Fråga huruvida kronofogdemyndighet vid exekutiv försäljning av en tavla gjort sig skyldig till fel eller försummelse i den mening som avses i 3 kap 2 § skadeståndslagen.
(Jfr 1975 s 152 och 1987 s 954)
Den 27 sept 1980 höll kronofogdemyndigheten i Eksjö offentlig auktion, varvid bland annat utbjöds en utmätt oljemålning, betecknad Wilson, till försäljning. Tavlan ropades in av S.R. för 33 000 kr. Sedan det visat sig att tavlan ej var målad av Wilson, begärde S.R. d 19 okt 1988 hos Justitiekanslern ersättning av staten med 30 000 kr jämte ränta. Justitiekanslern lämnade i beslut d 20 sept 1989 ersättningsyrkandet utan bifall.
Efter stämning å staten genom Justitiekanslern vid Eksjö TR yrkade S.R., med påstående att kronofogdemyndigheten gjort sig skyldig till fel eller försummelse vid den exekutiva försäljningen, eller i andra hand, att tavlan saknade tillförsäkrad egenskap, att staten skulle förpliktas att till honom utge skadestånd med 71620 kr jämte ränta. Skadeståndet avsåg dels kapitalförlust om 30 000 kr, dels kapitalkostnad om 41620 kr, den senare beräknad efter en årlig räntesats om tio procent från d 27 sept 1980 till och med dagen för talans väckande. I vart fall yrkade S.R. att han skulle berättigas till ett avdrag å köpeskillingen svