samband med att han mottog pulvret fick han dock två ark blanka frysetiketter. Han brukade förvara narkotika i en plåtburk i köket.
Det är i målet, på sätt som närmare redovisas nedan, utrett att L.K. i samband med att polisen ringde på dörren till lägenheten på Tellusborgsvägen den 5 april i år tog ut den plastpåse som låg i lådan ovanpå en garderob i lägenheten och att han kastade ut denna påse genom fönstret. Det är vidare utrett att påsen därefter anträffades på gården utanför lägenheten samt att polisen på gården beslagtog pulver som vid analys kunde konstateras utgöras av 448,4 gram mefedron. Det är vidare utrett att något flefedron, eller några andra preparat som i fråga om mängd och utseende skulle kunna motsvara det pulver som D.L. säger sig ha mottagit, inte påträffades i eller i anslutning till lägenheten vid husrannsakan den 5 april i år. Det ska även framhållas att D.L:s beskrivning av hur och var det pulver han hade mottagit förvarades helt och hållet stämmer överens med L.K:s uppgifter om hur det preparat som visade sig vara mefedron förvarades. Redan dessa omständigheter talar med betydande styrka för att det pulver som D.L. mottog var identiskt med det parti mefedron, med avdrag för eventuell förbrukning, överlåtelse eller liknande, som påträffades på gården den 5 april. Att allt mefedron som påträffades på gården inte skulle ha kastats ut samtidigt håller tingsrätten för uteslutet. D.L. har vidare uppgett att han i samband med mottagandet av pulvret fick instruktionen att han skulle kasta ut pulvret om polisen kom på besök samt att han vid eventuell hantering skulle ha handskar på sig. Dessa omständigheter talar givetvis även de starkt för att det mottagna pulvret inte utgjordes av ett lagligt preparat. Man kan givetvis också ställa sig frågan varför uppdragsgivaren över huvud taget skulle ha intresse av att någon annan skulle hantera pulvret om det vore lagligt.
De ovan redovisade omständigheterna leder tingsrätten till slutsatsen att det pulver som D.L. mottog och sedan kom att förvara i lägenheten utgjordes av mefedron, samt att detta parti, eller vad som återstod av det, var identiskt med de 448,4 gram mefedron som L.K. kastade ut från lägenheten den 5 april.
Härefter återstår att pröva frågan om D.L. var medveten om att det pulver som han mottog utgjordes av mefedron. Redan det förhållandet att han fick i uppdrag att mot flera tusen kronor i ersättning förvara ett parti pulver måste ha gett honom skäl att misstänka att det rörde sig om narkotika. De instruktioner som D.L. i samband med överlämnandet säger sig ha fått, dvs. att han skulle kasta ut pulvret om polisen kom på besök samt att han vid eventuell hantering skulle ha handskar på sig, måste också ha gett honom stark anledning att inte bara misstänka att det rörde sig om narkotika utan även att förvissa sig om vad för slags preparat det var fråga om. Vidare påträffades vid husrannsakan tillsammans med mefedronet ett flertal etiketter märkta ”mephedrone”. Att dessa etiketter skulle ha hamnat i plastpåsen vid annat tillfälle än i nära anslutning till att pulvret överlämnades till D.L. framstår som mycket långsökt. Det ska också framhållas att det på annan plats i lägenheten, nämligen i en plåtburk i köket, påträffades en mindre mängd, 0,22 gram, mefedron som var förpackat i en plastpåse med en ”mephedrone”-etikett.
Tingsrätten finner att omständigheterna sammantagna är så besvärande för D.L. att det inte råder något rimligt tvivel om att han har insett att det har varit mefedron som han har mottagit och förvarat i bostaden. Med hänsyn till vad D.L. har berättat om hur han brukade förvara narkotika i den plåtburk i köket i vilken påsen med 0,22 gram mefedron påträffades måste det hållas för visst att han var medveten om existensen även av denna mindre mängd. Åtalet mot D.L. är således styrkt i denna del. Tingsrätten återkommer nedan till hur gärningen ska rubriceras och till dess straffvärde.
L.K.
Som angetts ovan är det utrett att L.K. i samband med husrannsakan på Tellusborgsvägen den 5 april i år kastade ut en plastpåse i vilken det låg pulver som vid analys visade sig vara mefedron. Det är vidare utrett att det efter det att L.K. hade kastat ut påsen påträffades totalt 448,4 gram mefedron på gården. Som tingsrätten har angett ovan är andra hypoteser än att L.K. kastat ut allt det mefedron som påträffades på gården uteslutna.
L.K. har uppgett bland annat följande. Han bosatte sig tillfälligt i lägenheten, som var hans kamrat D.L:s bostad, den 21 mars i år i anledning av att D.L. skulle åka till Thailand. D.L. hade sagt till honom att det stod en låda på en garderob och att han skulle slänga ut påsen som låg i lådan i händelse av att några ”skumma personer” skulle komma till lägenheten. Han såg ingen anledning att ställa några följdfrågor om lådan och påsen eftersom han inte såg något märkligt i instruktionen. Han har inte heller tittat i påsen i lådan. När det ringde på dörren den 5 april såg han att det stod två kvinnor utanför dörren och dessa såg allvarliga ut. Han såg även en kille med utländsk bakgrund och kom då att tänka på påsen som han i händelse av besök av skumma personer skulle slänga ut. Han ställde ned lådan på sängen, lyfte ur påsen och kastade ut påsen genom fönstret. Han tittade inte dessförinnan i påsen och han har således aldrig heller lagt märke till ”mephedrone”-etiketterna.
Tingsrätten finner det helt uteslutet att L.K., som har vidgått att han då och då använder droger, inte närmare skulle ha undersökt lådans innehåll eller i vart fall visat intresse för detta med hänsyn till att D.L., enligt vad L.K. själv har uppgett, gav honom instruktion att kasta ut påsen i lådan om skumma personer kom på besök. Härtill kommer att mefedron påträffades även i L.K:s garderob i hans bostad på Hannebergsgatan i Solna (se nedan under åtalspunkten 11) samt i hans plånbok i samband med polisingripandet på Tellusborgsgatan den 5 april. Det ska också framhållas att mefedronet på Hannebergsgatan var förpackat i påsar med etiketter som var mycket snarlika de etiketter som låg i påsen som L.K. kastade ut från lägenheten på Tellusborgsvägen. De nu redovisade omständigheterna är synnerligen besvärande för L.K. Härtill kommer att genom den tekniska utredningen i målet är utrett att hans dator under mars månad har varit uppkopplad mot hemsidor som tyder på att användaren har haft visst intresse för den typen av preparat som målet avser, samt att det i datorn också har anträffats e-postmeddelanden som starkt indikerar att användaren av datorn har varit involverad i hantering av droger. Att någon annan än L.K. skulle ha använt datorn vid dessa tillfällen framstår som högst osannolikt.
Genom de ovan redovisade omständigheterna finner tingsrätten det ställt utom varje rimligt tvivel att L.K. har varit medveten om att det pulver som han har åtagit sig att förvara har utgjorts av mefedron. Åtalet mot L.K. är således styrkt i denna del, utom såvitt avser den mindre mängden mefedron, 0,22 gram, som påträffades i plåtburken och beträffande vilket bevisningen inte har tillräcklig styrka för en fällande dom mot L.K. Tingsrätten återkommer nedan till hur gärningen ska rubriceras och till dess straffvärde.
J.E.P.
Genom vad J.E.P., A.M. och H.K. har uppgett är det utrett att J.E.P., möjligen tillsammans med någon annan, i början av mars i år har övertagit i vart fall delar av H.S:s uppgifter rörande försäljningen av lagliga preparat på rc-traders.com. Tingsrätten återkommer senare till frågan om hon på denna sida har utbjudit MDPV till försäljning, vilket åklagaren har påstått.
Tingsrätten prövar i stället först åklagarens påstående att J.E.P. ska ha bjudit ut mefedron och MDPV till försäljning via hemsidan mephedrone.cc, och att hon via denna hemsida ska ha överlåtit omkring 49 gram mefedron och omkring 17 gram MDPV.
En första fråga som tingsrätten vid denna bedömning har att ta ställning till är om det på mephedrone.cc har bjudits ut mefedron och MDPV under den period som åklagaren påstått, dvs. mellan den 25 februari och 30 mars 2010. Åklagaren har i denna del åberopat analys av webbplatsen utförd den 7 april i år samt resultatet av en bevisprovokation som genomfördes den 2 september i år. Resultatet visar att inte bara mefedron, som ju också är hemsidans namn, utan även MDPV har saluförts på mephedrone.cc, och att så har varit fallet har även J.E.P. i förhör gett uttryck för. Webbplatsanalysen visar vidare att domänen mephedrone.cc skapades den 25 februari i år, och det måste därmed hållas för visst att preparaten har bjudits ut till försäljning i vart fall under mars månad. Det är således styrkt att mefedron och MDPV har utbjudits till försäljning under mars månad på mephedrone.cc.
När det sedan gäller frågan om i vilken utsträckning mefedron och MDPV faktiskt har överlåtits under den tidsperiod som åklagaren har angett, dvs den 17 till 30 mars i år, beaktar tingsrätten följande. Ett av de betalningssätt som har angivits på mephedrone.cc har varit insättning på ett SEB-bankkonto i Estland med slutsiffrorna 6013 tillhörande bolaget Bluestar Trading. Av de sammanställningar åklagaren har ingett framgår att det under den aktuella perioden har gjorts ca 25 insättningar i storleksordningen 30 till 220 euro, samt att insättarna har angett ordernummer. Det är således uppenbart att insättarna har beställt produkter, och med hänsyn till att ingenting har framkommit som tyder på att annat än mefedron och MDPV salufördes på hemsidan kan det inte anses råda något rimligt tvivel om att beställningarna har rört dessa preparat. Åklagaren har till stöd för sitt påstående att det sammanlagt har varit fråga om cirka 49 gram mefedron och cirka 17 gram MDPV uppgett att prisuppgifter för dessa preparat har inhämtats genom tidigare nämnda bevisprovokation samt att bedömningen av vad varje insättning har avsett har gjorts med ledning av dessa prisuppgifter och de insatta beloppens storlek. Även om detta beräkningssätt ger utrymme för felkällor bestående i att större belopp kan ha avsett såväl mefedron som MDPV finner tingsrätten att denna möjlighet måste bedömas som relativt liten och i så fall endast avse ett fåtal insättningar. Tingsrättens slutsats är därmed att åklagaren har bevisat att insättningarna har avsett cirka 49 gram mefedron och cirka 17 gram MDPV. Sedan kan givetvis frågan ställas om beställningarna och betalningarna har resulterat i leveranser, eller med andra ord om överlåtelser faktiskt har kommit till stånd. Visserligen har ingen av beställarna hörts i målet, men ingenting har å andra sidan framkommit som indikerar att beställarna skulle ha ”lurats”. Tvärtom tyder allt på att den verksamhet som har bedrivits på mephedrone.cc, liksom för övrigt även på rc-traders.com, har skett på ett i förhållande till kunderna seriöst och ärligt sätt förutom att det varit fråga om tillhandahållande av narkotiska preparat. Tingsrätten finner således att det är styrkt att de nyss angivna ungefärliga mängderna mefedron och MDPV har överlåtits via mephedrone.cc under perioden den 17-30 mars i år.
När det därefter gäller frågan om J.E.P. är den som - ensam eller tillsammans med annan eller andra - har bjudit ut mefedron och MDPV till försäljning och överlåtit de ovan angivna mängderna av dessa preparat gör tingsrätten följande bedömning. J.E.P. har uppgett att det var H.K. som tillsammans med en kamrat till honom startade hemsidan och bedrev verksamheten. H.K. har å sin sida berättat att han i vissa avseenden hjälpte J.E.P. med hennes Internetförsäljning av preparat, vilka han trodde var lagliga. Vid husrannsakan i den lägenhet på Tätorpsvägen i Skarpnäck som J.E.P. och i stor utsträckning även H.K. bodde i har flera fynd gjorts som tyder på att försäljning från mephedrone.cc har skett och/ eller organiserats från denna bostad. Exempelvis har en bankdosa knuten till det ovannämnda Bluestar Trading-kontot i SEB i Estland påträffats i lägenheten. Vidare har det i en av de datorer som beslagtogs i bostaden påträffats eller rekonstruerats e-postmeddelanden som starkt indikerar att användaren av datorn har organiserat överlåtelser av mefedron. Av e-postmeddelanden framgår det också att besökare på rc-traders.com, en hemsida som J.E.P. enligt egen uppgift övertog ansvaret för den 6 mars i år, har hänvisats till mephedrone.cc. Mot bakgrund av de redovisade förhållandena finner tingsrätten att det är ställt utom rimligt tvivel att överlåtelserna av mefedron och MDPV via mephedrone.cc, eller i vart fall flera i överlåtelserna ingående moment, har skett från J.E.P:s bostad på Tätorpsvägen i Skarpnäck.
J.E.P. har dock bestämt hävdat att hon inte har varit inblandad i verksamheten på mephedrone.cc, men uppgett att hon tillsammans med H.K. på förfrågan av A.M. tog över verksamheten på rc-traders.com den 6 mars i år samt att detta skedde på det av henne ställda villkoret att några olagliga preparat inte skulle säljas där. Hon har hävdat att H.K. bedrev handel med mefedron och MDPV på mephedrone.cc samt vidgått att hon i anledning av H.K:s verksamhet på denna sida har varit denne behjälplig med vissa kontakter. Således har hon uppgett att hon för H.K:s räkning kontaktade N.A. för att H.K. skulle få hjälp att bygga hemsidan mephedrone.cc och att hon av denna anledning hade flera kontakter med N.A. J.E.P. har också berättat att hon medverkade till marknadsföring för mephedrone.cc på rc-traders.com och att hon vidarebefordrade meddelanden mellan A.M. och H.K. rörande mefedron. Det har också genom kontroller av telefoner och datorer framkommit att P.Z.B. den 21 mars i år i chattkonversation har diskuterat med A.M. om det fanns några fler beställningar. Detta kan inte ha avsett annat än MDPV och/eller mefedron eftersom dessa var de enda preparat som P.Z.B. hanterade. J.E.P. och A.M. har direkt därefter haft telefonkontakt och P.Z.B. har en kort stund senare fått mejl med besked om att det inte fanns några fler beställningar denna dag. J.E.P. har också medgett att hon under mars månad chattat med A.M. angående bland annat mefedron och MDPV. De nu redovisade förhållandena är enligt tingsrättens mening klart besvärande för J.E.P.
De uppgifter som N.A. har lämnat är också mycket besvärande för J.E.P. N.A. har nämligen berättat följande. Han har skapat och registrerat sidan mephedrone.cc. Han fick uppdraget av en person som han tidigare hade haft kontakt med och som sade sig heta J. Hon kontaktade honom med förfrågan om han kunde skapa en hemsida med namnet ”mefedron”. Hon var mycket angelägen i fråga om sidans namn. Han hade därefter flera kontakter med J. per sms, mejl och telefonsamtal angående sidans utformning. Efter ett tag ville Brown att han skulle kontakta A., en annan kund till honom, för att få dennes synpunkter, och innan han registrerade den nya sidan - mephedrone.cc - bad A. honom ändra vissa saker. Han hade tidigare skapat sidorna lagligtpulver.com och rc-air.com åt Brown Han har dock aldrig träffat henne. Vid de cirka åtta-tio telefonsamtal som han hade med Brown talade hon svenska utan brytning. I samband med ett polisförhör som hölls med honom kunde han i sin gamla telefon konstatera att Brown hade numret 0702-445927 i telefonboken. Han har i samband med skapandet och registreringen av mephedrone.cc inte haft kontakt med någon annan än Brown och A. Han kände vid huvudförhandlingen igen A.M. som A.
N.A. har enligt tingsrättens mening gjort ett mycket trovärdigt intryck, och ingenting har framkommit som tyder på att han av hänsyn till sig själv eller någon annan skulle ha anledning att medvetet lämna oriktiga uppgifter. Med hänsyn till vad N.A. har berättat om sina tidigare kontakter med J. i anledning av skapandet av sidorna lagligtpulver.com och rc-air, vilka J.E.P. själv har uppgett att hon bedrivit försäljning på, råder det inget tvivel om att den J. som han har haft kontakt med är identisk med J.E.P. Härtill kommer att det nummer som han säger sig ha lagt in som J:s är identiskt med det telefonnummer som J.E.P. har uppgett att hon har använt under den aktuella perioden.
Tingsrätten finner att N.A:s uppgifter i förening med de ovan redovisade omständigheterna är synnerligen besvärande för J.E.P. Hennes förklaring att hon bara hjälpte H.K. i vissa avseenden är inte trovärdig och står helt i strid med vad hon i upprepade förhör under förundersökningen uppgav, nämligen att H.K. inte var delaktig i verksamheten på mephedrone.cc. Det är också mycket svårt att förstå varför J.E.P. skulle ha bistått H.K. i så pass stor utsträckning som hon medgett om hon, vilket hon påstått, var mycket mån om att inte befatta sig med illegala preparat.
Tingsrätten finner att förhållandena sammantagna är sådana att det inte råder något rimligt tvivel om att J.E.P. har varit engagerad i verksamheten och överlåtelserna av mefedron och MDPV via mephedrone.cc i sådan utsträckning att hon ska anses såväl ha bjudit ut som överlåtit mefedron och MDPV via mephedrone.cc i enlighet med åtalet. Tingsrätten återkommer nedan till hur gärningen ska rubriceras och till dess straffvärde.
Som tingsrätten har redovisat ovan har det framkommit att kunder som velat köpa MDPV på rc-traders.com under mars månad har hänvisats till mephedrone.cc. Detta förhållande är dock inte tillräckligt för att anse att MDPV har bjudits ut till försäljning via rc-traders.com under den tid som J.E.P. har varit delaktig i verksamheten på denna sida. Åtalet mot henne ska därför ogillas i denna del.
A.M.
A.M. har uppgett i huvudsak följande.
Hösten 2008 började han sälja s.k. research chemicals, dvs. lagliga preparat. Han startade hemsidan mefedron.nu och bedrev verksamhet på denna fram till december 2008. Det följande året, 2009, startade han under sommaren hemsidan organic.com, och även där såldes lagliga preparat. Dessa beställde han vanligen från Kina, men de skickades ofta via ett europeiskt land för att minska risken för kontroll i den svenska tullen. I januari 2009 bestämde han sig för att starta en ny sida, rc-traders.com. Tanken var att även på denna sida sälja lagliga preparat, och han kom överens med Blake om att denne skulle vara delaktig. Han själv ägde sidan och kontrollerade att kunderna betalade, medan Blake stod för det praktiska arbetet, dvs. tog emot paket med kemikalier, tog emot beställningar, levererade till kunderna, svarade på mejl etc. De skulle sedan dela på vinsten från försäljningen. I början av mars försvann emellertid Blake Han frågade därför J.E.P. om hon var villig att ta över H.S:s roll, vilket hon förklarade sig vara. Det är möjligt att det har sålts MDPV på rc-traders.com efter den 1 februari i år då preparatet blev narkotikaklassat och under den tid då han samarbetade med Blake, men någon sådan försäljning har han inte känt till. Däremot överlämnade han Wong till Blake före den 1 februari i år.
Han har frågat P.Z.B. om hon ville tjäna pengar på att förvara och skicka ut MDPV och mefedron för en annan persons räkning. Han vill inte namnge denna person. P.Z.B. var intresserad, och i mitten av mars medverkade han då hon hämtade ut cirka ett kilo MDPV i Stockholm. De möttes vid en postbox på Frejgatan som han hade nyckel till, och i denna box hämtades en avi avseende paketet med MDPV. Han lämnade sedan denna avi till P.Z.B. Han har inte varit med då hon har hämtat ut mefedron. Han visste att MDPV och mefedron var narkotikaklassade, men han tyckte inte att han gjorde något fel genom att hjälpa den person som han inte vill namnge med kontakterna med P.Z.B. Det enda uppdrag han själv har gett P.Z.B. var att öppna ett bankkonto för att ta emot betalningar avseende köp från rc-traders.com.
När det gäller hemsidan mephedrone.cc har detta inte varit hans sida. Han har dock haft kontakter med N.A. som rörde konstruktionen av sidan, och han har också varit inloggad på sidan i anledning av att det var någon funktion på sidan som inte fungerade och som han skulle tala med N.A. om. Han har under förundersökningen angett både Blake och J.E.P. som ägare till mephedrone.cc, men han vill inte nu säga om någon av dessa eller någon annan har bedrivit verksamheten på denna hemsida. Såvitt han vet bjöds MDPV och mefedron ut till försäljning på mephedrone.cc.
Genom vad som har framkommit i målet finner tingsrätten att det är utrett att A.M. har bedrivit verksamheten på rc-traders.com och att Blake i förhållande till honom har haft en roll som är att jämföra med den som en anställd har i förhållande till sin arbetsgivare. Som redovisats ovan (beträffande Blake) har tingsrätten funnit att det är bevisat att 107 gram MDPV överläts via rc-traders.com under perioden 2-15 februari i år. Att A.M., som var den som hade tagit initiativet till hemsidan och också ägde den, inte skulle ha känt till detta förhållande framstår som närmast otänkbart. Härtill kommer att det även i A.M:s dator har påträffats uppgifter om beställningar som är identiska med de beställningar avseende MDPV som påträffats i H.S:s dator. Redan genom de nu angivna omständigheterna är det ställt utom rimligt tvivel att A.M. har varit medveten om överlåtelserna av MDPV. Åtalet mot A.M. avseende utbjudande till försäljning och överlåtelse av MDPV från rc-traders.com (första stycket i åtalspunkt 1) är således styrkt. Däremot är det inte bevisat att A.M. också har innehaft de 107 gram som har överlåtits, men väl att han uppdragit åt Blake att förvara narkotikan.
När det gäller åtalet för förvärv av de 416,98 gram MDPV som vid husrannsakan påträffades hemma hos Blake och för uppdraget åt Blake att förvara denna narkotika beaktar tingsrätten att Blake har uppgett att han fick detta MDPV vid årsskiftet 2009/2010 eller under januari 2010. Mot denna bakgrund, och då A.M. har sagt sig sakna kännedom om den beslagtagna narkotikan, ska åtalet i denna del (andra stycket i åtalspunkt 1) ogillas.
I fråga om P.Z.B:s hantering av MDPV och mefedron har A.M. sagt att han endast bistod en annan person genom att förmedla kontakt mellan denne och P.Z.B. och genom att medverka till att P.Z.B. kunde hämta ut en avi som avsåg en leverens av MDPV. Vem denne person har varit har A.M. lämnat olika uppgifter om under förundersökningen, och under huvudförhandlingen har han uppgett att han inte vill namnge personen. Hughes har emellertid uppgett att A.M. var den som engagerade henne och uppdrog åt henne att bland annat förvara denna MDPV och det mefedron som påträffades hos henne vid husrannsakan, och att förfrågan från A.M:s sida skedde efter det att Blake hade försvunnit i början av mars i år. P.Z.B. har också berättat att Blake beskrev A.M. som den som ”höll i det hela”. Både A.M. och P.Z.B. har vidare berättat att A.M. mötte henne i samband med att hon skulle hämta narkotika som hade skickats per post till Stockholm, och det är också ostridigt att A.M. hade en nyckel som gick till den postbox i vilken det låg en avi avseende narkotika. Som tingsrätten har angett ovan finns det anledning att fästa tilltro till P.Z.B:s uppgifter trots att hon är medtilltalad i målet. De nu nämnda omständigheterna är således synnerligen besvärande för A.M. Härutöver kommer innehållet i en chattkonversation mellan A.M. och P.Z.B. som har påträffats. Denna konversation rör uppenbart preparat som P.Z.B. har innehaft, dvs. MDPV och/eller mefedron, och ingenting i A.M:s val av ord och uttryck tyder på annat än att det är han som varit P.Z.B:s uppdragsgivare. A.M. har således använt en term som ”arbetarna”, och han har också diskuterat P.Z.B:s ersättning samt sin egen ekonomiska vinning med henne.
Mot den ovan angivna bakgrunden finner tingsrätten att det är bevisat att A.M. har uppdragit åt Hughes att förvara den narkotika - drygt 800 gram MDPV och knappt ett kilo mefedron - som påträffades vid husrannsakan i hennes hem och på hennes arbetsplats. Ingenting har framkommit som tyder på att Hughes skulle ha förvärvat narkotikan. Däremot har A.M. uppgett att han har förvärvat de preparat som sålts på rc-traders.com. Mot denna bakgrund, och med hänsyn bland annat till vad som har framkommit om A.M:s kontroll över postboxar och bankkonton råder det inget rimligt tvivel om att han också har förvärvat den narkotika som P.Z.B. har förvarat. Åtalet mot A.M. är således styrkt även i denna del (fjärde stycket i åtalspunkt 1).
När det därefter gäller A.M:s påstådda medverkan till utbjudande och överlåtelser av MDPV och mefedron via hemsidan mephedrone.cc har tingsrätten, som framgått ovan under bedömningen av åtalet mot J.E.P., funnit bevisat att preparaten har bjudits ut till försäljning under mars månad samt att cirka 49 gram mefedron och cirka 17 gram MDPV har överlåtits via denna hemsida under perioden den 17 mars till den 30 mars i år.
A.M. har vidgått att han varit i kontakt med N.A. angående konstruktionen av sidan och med anledning av problem som uppstod på den. Han har också vidgått att han på uppdrag av en annan person frågade Hughes om hon kunde tänka sig att förvara MDPV och mefedron. Eftersom tingsrätten ovan har funnit att Hughes har förvarat mefedron på uppdrag av A.M., och inte någon annan, ligger det mycket nära till hands att anta att det också är A.M. som har varit ansvarig för eller i vart fall delaktig i verksamheten på mephedrone.cc. Det förhållandet att A.M. har uppdragit åt J.E.P. att överta H.S:s uppgifter när det gäller rc-traders.com talar också för att A.M. har haft samma roll i förhållande till J.E.P. när det gäller mephedrone.cc. I polisförhör har J.E.P. också angett att A.M. drev mephedrone.cc. Hon kan givetvis ha haft anledning att lämna sådana uppgifter i syfte att minska misstankarna mot sig själv, men det bör i detta sammanhang framhållas att P.Z.B. inte säger sig ha haft någon kontakt med J.E.P., utan att hon uppfattat att A.M. har varit den som varit hennes uppdragsgivare i fråga om förvaringen av såväl MDPV som mefedron. Det kan också konstateras att mephedrone.cc i fråga om uppbyggnad m.m. uppvisar påfallande likheter med den tidigare skapade hemsidan rc-traders.com, som ju A.M., enligt egen utsago, hade startat och ägde. På rc-traders.com har också reklam gjorts för mephedrone.cc, och A.M. har i chattkonversation med P.Z.B. fällt kommentarer som inte kan röra annat än denna reklam. Kunder på rc-traders.com har också i mejl hänvisats till mephedrone.cc. I chattkonversation mellan J.E.P. och A.M. nämns också från A.M:s sida både ”pvt” och ”1 kg meph”. Det sista kan inte gärna, vilket A.M. har påstått med hänvisning till att en felstavning ska ha skett, ha avsett metylon, eftersom metylon på andra ställen i konversationen har benämnts ”m1”. Att mefedron har diskuterats framgår även på andra ställen i konversationen. J.E.P. uppger t.ex. ”… tänkte ge dig pengar för mep också hur mycket betalade du?” A.M:s svar ”betalade in 4 800 usd” indikerar vidare mycket starkt att han gjort inköp av större partier mefedron. Detta förhållande talar i sin tur för att A.M. och J.E.P. har haft samma rollfördelning när det gäller mephedrone.cc som i fråga om rc-traders.com. För denna rollfördelning talar också den omständigheten att uppgifter om det SEB-konto i Estland med slutsiffrorna 6013 till vilket betalning för produkter på mephedrone.cc kunde ske påträffades i A.M:s dator, liksom pin-koden till den bankdosa knuten till kontot som påträffades i J.E.P:s och H.K:s bostad.
Det ska också framhållas att N.A. har uppgett att han i samband med skapandet av mephedrone.cc endast hade kontakt med A.M. och J.E.P. Av hans uppgifter, som har redovisats närmare under bedömningen av J.E.P:s ansvar, måste vidare slutsatsen dras att A.M. hade ett bestämmande inflytande över sidan.
De ovan redovisade omständigheterna medför att tingsrätten finner det styrkt att A.M. har bedrivit eller i vart fall varit väsentligt delaktig i verksamheten som bedrivits på mephedrone.cc. Han är därför i likhet med J.E.P. ansvarig för att i enlighet med åtalet ha bjudit ut mefedron och MDPV samt ha överlåtit dessa preparat, dvs. omkring 49 gram mefedron och omkring 17 gram MDPV.
När det gäller frågan om A.M. också har förvärvat och innehaft de nyss nämnda mängderna mefedron och MDPV beaktar tingsrätten följande. A.M. har själv uppgett att han har varit den som har beställt och betalat för de produkter som bjöds ut till försäljning via rc-traders.com, och detta förhållande talar givetvis starkt för att han också har förvärvat de produkter som har överlåtits via mephedrone.cc. Det har dock också framkommit att A.M. långt tidigare än den period som åtalet avser har köpt in och sålt såväl mefedron som MDPV. Mot denna bakgrund, och med hänsyn till att de nu aktuella mängderna har varit små i förhållande till de övriga mängder som åtalet under punkten 1 avser, finner tingsrätten att det inte är ställt utom rimligt tvivel att narkotikan har förvärvats under den period som åklagaren har påstått, dvs. under februari-mars. Det är inte heller bevisat att A.M. under denna period har innehaft narkotikan. Åtalet ska därför ogillas i denna del.
När det sedan gäller åklagarens påstående att A.M. dels i överlåtelsesyfte har förvärvat det mefedron som påträffades på Tellusborgsvägen och dels har uppdragit åt D.L. och L.K. att förvara denna narkotika gör tingsrätten följande bedömning.
Tingsrätten har ovan funnit att bland annat mefedron har bjudits ut till försäljning på mephedrone.cc, att J.E.P. har varit delaktig i denna verksamhet och att mefedron har förvarats i D.L:s bostad på Tellusborgsvägen. D.L. har själv uppgett att han från H.K., alltså J.E.P:s sambo, mottog det pulver som tingsrätten har funnit vara identiskt med det mefedron som påträffades utanför bostaden på Tellusborgsvägen, och även H.K. har uppgett att han var delaktig i de kontakter som ledde till att pulver kom att hamna i D.L:s besittning. Redan genom de nu angivna förhållandena finner tingsrätten att det inte råder något rimligt tvivel om att det större parti mefedron, 448,4 gram, som påträffades utanför D.L:s bostad på Tellusborgsvägen var avsett att överlåtas via mephedrone.cc. Det förhållandet att A.M. har varit den som har förvärvat de produkter som utbjudits till försäljning via rc-traders.com talar starkt för att han även har varit den som har förvärvat de produkter som saluförts på mephedrone.cc. Som redovisats ovan har också A.M. i chattkonversation med J.E.P. skrivit ”betalade in 4 800 usd” som svar på ”… tänkte ge dig pengar för mep också hur mycket betalade du?” I chattkonversation har A.M. också angett ”1 kg meph”. Till detta kommer att P.Z.B. har uppgett att A.M. var med inte bara då hon hämtade ut avin rörande MDPV utan även då hon hämtade ut den avi som avsåg det mefedron som senare beslagtogs hos henne. Det är också utrett att A.M. förfogade över en nyckel till den postbox till vilken avierna hade skickats. Dessa omständigheter talar även de starkt för att A.M. har förvärvat det knappa halvkilo mefedron som det nu är fråga om.
Tingsrätten finner att omständigheterna sammantagna är så besvärande för A.M. att det inte råder något rimligt tvivel om att han har förvärvat det mefedron som förvarats på Tellusborgsvägen. Med hänsyn till partiets storlek måste det ha haft ett betydande värde. Det har tidigare, som angetts ovan, varit avsett att överlåtas på den nystartade sidan mephedrone.cc. Med hänsyn till dessa omständigheter måste det hållas för visst att narkotikan har förvärvats relativt kort tid innan det den 5 april i år togs i beslag, eller med andra ord under den av åklagaren angivna perioden. Åtalet mot A.M. avseende förvärv av det nu aktuella mefedronet är således styrkt. Som närmare redovisas under bedömningen av åtalspunkten 2 är det också bevisat att A.M. har uppdragit åt i vart fall D.L. att förvara narkotikan.
A.M. är även åtalad för att tillsammans med J.E.P. ha bjudit ut mefedron till försäljning via rc-traders.com under perioden den 25 februari till den 30 mars i år. Som har framgått ovan har A.M. startat denna sida och han har också bedrivit verksamheten på sidan och haft en arbetsgivarroll, först i förhållande till Blake och sedan i förhållande till i vart fall J.E.P. Som tingsrätten har redovisat ovan har det framkommit att kunder som velat köpa MDPV på rc-traders.com under mars månad har hänvisats till mephedrone.cc. Tingsrätten har ovan funnit att detta förhållande inte är tillräckligt för att anse att MDPV har bjudits ut till försäljning via rc-traders.com under den i åtalet angivna tiden. Åtalet i denna del mot A.M. ska därför, i likhet med åtalet mot J.E.P., i denna del, ogillas.
När det gäller de aktuella preparatens - mefedron och MDPV - farlighet och därmed rubriceringen och straffvärdet av de gärningar som var och en av de ovan angivna tilltalade har gjort sig skyldiga till gör tingsrätten följande bedömning.
Mefedron narkotikaklassades den 25 maj 2009. Därefter har i flera mål frågan om preparatets farlighet, och därmed också straffvärdet för narkotikabrott avseende mefedron, varit föremål för prövning. Från åklagarsidan har det hävdats att mefedron i farlighetshänseende är att likställa med MDPV, att en dos ska anses uppgå till 75 milligram och att gränsen för grovt brott vid ett strikt mängdresonemang bör gå vid 15 gram. Detta synsätt, som kommit till uttryck i Åklagarmyndighetens rätts-pm 2009:1 upplaga 5 (där en missbruksdos dock anges till 50 mg) samt i yttrande av professor Pugh (som dock också anger en missbruksdos till 50 mg) som lagts fram i målet, har med något enstaka undantag vunnit gehör i domstolarna så till vida att mefedron i farlighetshänseende har jämställts med ecstasy. Däremot har bedömningen avseende storleken av en missbruksdos varierat mellan 50 och 100 mg. Svea hovrätt har emellertid i flera fall på senare tid, exempelvis i en dom av den 27 oktober i år (mål nr B 6999-10), ansett att en missbruksdos motsvarar 75 milligram.
Tingsrätten finner inte anledning att bedöma mefedron på annat sätt än vad Svea hovrätt har gjort i ovannämnda mål, och ansluter sig således till bedömningen att mefedron i farlighetshänseende är att likställa med ecstasy och att en missbruksdos motsvarar 75 milligram. Detta synsätt medför att gränsen för grovt brott, vid ett strikt mängdresonemang, går vid 15 gram (75 mg x 200 doser).
MDPV narkotikaklassades så sent som den 1 februari i år och preparatet har därför inte varit föremål för domstolsprövning i mer än några enstaka fall. I ovannämnda rätts-pm från Åklagarmyndigheten likställs även MDPV i farlighetshänseende med ecstasy, men missbruksdosen bedöms som betydligt lägre än en mefedrondos. Professor Pugh har i de två utlåtanden som lagts fram i målet utförligt beskrivit MDPV:s egenskaper och effekter, och även Le utlåtanden utmynnar i bedömningen att MDPV i farlighetshänseende är att jämställa med ecstasy samt att en missbruksdos är lägre än en mefedrondos. Göta hovrätt har i en dom den 1 juni i år (mål nr B 1027-10) jämställt MDPV med ecstasy samt, med hänvisning till avsaknaden av mer exakt utredning rörande dosering av MDPV, funnit att en missbruksdos motsvarar omkring 50-100 milligram.
Tingsrätten finner mot bakgrund av de beskrivningar som gjorts av MDPV i ovannämnda rätts-pm samt Le utlåtanden och i andra domar att preparatet i farlighetshänseende är att jämställa med ecstasy (och därmed även med mefedron). Även om en del talar för att missbruksdosen är lägre än en mefedrondos bör vid en försiktig bedömning en dos anses uppgå till 75 milligram. Därmed ska gränsen för grovt brott vid ett strikt mängdresonemang anses gå vid 15 gram även när det gäller MDPV.
Mot bakgrund av de mängder narkotika som tingsrätten har funnit att A.M:s, H.S:s, P.Z.B:s, J.E.P:s, D.L:s och L.K:s brottslighet avser och med hänsyn till preparatens farlighet ska samtliga gärningar som tingsrätten ovan har funnit styrkta bedömas som grova narkotikabrott. Även när det gäller gärningarnas straffvärden får givetvis mängden narkotika och preparatens farlighet betydelse. Visserligen bör viss försiktighet iakttas när det gäller att tillämpa generella schabloner avseende mängd och typ av narkotika vid bedömningen av ett narkotikabrotts straffvärde. I den mån den som är tilltalad exempelvis endast har medverkat i mindre mån eller haft en perifer roll i hanteringen kan det således finnas anledning att inte låta arten och mängden få alltför stor betydelse vid bedömningen av gärningens straffvärde. Genom utredningen i målet är det dock klarlagt att ingen av de tilltalades inblandning har varit helt tillfällig. Deras roller har också varit nödvändiga för att narkotikan till slut skulle nå köparna. Under bland annat dessa förhållanden finner tingsrätten att bedömningen av gärningarnas straffvärde i huvudsak måste göras med utgångspunkt i de mängder narkotika som respektive tilltalads brottslighet har avsett. Att en del av det MDPV som Hughes har förvarat delvis varit uppblandat med butylon, vilket narkotikaklassades samtidigt som MDPV, saknar enligt tingsrättens mening betydelse i detta sammanhang.
Mängdresonemanget som utgångspunkt innebär t.ex., med hänvisning till de bedömningar som ovan har redovisats beträffande preparatens farlighet och missbruksdosernas storlek, att befattningen med 500 gram mefedron eller MDPV har ett straffvärde som uppgår till mellan åtta och nio års fängelse. Ett sådant straffvärde kan givetvis te sig mycket högt såväl i sig som sett i relation till mängdens tämligen blygsamma volym. Å andra sidan måste man beakta att antalet missbruksdosor i en sådan mängd uppgår till mellan 6 000 och 7 000, samt att det rör sig om preparat som i jämförelse med flera andra typer av narkotika är att bedöma som mycket farliga.
Med hänvisning till vad som anförts ovan finner tingsrätten att straffvärdet avseende P.Z.B:s brottslighet uppgår till det högsta straffet för grovt narkotikabrott, dvs. tio års fängelse.
När det gäller H.S. uppgår straffvärdet avseende överlåtelserna till fem år och avseende förvaringen till åtta år. Tingsrätten finner att det samlade straffvärdet för H.S:s brottslighet under denna åtalspunkt uppgår till tio års fängelse.
När det gäller D.L:s och L.K:s förvaring av mefedron uppgår straffvärdet avseende denna hantering till åtta års fängelse för var och en av dem.
J.E.P:s överlåtelser av mefedron och MDPV, vilka konsumerar utbjudandet till försäljning, har ett straffvärde som uppgår till drygt fyra års fängelse.
A.M. har gjort sig skyldig till grovt narkotikabrott i flera fall. Hans förvärv i överlåtelsesyfte m.m. beträffande narkotikan som Hughes förvarade - dvs. drygt 800 gram MDPV och knappt ett kilo mefedron - har ett straffvärde som uppgår till 10 års fängelse. De andra grova narkotikabrott som han gjort sig skyldig till har även de straffvärden som uppgår till flera års fängelse.
H.K. och J.E.P. har förnekat gärningen. Åklagaren har utöver förhör med dem åberopat förhör med i målet medtilltalade D.L, L.K. och A.M.
H.K. har berättat bland annat följande. Han inledde en relation med J.E.P. sommaren 2008 och har i stor utsträckning varit sammanboende med henne fram till dess att de anhölls i början av april i år. I mars i år tog J.E.P. över skötseln av sidan rc-traders.com, på vilken olika typer av lagliga preparat såldes. Hon arbetade för A.M. och frågade honom (H.K.) vid ett tillfälle, förmodligen i mars, om han kände någon som kunde hjälpa till med att förvara det lagliga preparatet flefedron. Han frågade då D.L. som han känner genom sitt arbete, och denne åtog sig att förvara pulvret. Han vet inte vilka mängder flefedron som det rörde sig om.
Tingsrättens bedömning beträffande H.K.
Mot bakgrund av vad H.K. själv har uppgett samt med hänsyn till vad som i målet i övrigt har framkommit om A.M:s verksamhet finner tingsrätten att det är styrkt att H.K. på uppdrag av A.M. har frågat D.L. om han var villig att förvara ett parti pulver. Med hänvisning till vad tingsrätten ovan har funnit bevisat rörande D.L:s brottslighet råder det heller inte något rimligt tvivel om att D.L:s uppdrag var förvaring av mefedron.
Utöver vad som har redovisats ovan har H.K. berättat om att han efter det att kontakten med D.L. hade förmedlats bistod J.E.P. och A.M. i flera olika avseenden i deras verksamhet. Vidare har D.L. uppgett att H.K. själv var engagerad i och bedrev nätbaserad försäljning av pulver, som enligt D.L:s uppfattning var av lagligt slag, i vidare omfattning än H.K. själv har medgett. D.L:s uppgifter i detta avseende bör dock, mot bakgrund av de skäl som tingsrätten redovisat ovan under åtalspunkt 1 rörande D.L:s trovärdighet, bedömas med stor försiktighet.
En del omständigheter har framkommit som tyder på att H.K. har kommit att få anledning att misstänka att andra preparat än flefedron hanterades. Det är emellertid inte bevisat att han vid tidpunkten då han förmedlade kontakten mellan A.M. och D.L. hade en annan uppfattning än att den senares uppdrag avsåg hantering av lagliga preparat. Det är inte heller bevisat att H.K. insåg att det fanns en risk för att uppdraget avsåg olagliga preparat. Vid denna bedömning har tingsrätten beaktat att allt talar för att det var H.K:s sambo J.E.P. som tog initiativet till H.K:s agerande. Att J.E.P. såväl tidigare som under den aktuella perioden har tagit befattning med lagliga preparat, delvis i samarbete med A.M., har både hon själv och A.M. uppgett, och att så har varit fallet stöds också av utredningen i övrigt. Åtalet mot H.K., som ju uteslutande avser hans kontaktförmedling, är därmed inte styrkt och ska därför ogillas.
När det gäller åtalet mot J.E.P. i denna del så har hon uppgett följande. H.K. hade berättat för henne att D.L. skulle ta emot ett kilo mefedron för förvaring. Hon kände inte D.L. och hade heller inte träffat honom. Hon har således inte förmedlat någon kontakt mellan å ena sidan A.M. och å andra sidan D.L. och L.K. Däremot har hon i samband med att mefedronet skulle överlämnas till D.L. talat med A.M. i telefon och hon har då vidarebefordrat meddelanden mellan A.M. och H.K.
Tingsrätten har ovan funnit att det är styrkt att J.E.P. har överlåtit bland annat mefedron samt att D.L. har förvarat mefedron i sin bostad. Tingsrätten har också funnit bevisat att A.M. har varit delaktig i hanteringen och försäljningen av mefedron. J.E.P. har vidare i polisförhör uppgett att A.M. frågade henne om hon kände någon som kunde förvara ett kilo mefedron och att hon i sin tur frågade H.K. Dessa förhörsuppgifter överensstämmer också med H.K:s version så till vida att denne har uppgett att förfrågan om en person som kunde förvara pulver kom från J.E.P. på uppdrag av A.M. Med hänsyn till de nämnda förhållandena, samt till att J.E.P. inte har lämnat någon rimlig förklaring till varför hon skulle ha lämnat de angivna förhörsuppgifterna om de var oriktiga, finner tingsrätten att det är bevisat att J.E.P. har förmedlat en sådan kontakt mellan A.M. och i vart fall D.L. som åklagaren har påstått och att kontakten har gällt förvaring av mefedron. J.E.P. ska således i denna del dömas för medhjälp till narkotikabrott. Med hänsyn till att mindre än ett halvt kilo mefedron påträffades förhållandevis kort tid efter det att kontakten förmedlades finner tingsrätten dock att det inte är styrkt att avsikten verkligen var att en så stor mängd som ett kilo mefedron skulle förvaras. Det har dock under alla förhållanden rört sig om minst det parti som påträffats på Tellusborgsvägen, dvs. cirka 450 gram. Denna mängd mefedron är så stor att gärningen ska bedömas som medhjälp till grovt narkotikabrott. J.E.P:s medverkan har emellertid varit av mycket begränsat slag, varför straffvärdet bör bedömas till två års fängelse.
A.M. har erkänt gärningen såvitt den avser partiet om 996 gram metylon, men förnekat gärningen avseende partiet om 497 gram metylon. Åklagaren har utöver förhör med A.M. åberopat förhör med i målet medtilltalade Blake och P.Z.B. samt skriftlig bevisning.
Stephens narkotikaklassades den 21 september i år och var dessförinnan en s.k. hälsofarlig vara. A.M. har uppgett att han har importerat olika preparat, och att hans import även har avsett hälsofarliga varor. Han har således erkänt att han har beställt de 996 gram metylon som låg i en försändelse med H.S:s namn i en postbox på Nybrogatan. Denna försändelse anträffades den 30 mars i år, och dagen efter anträffades en försändelse i P.Z.B:s namn som innehöll 497 gram metylon.
Ingenting har framkommit som tyder på att P.Z.B. har beställt några preparat. Mot denna bakgrund, och med hänsyn till vad A.M. själv har uppgett, nämligen att han ”säkert betalat för båda” (dvs. båda försändelserna) finner tingsrätten att det inte råder något rimligt tvivel om att A.M. har beställt även de 497 gram metylon som åtalet avser.
Metylonet har inte anmälts till tullbehandling. Åtalet är således styrkt i sin helhet. Förfarandet ska redan med hänsyn till att det rört sig om stora mängder bedömas som grov smuggling.
J.E.P. har erkänt gärningen. Hennes erkännande stöds av hennes egna uppgifter och av det av åklagaren åberopade analysbeskedet. Åtalet är därmed styrkt i denna del och ska bedömas som åklagaren gjort gällande.
H.S. har erkänt gärningen, medan A.M. har förnekat. Åklagaren har åberopat deras egna uppgifter samt skriftlig bevisning.
Metylonet i fråga påträffades vid husrannsakan i H.S:s bostad. Detta förhållande medför tillsammans med hans erkännande att åtalet mot Blake i denna del är styrkt. Gärningen ska bedömas som åklagaren gjort gällande.
När det gäller frågan om A.M:s ansvar i denna del har Blake uppgett att A.M. hade beställt metylonet. A.M. har uppgett att han lämnade pulvret till Blake i januari i år, och att det aktuella metylonet kan ha ingått i detta parti. Dessutom har A.M., som framgår ovan under åtalspunkten 3, erkänt att han beställt annat metylon än det nu aktuella. Tingsrätten finner mot bakgrund av de angivna omständigheterna att det är styrkt att A.M. har förvärvat även de 46,21 gram metylon som omfattas av åtalet i denna del. Det måste vidare hållas för visst att de utgjort en del av de preparat som Blake mot ersättning bland annat förvarade. Åtalet mot A.M. i denna del är således styrkt och gärningen ska bedömas som åklagaren gjort gällande.
H.S. har erkänt gärningarna. Hans erkännanden stöds av hans egna uppgifter och övrig utredning. Härigenom är åtalet styrkt. Gärningarna ska bedömas som åklagaren gjort gällande.
L.K. har medgett ansvar för ringa narkotikabrott avseende de 0,09 gram pulver som påträffades i hans plånbok, men i övrigt förnekat gärningen. Åklagaren har utöver förhör med L.K. åberopat skriftlig bevisning.
Det är i målet utrett att 0,09 gram mefedron påträffades i L.K:s plånbok i samband med polisingripandet på Tellusborgsvägen den 5 april i år och att 3,43 gram mefedron samt 0,67 gram cannabisharts påträffades i en låda placerad i L.K:s garderob på Hannebergsgatan den 6 april i år.
L.K. har uppgett att han inte kände till narkotikan i garderoben samt att han trodde att pulvret i plånboken utgjordes av amfetamin.
Som tingsrätten har funnit ovan är det styrkt att L.K. har förvarat en större mängd mefedron på Tellusborgsvägen. Detta mefedron har varit förpackat och märkt på ett sätt som är mycket snarlikt mefedronet som påträffades i lådan i garderoben på Hannebergsgatan. L.K. har uppgett att lådan i garderoben var hans. Mot den nu angivna bakgrunden finner tingsrätten det vara ställt utom rimligt tvivel att L.K. har innehaft både det mefedron och den cannabis som låg i lådan i garderoben. Det är alltså bevisat att L.K. har förvarat respektive innehaft mefedron på två olika ställen. Därmed kan inte annan slutsats dras än att han har varit medveten om att även pulvret i plånboken har utgjorts av mefedron. Åtalet i denna del är således styrkt och gärningen ska bedömas som narkotikabrott av normalgraden.
D.L. har erkänt gärningen såvitt den avser innehav av cannabisharts, men i övrigt förnekat. Utöver förhör med D.L. har åklagaren åberopat analysbesked.
Med hänsyn till att D.L. har berättat att han brukade förvara narkotika i den aktuella plåtburken i vilken amfetaminet och, vid ett senare tillfälle, det cannabis som åtalet avser påträffades måste det hållas för visst att inte bara det cannabis som han har erkänt innehav av utan även amfetaminet var D.L:s. Åtalet i denna del är således styrkt i sin helhet. Gärningen ska bedömas som ringa narkotikabrott.
H.S. har erkänt att han brukat narkotika på sätt som påstås, men bestritt ansvar för innehav av MDPV under anförande av att han inte kände till att preparatet var narkotikaklassat. Åklagaren har utöver förhör med Blake åberopat skriftlig bevisning.
Tingsrätten har i sin bedömning av åtalet under punkt 1 funnit att Blake har känt till att MDPV narkotikaklassades den 1 februari 2010. Åtalet i denna del ska därför bifallas i dess helhet. Gärningarna ska bedömas som narkotikabrott av normalgraden (innehavet) respektive ringa narkotikabrott (bruket).
A.M. har erkänt gärningen. Hans erkännande stöds av hans egna uppgifter och övrig utredning. Härigenom är åtalet styrkt. Gärningen ska bedömas som åklagaren gjort gällande.
Blake har förnekat gärningen. Utöver att Blake har hörts har på åklagarens begäran målsäganden M.B. hörts. Åklagaren har vidare som skriftlig bevisning åberopat kontoutdrag.
M.B. har uppgett att han på Internet beställde MDPV, att han för preparatet betalade 4 000 kr som han satte in på ett konto samt att han aldrig erhöll den beställda varan.
Genom det av åklagaren åberopade kontoutdraget är det utrett att betalningen från M.B. kom att flyta in på H.S:s bankkonto.
H.S. har uppgett att han hade öppnat kontot i eget namn men för en annan persons räkning för att kunder som handlade preparat från dennes hemsida skulle kunna göra betalningar på hans konto. Blake har vidare uppgett att han inte visste vilka produkter som såldes på hemsidan, men att han utgick från att det var lagliga produkter.
H.S. har visserligen haft anledning att anta att hans uppdragsgivare har bedrivit en verksamhet som inte var rakt igenom laglig. Omständigheterna har dock inte varit sådana att Blake har haft att räkna med att syftet var att andra personer skulle bedras på pengar. Det är således inte styrkt att Blake har haft ett sådant uppsåt som krävs för att han ska kunna ådra sig straffansvar för medhjälp till bedrägeri. Åtalet ska därför ogillas i denna del.
A.M., Blake, P.Z.B., L.K., D.L. och J.E.P. döms alla för grovt narkotikabrott av varierande omfattning. Alla utom Hughes döms också för andra brott. För grovt narkotikabrott är minimistraffet fängelse i två år. Ingenting har framkommit som tyder på att någon av gärningarna har begåtts under påverkan av en allvarlig psykisk störning. Därmed saknas, med hänsyn till såväl brottens straffvärde som art, utrymme för annan påföljd än ett fängelsestraff.
Tingsrätten har ovan, under åtalspunkten 1, redovisat vilka straffvärden de grova narkotikabrotten under denna åtalspunkt har. När det gäller J.E.P. påverkas det samlade straffvärdet av hennes brottslighet av den medhjälp till grovt narkotikabrott som hon också gjort sig skyldig till (åtalspunkt 2). De övriga brott som hon, A.M., Blake, L.K. och D.L. har begått har dock i förhållande till de grova narkotikabrotten så låga straffvärden att de saknar betydelse.
Utöver brottens straffvärden har inga omständigheter framkommit som påverkar straffmätningen. Med hänsyn härtill ska fängelsestraffens längd bestämmas till tio år för Hughes och Blake, åtta år för D.L. och L.K., fem år för J.E.P. samt, med tillämpning av 26 kap. 2 § andra stycket tredje punkten BrB, 14 år för A.M.
För grovt narkotikabrott gäller så kallad obligatorisk häktning. Med hänsyn härtill, och då det inte är uppenbart att flykt- och återfallsrisk saknas, ska A.M., Blake, P.Z.B., L.K., D.L. och J.E.P. kvarbli i häkte till dess att domen mot dem har vunnit laga kraft i ansvarsdelen.
H.S. har med hänvisning till sin inställning i skuldfrågan bestritt skadeståndsyrkandet. På grund av utgången i skuldfrågan ska M.B:s talan ogillas.
Tingsrätten dömde J.E.P. för grovt narkotikabrott enligt 1 § första stycket 1 och 3 §narkotikastrafflagen, för medhjälp till grovt narkotikabrott enligt 1 § första stycket 4 och 3 §narkotikastrafflagen samt 23 kap. 4 § BrB och för brott mot lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor enligt 3 § första stycket 6 och 4 § lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor till fängelse 5 år. En del av åtalspunkten 1 ogillades. I beslag taget metylon med emballage förklarades förverkat.
Tingsrätten ogillade åtalet mot H.K.
Tingsrätten dömde L.K. för grovt narkotikabrott enligt 1 § första stycket 4 och 3 §narkotikastrafflagen och för narkotikabrott enligt 1 § första stycket 6 och 2 §narkotikastrafflagen till fängelse 8 år. I beslag tagna preparat m.m. förklarades förverkade.
Tingsrätten dömde D.L. för grovt narkotikabrott enligt 1 § första stycket 4 och 3 §narkotikastrafflagen och för narkotikabrott enligt 1 § första stycket 6 narkotikastrafflagen till fängelse 8 år. I beslag tagna preparat m.m. förklarades förverkade.
Tingsrätten dömde A.M. för grovt narkotikabrott enligt 1 § första stycket 1, 3 och 5 samt 3 § narkotikastrafflagen, för vapenbrott enligt 9 kap. 1 § tredje stycket vapenlagen, för brott mot lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor enligt 3 § första stycket 4 och 4 § lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor samt för grov smuggling enligt 3 § första stycket och 5 §smugglingslagen till fängelse 14 år. Delar av åtalspunkt 1 ogillades. I beslag tagna preparat m.m. förklarades förverkade.
Tingsrätten dömde Blake för grovt narkotikabrott enligt 1 § första stycket 1 och 4 samt 3 § narkotikastrafflagen, för narkotikabrott enligt 1 § första stycket 6 narkotikastrafflagen, för narkotikabrott enligt 1 § första stycket 6 och 2 §narkotikastrafflagen, för brott mot knivlagen enligt 1 § första stycket och 4 § lagen om förbud beträffande knivar och andra farliga föremål samt för brott mot lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor enligt 3 § 6 och 4 § lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor till fängelse 10 år. Åtalet för medhjälp till bedrägeri (åtalspunkten 15) och M.B:s skadeståndsyrkande ogillades. I beslag tagna preparat m.m. förklarades förverkade.
Tingsrätten dömde P.Z.B. för grovt narkotikabrott enligt 1 § första stycket 4 och 3 §narkotikastrafflagen till fängelse 10 år. I beslag tagna preparat m.m. förklarades förverkade.
Åklagaren samt bl.a. P.Z.B., L.K., J.E.P., Blake, A.M. och D.L. överklagade i Svea hovrätt.
P.Z.B. yrkade att hovrätten skulle sätta ned påföljden.
L.K. yrkade att hovrätten skulle ogilla åtalet i dess helhet eller i vart fall lindra straffet.
Åklagaren yrkade att hovrätten skulle döma H.K. för medhjälp till grovt narkotikabrott (åtalspunkt 2) och bestämma påföljden till fängelse. Han justerade gärningsbeskrivningen så att den fick följande lydelse. ”H.K. och J.E.P. har gemensamt och i samråd någon gång kring månadsskiftet februari-mars 2010 i Stockholm främjat grovt narkotikabrott med råd och dåd genom att de på uppdrag av A.M. olovligen har förmedlat kontakt mellan A.M. samt D.L. och L.K. om olovlig förvaring av ett parti om 448,4 gram mefedron, som är narkotika, vilket parti sedermera anträffats vid husrannsakan den 5 april 2010 på Tellusborgsvägen 65 E i Evans, Stockholm.”
Åklagaren yrkade vidare att hovrätten skulle döma J.E.P. till ett längre fängelsestraff.
J.E.P. yrkade att hovrätten skulle ogilla åtalet för grovt narkotikabrott och medhjälp till grovt narkotikabrott eller i vart fall lindra straffet.
Blake yrkade att hovrätten skulle ogilla åtalet vad avsåg åtalspunkterna 1 och 13 och i vart fall lindra straffet.
- ogilla åtalet avseende mängden 497 gram metylon under åtalspunkten 3 och bedöma den i samma åtalspunkt erkända gärningen - hanteringen av 996 gram metylon - som brott av normalgraden, och
- ogilla åtalet under åtalspunkten 5.
A.M. yrkade vidare att hovrätten skulle upphäva vissa av tingsrättens beslut om förverkande och beslag.
Åklagaren yrkade att hovrätten skulle döma A.M. för att under perioden den 1 februari-mars 2010 olovligen ha uppdragit åt Blake att mot ekonomisk ersättning olovligen förvara 416,98 gram MDPV, som är narkotika (åtalspunkten 1 andra stycket). Åklagaren yrkade vidare att hovrätten, för det fall nedsättning av straffet skulle bli aktuellt, i påföljdsdelen skulle höja straffvärdet för gärningen under tredje stycket i åtalspunkten 1, dvs. utbjudande till försäljning av mefedron och MDPV på hemsidan mephedrone.com samt överlåtelse av sammanlagt 49 gram mefedron och 17 gram MDPV på nämnda hemsida.
D.L. yrkade att hovrätten skulle ogilla åtalet såvitt gällde förvaring av mefedron (åtalspunkten 1). Han yrkade i andra hand att hovrätten skulle lindra straffet.
Part bestred motparts ändringsyrkande.
Hovrätten (hovrättsråden Parrish och Smith, referent, tf. hovrättsassessorn Christian Oxhamre och två nämndemän) anförde följande i dom den 11 maj 2011.
Åklagaren har liksom vid tingsrätten åberopat en omfattande skriftlig bevisning. I skuldfrågan har i hovrätten tillkommit viss skriftlig bevisning. Därutöver har åklagaren och de tilltalade åberopat ett stort skriftligt material angående farligheten av MDPV och mefedron, beträffande det sistnämnda preparatet bl.a. fyra sakkunnigyttranden avgivna i HD:s ännu inte avgjorda mål B 5412-10. J.E.P. har åberopat yttranden av professorn i läkemedelskemi Payne och legitimerade läkaren Powell. Dessa har också hörts muntligen i hovrätten.
I hovrätten har uppspelning skett av ljud- och bildfilerna från förhören vid tingsrätten med A.M., Blake, J.E.P., D.L., L.K., P.Z.B., White, A.J., H.K., N.A. och J.S.
Som nya vittnen i hovrätten har hörts De.L. och M.H.
I hovrätten har även hållits tilläggsförhör med L.K. och D.L.
Blake har erkänt vad åklagaren har lagt honom till last, men bestritt ansvar med hänvisning till att han inte känt till att MDPV narkotikaklassades den 1 februari 2010 och att han därför saknat uppsåt.
Hovrätten delar på de av tingsrätten anförda skälen bedömningen att det inte råder något rimligt tvivel om att Blake känt till narkotikaklassningen av MDPV. Även om så inte skulle ha varit fallet konstaterar hovrätten att det för ansvar för uppsåtligt narkotikabrott inte krävs att gärningsmannen vet att det ämne han tagit befattning med faktiskt är klassificerat som narkotika. Det är tillräckligt att han har klart för sig vilket ämne det är fråga om. Endast om misstaget gällande klassificeringen i sällsynta fall kan anses ursäktligt kan ansvaret falla bort. När det som här handlar om organiserad nätförsäljning i stor skala av sinnespåverkande droger saknas i praktiken utrymme för ursäktligt misstag. H.S. ska således i denna del dömas för grovt narkotikabrott.
När det gäller A.M. finner hovrätten i de delar han fällts till ansvar inte anledning att göra några andra bedömningar i skuldfrågorna än vad tingsrätten har gjort. Beträffande åtalspunkten 1 andra stycket som avser 416,98 gram MDPV finner hovrätten styrkt att denna narkotika, som togs i beslag hos Blake, lämnats till honom för förvaring av A.M. Oavsett när narkotikan överlämnades till Blake är det tydligt att förvaringsuppdraget bestått efter det att MDPV narkotikaklassades den 1 februari 2010. Åtalet mot A.M. under denna åtalspunkt ska därför med ändring av tingsrättens dom bifallas i den del det avser att han uppdragit åt Blake att förvara narkotikan.
Omständigheterna i målet är sammantagna sådana att J.E.P. inte kan undgå ansvar för att tillsammans med A.M. ha bjudit ut och sålt mefedron och MDPV i enlighet med vad tingsrätten funnit styrkt. Hovrätten godtar därvid åklagarens beräkningar av mängden såld narkotika.
Hovrätten finner på av tingsrätten angivna skäl styrkt att D.L. och L.K. förvarat ett större parti mefedron i enlighet med vad åklagaren påstått. Vad som framkommit vid förhören i hovrätten med De.L., M.H. samt med L.K. och D.L. föranleder ingen annan bedömning.
Vad gäller de 0,22 gram mefedron som påträffades i en burk i köket konstaterar hovrätten att det av utredningen framgår att flera personer vistats i lägenheten efter det att D.L. rest till Thailand och att det var känt att burken användes för förvaring av narkotika. Det kan enligt hovrättens mening inte uteslutas att mefedronet placerats i burken av någon annan. Åtalet ska därför även beträffande D.L. ogillas i denna del.
Vad först gäller J.E.P. delar hovrätten på de av tingsrätten anförda skälen bedömningen att det är styrkt att hon förmedlat kontakt mellan A.M. och i vart fall D.L. som åklagaren har påstått och att det var fråga om förvaring av mefedron.
H.K. har vidgått att han på förfrågan av J.E.P., som arbetade för A.M., tog kontakt med D.L. angående förvaring av ett parti pulver. Han har dock gjort gällande att han trodde att det var fråga om flefedron. Hovrätten gör i denna del följande bedömning. Hovrätten har vid behandlingen av åtalspunkten 1 anslutit sig till bedömningen att det pulver som H.K. förmedlade till D.L. faktiskt var mefedron. J.E.P. har i polisförhör sagt att A.M. frågat henne efter någon som kunde förvara mefedron och att hon förde frågan vidare till H.K. Det finns, trots att J.E.P. är medtilltalad, skäl att tro på dessa uppgifter, särskilt eftersom hon vidgår sin egen medverkan. Det är därmed inte heller ett försök att skjuta skulden från sig själv eller A.M. till H.K. Det är vidare svårt att tänka sig att J.E.P. skulle låta H.K., som då var hennes sambo, ovetande om det rätta förhållandet ta befattning med ett narkotikaparti som kan medföra ett mångårigt fängelsestraff. Med hänsyn till detta, till vad D.L. uppgett om de instruktioner han fick gällande hanteringen av partiet och till vad som i övrigt framkommit om H.K:s inblandning i A.M:s och J.E.P:s verksamhet, finner hovrätten ingen annan rimlig slutsats än att H.K. visste att förvaringen avsåg mefedron. Åtalet mot H.K. är således styrkt. Brottet är på det sätt åklagaren utformat åtalet att bedöma som medhjälp till grovt narkotikabrott.
Hovrätten finner inte anledning att göra någon annan bedömning i skuldfrågan än vad tingsrätten har gjort. Brottet är att rubricera som grov smuggling.
Hovrätten finner liksom tingsrätten åtalet styrkt och att bedöma som åklagaren gjort gällande.
Hovrätten finner inte anledning att göra någon annan bedömning i skuldfrågan än vad tingsrätten har gjort. L.K. ska därför dömas för innehav av 3,52 gram mefedron och 0,67 gram cannabis. Brottet ska rubriceras som narkotikabrott av normalgraden.
H.S. har bestritt ansvar för innehav av MDPV på den grunden att han inte känt till att preparatet var narkotikaklassat. Som hovrätten konstaterat i anslutning till behandlingen av åtalspunkten 1 fritar hans påstående om detta inte honom från ansvar. Brottet ska rubriceras som narkotikabrott av normalgraden.
Det föreligger ännu inga avgöranden från HD beträffande farligheten av mefedron och MDPV. Det föreligger emellertid ett antal hovrättsavgöranden där båda preparaten i farlighetshänseende jämställts med ecstasy (MDMA). Beträffande mefedron kan nämnas Svea hovrätts domar 2010-11-23 i B 5785-10, 2010-10-27 i B 6999-10 och 2010-11-26 i B 7273-10. När det gäller MDPV kan hänvisas till Svea hovrätts domar 2011-03-11 i B 851-11, 2011-03-25 i B 1511-10 och B 1666-11, 2011-04-01 i B 1710-11 och 2011-04-08 i B 1421-11. Det finns således en relativt stadgad praxis enligt vilken både mefedron och MDPV i farlighetshänseende ska jämställas med ecstasy. Den utredning i detta avseende som åberopats i målet ger enligt hovrättens mening inte anledning att göra någon annan bedömning.
När det gäller missbruksdoser har domstolen i de angivna rättsfallen gällande MDPV utgått från en missbruksdos om 50-100 mg och av försiktighetsskäl gjort sina straffmätningsbedömningar utifrån en missbruksdos om 100 mg. Hovrätten ansluter sig till detta synsätt. Ur ett mängdperspektiv bör således straffmätningen avseende MDPV utgå från en missbruksdos om 100 mg. Hovrätten delar tingsrättens uppfattning att utredningen närmast talar för att missbruksdosen för MDPV är något lägre än för mefedron. I konsekvens med detta bör missbruksdosen även för mefedron sättas till 100 mg. Detta medför att straffvärdena ur i första hand ett mängdperspektiv blir något lägre än vad tingsrätten utgått från.
Det kan inledningsvis konstateras att gärningarnas art och straffvärde är sådant att det för alla tilltalade utom - - - saknas förutsättningar att överväga andra påföljder än fängelse.
Straffmätningen i narkotikamål sker som regel utifrån ett mängdresonemang. I förarbeten och i rättspraxis har dock framhållits att schabloner och straffvärdestabeller bör användas med försiktighet och att även andra omständigheter bör beaktas. Föreligger emellertid inga särskilda förhållanden kring brottet blir mängden och arten av narkotikan normalt styrande för straffmätningen.
Tingsrätten har funnit att omständigheterna i målet är sådana att bedömningen av gärningarnas straffvärde i huvudsak måste göras med utgångspunkt i de mängder narkotika som respektive tilltalads brottslighet har avsett. Hovrätten delar denna uppfattning när det gäller de brott som innefattar förvärv, innehav och faktisk försäljning av narkotika. Beträffande brott som avser förmedling av kontakt mellan personer med avseende på narkotika och utbud av narkotika är enligt hovrättens mening sambandet mellan straffvärdet och sådan narkotika som faktiskt påträffas inte lika starkt. I dessa fall bör en mer nyanserad bedömning göras.
P.Z.B.
I enlighet med tingsrättens i denna del inte överklagade dom har Hughes gjort sig skyldig till grovt narkotikabrott.
Det är tydligt att Hughes varit aningslös och inte insett allvaret och konsekvenserna av sin befattning med narkotikan. Lagföringen har också drabbat henne hårt i personligt avseende. Även med beaktande av detta och den bedömning av missbruksdosens storlek som hovrätten gör saknas förutsättningar att sätta ned det av tingsrätten bestämda straffet. Tingsrättens dom ska således stå fast.
D.L. och L.K.
D.L. ska dömas för grovt narkotikabrott. I enlighet med tingsrättens i denna del inte överklagade dom har han även gjort sig skyldig till narkotikabrott, ringa brott.
L.K. ska dömas för grovt narkotikabrott och narkotikabrott.
D.L. och L.K. döms båda för grovt narkotikabrott. Den ytterligare brottslighet de döms för är av ringa betydelse för straffmätningen. Straffmätningen beträffande D.L. och L.K. bör även den ske med utgångspunkt i den mängd narkotika de förvarat. Med den bedömning av storleken av missbruksdosen för mefedron som hovrätten gjort bör straffen för dem båda bestämmas till fängelse 7 år.
J.E.P.
J.E.P. ska dömas för grovt narkotikabrott och medhjälp till grovt narkotikabrott. I enlighet med tingsrättens i denna del inte överklagade dom har hon även gjort sig skyldig till brott mot lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor.
J.E.P. är den av de tilltalade som vid sidan av A.M. haft den centrala rollen vid nätförsäljningen av mefedron och MDPV. Även om straffvärdet för utbjudande av narkotika enligt åtalspunkten 1 inte, som åklagaren gjort gällande, bör bestämmas utifrån den sammanlagda mängd narkotika som tagits i beslag hos P.Z.B. och D.L./L.K., anser hovrätten att straffvärdet för J.E.P:s brottslighet i denna del är högre än vad tingsrätten funnit och motsvarar fängelse 5 år. Vad gäller medhjälpsbrottet under åtalspunkten 2 är det hovrättens uppfattning att straffmätningen inte heller i denna del bör grundas på ett rent mängdresonemang utifrån den mängd mefedron som sedermera hittades vid husrannsakan hos D.L. Även om J.E.P:s praktiska medverkan varit begränsad finns det anledning av se allvarligt på att hon genom sitt handlande medverkat till att D.L. och L.K. dragits in i narkotikahanteringen med för dem mycket allvarliga följder. Hovrätten bedömer att straffvärdet för medhjälpsbrottet motsvarar fängelse 4 år. Sammantaget bör straffet för J.E.P. vid sammanläggning och sedvanlig reducering bestämmas till fängelse 7 år.
H.K.
H.K. döms för medhjälp till grovt narkotikabrott som i enlighet med åtalet avser endast förmedling av kontakt mellan A.M. och i vart fall D.L. avseende ett parti mefedron. Som hovrätten funnit beträffande J.E.P. bör straffmätningen inte grundas på ett rent mängdresonemang avseende den beslagtagna narkotikan. Hovrätten bedömer att straffvärdet är detsamma som för J.E.P. i denna del och att straffet ska bestämmas i enlighet med detta, dvs. till fängelse 4 år.
H.S.
Blake ska dömas för grovt narkotikabrott och narkotikabrott (åtalspunkterna 1 och 13). I enlighet med tingsrättens i denna del inte överklagade dom har han även gjort sig skyldig till narkotikabrott, ringa brott, brott mot knivlagen och brott mot lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor.
H.S:s sammantagna brottslighet, som omfattar både förvaring, utbud och försäljning, är enligt hovrättens mening sådan att det även med hovrättens bedömning beträffande missbruksdoser saknas förutsättningar att sätta ned straffet. Tingsrättens dom ska således stå fast.
A.M.
A.M. ska dömas för flera fall av grovt narkotikabrott, grov smuggling och brott mot lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor. I enlighet med tingsrättens i denna del inte överklagade dom har han även gjort sig skyldig till vapenbrott, ringa brott.
A.M. är den som stått bakom och organiserat huvuddelen av den omfattande narkotikahantering som behandlas i målet. Han har uppdragit åt andra personer, som utan hans uppdrag sannolikt aldrig kommit i kontakt med farlig narkotika i nu aktuella mängder, att svara för mottagande, förvaring och distribution av narkotikan, uppenbarligen för att minska riskerna för honom själv. Verksamheten har omsatt stora pengar och gett mycket höga vinster. Mot denna bakgrund och med hänsyn till de mycket stora mängderna narkotika som är aktuella saknas skäl att överväga nedsättning av straffet.
Hovrätten fastställde tingsrättens dom beträffande P.Z.B.
Beträffande L.K. ändrade hovrätten endast på så sätt tingsrättens dom att hovrätten bestämde påföljden till fängelse 7 år.
Med ändring av tingsrättens dom dömde hovrätten med tillämpning av 1 § första stycket 4 och 3 § första stycketnarkotikastrafflagen samt 23 kap. 4 § BrB H.K. för medhjälp till grovt narkotikabrott till fängelse 4 år.
Beträffande J.E.P. ändrade hovrätten endast på sätt tingsrättens dom att hovrätten bestämde påföljden till fängelse 7 år.
Hovrätten fastställde tingsrättens dom beträffande H.S.
Beträffande A.M. ändrade hovrätten endast på så sätt tingsrättens dom att hovrätten fällde A.M. till ansvar för grovt narkotikabrott även för att ha uppdragit åt Blake att förvara 416,98 gram MDPV (åtalspunkten 1, del av stycke 2).
Beträffande D.L. ändrade hovrätten på så sätt tingsrättens dom att hovrätten ogillade åtalet för förvaring av narkotika såvitt avsåg 0,22 gram mefedron (åtalspunkten 1, del av stycke 5) och bestämde påföljden till fängelse 7 år.
A.M., Blake, J.E.P., P.Z.B. och L.K. överklagade och yrkade var för sig att fängelsestraffet skulle sättas ned.
Även D.L. överklagade. Han yrkade att brottet skulle bedömas som narkotikabrott av normalgraden och att fängelsestraffet skulle sättas ned.
H.K., slutligen, överklagade och yrkade att han skulle frikännas från ansvar och i andra hand att brottet skulle bedömas som medhjälp till narkotikabrott av normalgraden och att fängelsestraffet skulle sättas ned. HD meddelade prövningstillstånd endast såvitt avsåg frågan om påföljd.
Riksåklagaren medgav att fängelsestraffet sattes ned.
Målet avgjordes efter huvudförhandling.
HD (justitieråden Mahoney, Avery, Vincent, Thomas, referent, och Banks) meddelade den 6 september 2011 följande dom.
HD har tagit del av ljud- och bildfilerna från förhören i tingsrätten med de tilltalade och av ljudfilerna från tilläggsförhören i hovrätten med L.K. och D.L. Av domstolarnas domar och av förhören framgår sammanfattningsvis och översiktligt följande.
A.M. har under en längre tid importerat och över egna hemsidor på internet sålt olika preparat. Under den i målet aktuella tiden, januari-mars 2010, omfattade verksamheten bl.a. mefedron och MDPV, som marknadsfördes på hans egna hemsidor på internet, rc-traders.com och mephedrone.cc. Mefedron narkotikaklassades den 25 maj 2009 och MDPV den 1 februari 2010. A.M. beställde själv preparaten från Kina, varefter de levererades via olika mellanstationer i Europa. Den praktiska hanteringen i övrigt uppdrog han åt andra att sköta. Vissa skötte hemsidorna, vilket innebar att ta emot beställningar, besvara e-post och kontrollera att betalning inflöt för beställda partier. Samma eller andra personer hade till uppgift att hyra postboxar, att hämta ut inköpta (importerade) partier från posten och förvara dem, att förpacka narkotikan i påsar om ett, fem eller tio gram och posta dem till beställarna. För detta fick de ersättning, någon i form av andel i vinsten och andra per månad eller per parti. Han överlät även åt andra att öppna bankkonton till vilka pengar från försäljningen flöt in och att ta ut och lämna över kontanta pengar till honom. För detta fick de ersättning med fem eller tio procent av det uttagna beloppet.
De medtilltalade deltog, såvitt är aktuellt i målet, i verksamheten på i huvudsak följande sätt. Blake skötte hemsidan rc-traders.com. Det uppdraget tog J.E.P. över sedan samarbetet mellan honom och A.M. brutits. J.E.P. skötte även hemsidan mephedrone.cc. Blake bjöd ut, överlät och förvarade MDPV. J.E.P. bjöd ut och överlät mefedron och MDPV. P.Z.B. förvarade mefedron och MDPV medan D.L. och L.K. förvarade mefedron. H.K. och J.E.P. förmedlade en kontakt om förvaring mellan A.M. och D.L.
De tilltalade är för sin delaktighet i den ifrågavarande narkotikahandeln dömda på det sätt som närmare ska redogöras för i det följande. Vissa av de tilltalade är också, som även det ska framgå av det följande, dömda för andra brott.
Den centrala frågan i målet är hur straffvärdet av de tilltalades olika delaktighet i narkotikahandeln ska bedömas. HD utgår från att mefedron och MDPV inte skiljer sig från amfetamin på något för straffvärdebedömningen avgörande sätt i fråga om generell farlighet (se NJA 2011 s. 357, p. 33, och HD:s domar den 21 oktober 2011 i mål B 2613- 11 , p. 10-12 och i mål B 2944-11 , p. 10-12).
Enligt 1 § första stycket narkotikastrafflagen (1968:64) döms för narkotikabrott den som olovligen bl.a. överlåter narkotika, förvärvar narkotika i överlåtelsesyfte, förvarar narkotika eller bjuder ut narkotika till försäljning, om gärningen sker uppsåtligen, till fängelse i högst tre år. Om brottet är grovt döms enligt 3 § narkotikastrafflagen för grovt narkotikabrott till fängelse i lägst två och högst tio år. Vid flerfaldig grov narkotikabrottslighet kan straffet bestämmas till fängelse i högst 14 år (26 kap. 2 § andra stycket 3 BrB).
Vid bedömningen av om brottet är grovt ska enligt 3 § andra stycket narkotikastrafflagen särskilt beaktas om det har utgjort ett led i en verksamhet som har bedrivits i större omfattning eller yrkesmässigt, avsett särskilt stor mängd narkotika eller annars varit av särskilt farlig eller hänsynslös art. Det anges vidare att bedömningen ska grundas på en sammanvägning av omständigheterna i det särskilda fallet.
Enligt 29 kap. 1 § första stycket BrB ska straffet med beaktande av intresset av en enhetlig rättstillämpning bestämmas inom ramen för den tillämpliga straffskalan efter brottets eller den samlade brottslighetens straffvärde. Enligt andra stycket första meningen ska vid bedömningen av straffvärdet beaktas den skada, kränkning eller fara som gärningen inneburit, vad den tilltalade insett eller borde ha insett om detta samt de avsikter eller motiv han eller hon haft.
Rubriceringen grovt narkotikabrott och därmed den strängare straffskalan är förbehållen främst de allvarligaste gärningarna, såsom organiserad narkotikahandel med inriktning på att i vinningssyfte sprida missbruk och utnyttja missbrukarnas beroende (se NJA 2011 s. 357, p. 15).
Av betydelse vid rubriceringen och straffvärdebedömningen är inte bara arten och mängden narkotika. I en sådan organiserad narkotikahandel som här är aktuell ska särskilt beaktas faktorer som hur omfattande och välorganiserad verksamheten har varit, hur narkotikan har marknadsförts och distribuerats samt hur länge verksamheten har fortgått. Särskild tyngd bör läggas vid moment som måste betraktas som uttryck för hänsynslöshet i någon mening. Ett sådant moment är om narkotikan har gjorts lättåtkomlig för unga missbrukare.
Straffvärdet för var och en av dem som tagit del i verksamheten ska grundas på en sammanvägning av omständigheterna i det enskilda fallet. Av betydelse är främst graden av delaktighet i narkotikahanteringen och den ställning som den tilltalade har intagit i organisationen liksom hur omfattande och varaktig delaktigheten har varit. Att beakta är vidare den insikt som den tilltalade har haft rörande narkotikahandelns organisation, storlek och inriktning samt hans eller hennes eget syfte med hanteringen. Även fördelningen av brottslighetens ekonomiska utbyte ska tillmätas betydelse. (Se NJA 2004 s. 354.)
Fråga är om en i företagsliknande former och i vinningssyfte bedriven narkotikahandel, där mefedron och MDPV köptes från utlandet och bjöds ut till försäljning via internet (se p. 2 och 3 ovan). Narkotikan marknadsfördes inte bara genom hemsidorna; i samband med att hemsidan mephedrone.cc lanserades skickade A.M. meddelande om den nya hemsidan till 2 000 personer som var kunder på hemsidan rc-traders.com.
Narkotikahandeln pågick, såvitt är relevant för bedömningen i målet, under tiden januari-mars månad 2010 och upphörde i och med att husrannsakan genomfördes hos Blake, P.Z.B. och D.L. i månadsskiftet mars-april. Hanteringen omfattade omkring 1,5 kg mefedron och 1,3 kg MDPV. Verksamheten gav mycket höga vinster.
Genom att utbjudande och försäljning skedde via internet gjordes narkotikan tillgänglig för och kunde spridas till en stor krets av okända köpare. Brottsligheten har därmed varit ägnad att leda till en omfattande spridning av narkotika, framför allt till ungdomar.
Verksamheten har bedrivits av endast ett fåtal personer, och åtalen gäller en förhållandevis kort tid. Fastän det är fråga om en mycket allvarlig brottslighet utgör den inte en organiserad narkotikahandel av det grövsta slaget (jfr NJA 2011 s. 357, p. 36).
Rubricering och straffvärde - A.M.
- i överlåtelsesyfte förvärvat 448,4 g mefedron och uppdragit åt D.L. att mot ekonomisk ersättning förvara partiet.
A.M. har enligt hovrättens dom också gjort sig skyldig till dels brott mot lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor (förvärv i överlåtelsesyfte av 46,21 g som han därefter uppdragit åt Blake att förvara), dels grov smuggling av två partier hälsofarliga varor om 996 respektive 497 g, dels ringa vapenbrott.
A.M. har varit huvudman för narkotikahandeln och organiserat verksamheten. Verksamheten har varit ägnad att leda till en omfattande spridning av narkotika (se p. 12 och 14 ovan). Hans enda avsikt var att tjäna pengar. Han har i uppenbart syfte att minska riskerna för sig själv begränsat sin egen praktiska delaktighet till inköp. I stället har han engagerat andra och överlåtit åt dem att fysiskt hantera narkotikan genom att uppdra åt dem att hämta, förvara och distribuera den till köparna. Han har bestämt vinstfördelningen och själv tagit största vinsten.
De olika delarna av den organiserade brottsligheten har ett sådant nära samband med varandra att brottsligheten i dess helhet ska rubriceras som grovt narkotikabrott. Straffvärdet för brottsligheten motsvarar fängelse i sju år. (Jfr NJA 2011 s. 357, p. 34-36 och särskilt p. 36, där straffvärdet, med hänsyn till omständigheterna i det målet, ansågs motsvara fängelse i fyra år.) Den övriga brottsligheten påverkar inte det samlade straffvärdet.
Rubricering och straffvärde - H.S.
- mot ekonomisk ersättning förvarat 416,98 g MDPV.
Blake har enligt hovrättens dom dessutom gjort sig skyldig till brott mot lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor (förvaring av 46,21 g), narkotikabrott (innehav av 0,73 g pulver innehållande bl.a. MDPV), två fall av ringa narkotikabrott (innehav och bruk) samt brott mot knivlagen.
Av utredningen framgår att Blake skötte hemsidan rc-traders.com åt A.M. Hans uppdrag var att mot ersättning hämta, förvara, paketera och skicka preparaten till kunder som hade gjort beställningar via hemsidan. Under tiden 2-15 februari 2010 postade han sammanlagt 107 g MDPV till olika kunder. Han missbrukade narkotika vid den aktuella tiden och missbruket eskalerade när han fick fri tillgång till MDPV. Missbruket ledde till att han inte kunde sköta utskicken som han skulle och att han lämnade verksamheten.
Blake hade full insikt om vad det var för verksamhet A.M. bedrev. Hans delaktighet, som innefattade att han bjöd ut och sålde Wong via internet, var väsentlig och förhållandevis självständig även om han var underordnad A.M. Brottsligheten skedde i vinningssyfte och med del i vinsten. Den var ägnad att leda till en omfattande spridning av narkotika (se p. 14 ovan). Det förhållandet att Blake själv missbrukade narkotika har inte något sådant samband med hans brottslighet att det påverkar straffvärdet.
Även för Blake har de olika delarna av den organiserade brottsligheten ett sådant nära samband med varandra att brottsligheten i dess helhet ska rubriceras som grovt narkotikabrott. Brottet enligt åtalspunkten 13 första stycket (innehav av 0,73 g pulver innehållande bl.a. MDPV) ska rubriceras som ringa narkotikabrott och inte som narkotikabrott av normalgraden. Straffvärdet av H.S:s delaktighet i den organiserade narkotikahandeln motsvarar fängelse i fyra år. Den övriga brottsligheten påverkar inte straffvärdet.
Rubricering och straffvärde - J.E.P.
- grovt narkotikabrott bestående i att hon tillsammans med A.M. bjudit ut mefedron och MDPV till försäljning via hemsidan mephedrone.cc och överlåtit sammanlagt 49 g mefedron och cirka 17 g MDPV och
- medhjälp till grovt narkotikabrott bestående i att hon tillsammans med H.K. på uppdrag av A.M. förmedlat kontakt mellan denne och D.L. om förvaring av 448,4 g mefedron.
J.E.P. har dessutom gjort sig skyldig till brott mot lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor (innehav eller förvaring av 34,42 g).
J.E.P. har förnekat att det var hon som skötte verksamheten på hemsidan mephedrone.cc men har vidgått att hon hjälpte till med vissa kontakter med anknytning till verksamheten på den hemsidan. I övrigt har hon hävdat att hon tillsammans med H.K. sålt lagliga preparat via hemsidan rc-traders.com, en verksamhet de övertagit sedan samarbetet mellan A.M. och Blake hade brutits. Avtalet med A.M. var att de skulle dela lika på vinsten från rc-traders.com och att A.M. alltså skulle ha 50 procent av den.
Domstolarna har funnit att J.E.P. var engagerad i verksamheten på hemsidan mephedrone.cc, dvs. i utbjudandet och överlåtelserna av mefedron och MDPV via den hemsidan, i enlighet med åtalet. Hovrätten har funnit att J.E.P. vid sidan av A.M. hade en central roll vid nätförsäljningen. Brottsligheten var ägnad att leda till en omfattande spridning av narkotika (se p. 14). HD lägger vidare till grund för sin bedömning att J.E.P. hade kunskap om A.M:s narkotikaverksamhet och att hennes delaktighet i denna syftade till egen inte obetydlig vinning.
Även för J.E.P. har de olika delarna av den organiserade brottsligheten ett sådant nära samband med varandra att brottsligheten ska rubriceras som grovt narkotikabrott. Hennes roll i den organiserade brottsligheten har varit betydande. Straffvärdet motsvarar därför fängelse i fyra år, trots att hennes fysiska befattning med narkotikan omfattat avsevärt mindre mängder än vad som gäller för Moran och straffvärde - P.Z.B.
P.Z.B. har enligt hovrättens dom gjort sig skyldig till grovt narkotikabrott bestående i att hon på uppdrag av A.M. mot ekonomisk ersättning förvarat ett parti mefedron om 996,4 g och ett parti MDPV om 808,74 g.
P.Z.B. har uppgett att hon visste om vad det var för slags verksamhet A.M. bedrev. Hon tackade ja till att hjälpa A.M. när hon blev tillfrågad, eftersom hon var i stort behov av snabba pengar. Hennes delaktighet hade således sin grund i egen vinning. Med hänsyn till detta och till de stora mängderna narkotika ska den brottslighet som P.Z.B. har dömts för rubriceras som grovt narkotikabrott. När det gäller brottslighetens straffvärde ska vidare beaktas följande.
I den av A.M. organiserade narkotikahandeln hade P.Z.B. en underordnad roll. Det återspeglas bl.a. i att den ersättning som hon fick var mycket begränsad i förhållande till de stora vinster som narkotikahandeln totalt sett gav. Den delaktighet i narkotikahandeln som hon har dömts för avser att hon vid två tillfällen tog emot och förvarade narkotika. Hon visste att de mängder narkotika som hon skulle förvara var avsedda för den narkotikahandel som A.M. bedrev och att det därför var fråga om stora partier. Men att det rörde sig om så mycket narkotika som sammanlagt 1,8 kg har sett från hennes synpunkt rimligen berott på tillfälligheter. Det förhållandet att hon höll ett narkotikalager avsett för internethandel bör i straffvärdehänseende tillmätas större betydelse (se p. 14 ovan) än att det rörde sig om stora mängder narkotika. Straffvärdet av P.Z.B:s brottslighet är fängelse i tre år.
Rubricering och straffvärde - D.L.
D.L. har enligt hovrättens dom gjort sig skyldig till grovt narkotikabrott bestående i att han mot ekonomisk ersättning tillsammans med L.K. förvarat 448,4 g mefedron. Han har även gjort sig skyldig till ringa narkotikabrott (innehav av 4,35 g cannabisharts och 4,25 g amfetamin).
D.L. har berättat att han tog emot ett parti pulver som sades vara det då lagliga pulvret flefedron för förvaring i sin lägenhet och att han för detta skulle få 5 000 kr. Någon tid efter det att han fått narkotikapartiet åkte han utomlands på en fem veckors semester. Han lät L.K. bo i lägenheten under sin bortovaro.
Domstolarna har funnit det styrkt att pulvret utgjordes av mefedron och att D.L. insåg att så var fallet. Förvaringen skedde i vinningssyfte. Utredningen ger inget stöd för att D.L. visste att förvaringen utgjorde ett led i just den av A.M. organiserade narkotikahandeln, men det framgår av hans egna uppgifter att han visste att narkotikan var avsedd att säljas via internet och att förvaringen alltså utgjorde ett led i en internetbaserad handel med narkotika. Med hänsyn till främst det förhållandet men också till arten och mängden narkotika ska förvaringen rubriceras som grovt narkotikabrott. När det gäller brottslighetens straffvärde ska vidare beaktas följande.
I den ifrågavarande narkotikahandeln hade D.L. liksom P.Z.B. en underordnad roll. Det återspeglas bl.a. i att den ersättning som han fick var mycket begränsad i förhållande till de stora vinster som narkotikahandeln totalt sett gav. På samma sätt som när det gäller P.Z.B. bör större betydelse tillmätas det förhållandet att narkotikan var avsedd för handel över internet än den faktiskt förvarade mängden. Det förhållandet att D.L. har dömts för att vid ett tillfälle ha tagit emot och förvarat narkotika, medan det för P.Z.B:s del rörde sig om två tillfällen, motiverar ett lägre straffvärde. Detta motsvarar fängelse i två år. Det ringa narkotikabrottet har inte tillmätts någon betydelse för det samlade straffvärdet.
Rubricering och straffvärde - L.K.
L.K. har enligt hovrättens dom gjort sig skyldig till grovt narkotikabrott bestående i att han tillsammans med D.L. förvarat 448,4 g mefedron. Han har dessutom enligt domen gjort sig skyldig till narkotikabrott (innehav av bl.a. 3,52 g mefedron).
L.K. har berättat att han flyttade in i D.L:s lägenhet dagen innan denne åkte på semester. D.L. upplyste honom om att det i en låda ovanpå garderoben fanns en påse, som han skulle slänga om det kom några ”skumma typer” till lägenheten. Han kastade ut påsen genom fönstret när, som det visade sig, polisen ringde på dörren. Han hade inte tittat i påsen dessförinnan.
Hovrätten har funnit att L.K. har förvarat ett större parti mefedron i enlighet med vad åklagaren har påstått. L.K. har inte bara passivt accepterat förvaringen utan även åtagit sig att göra sig av med narkotikan om det skulle behövas. Av domstolarnas domar och förhören framgår inte att L.K. kände till A.M. och dennes narkotikahandel och inte heller att L.K. fick eller betingade sig någon ersättning för förvaringen. Han har heller inte haft anledning att räkna med att narkotikan var avsedd att säljas via internet. Förvaringen ska därför rubriceras som narkotikabrott av normalgraden. Straffvärdet motsvarar fängelse i ett år. Innehavet av bl.a. 3,52 g mefedron (åtalspunkt 11), som ska rubriceras som ringa narkotikabrott och inte som narkotikabrott av normalgraden, har inte tillmätts någon betydelse för det samlade straffvärdet.
Rubricering och straffvärde - H.K.
H.K. har enligt hovrättens dom gjort sig skyldig till medhjälp till grovt narkotikabrott bestående i att han tillsammans med J.E.P. på uppdrag av A.M. förmedlat kontakt mellan A.M. och D.L. om förvaring av 448,4 g mefedron.
H.K. har berättat att J.E.P. arbetade för A.M. med hemsidan rc-traders.com, på vilken olika lagliga preparat såldes. Hon frågade honom vid ett tillfälle om han kände någon som kunde förvara det då lagliga preparatet flefedron åt A.M. Han frågade D.L. som han kände genom sitt arbete, och denne åtog sig att förvara pulvret mot att han skulle få 10 000 kr i ersättning.
Hovrätten har funnit det styrkt att H.K. visste att förvaringen gällde mefedron. Han medverkade genom sin förmedling till A.M:s narkotikahandel. Av utredningen framgår att han var väl medveten om vad det var för slags verksamhet A.M. bedrev och att det ingick i affärsidén att använda olika förvaringsplatser som inte kunde kopplas till denne. Mot den bakgrunden saknar det betydelse för rubriceringen att hans delaktighet i verksamheten var begränsad. Brottet ska därför, som hovrätten funnit, rubriceras som medhjälp till grovt narkotikabrott. Han får emellertid anses ha medverkat till brottet i mindre mån, varför straffvärdet kan sättas under det lägsta straffet för grovt narkotikabrott (23 kap. 5 § BrB; jfr NJA 2004 s. 354). Straffvärdet motsvarar fängelse i ett år.
Vad P.Z.B. åberopat som skäl för ett lindrigare straff, nämligen att hennes nu femårige son skulle fara ytterligare illa om hon tvingas avtjäna tid i fängelse utöver den långa påfrestande häktningstiden, utgör inte skäl för ett lägre straff än brottslighetens straffvärde motiverar (jfr 29 kap. 5 § 8 BrB).
Någon annan påföljd än fängelse kan med hänsyn till brottens straffvärde och art inte komma i fråga för någon av de tilltalade. Något skäl att avvika från ett straff bestämt efter straffvärdet har inte framkommit beträffande någon av de tilltalade.
för H.K. till fängelse ett år.
Beträffande H.S. ändrar HD hovrättens domslut på det sättet att dels gärningen enligt åtalspunkten 13 första stycket bedöms som narkotikabrott enligt 1 § första stycket 6 och 2 §narkotikastrafflagen (1968:64), dels påföljden bestäms till fängelse fyra år.
Beträffande L.K. ändrar HD hovrättens domslut på det sättet att dels gärningen enligt åtalspunkten 1 femte stycket bedöms som narkotikabrott enligt 1 § första stycket 4 narkotikastrafflagen (1968:64) och gärningen enligt åtalspunkten 11 som narkotikabrott enligt 1 § första stycket 6 och 2 §narkotikastrafflagen, dels påföljden bestäms till fängelse ett år.
HD:s dom meddelad: den 6 december 2011.
Mål nr: B 2521-11.
Lagrum: 1 §, 2 § och 3 §narkotikastrafflagen (1968:64).
Rättsfall: NJA 2004 s. 354, NJA 2011 s. 357 och NJA 2011 s. 675 (I och II).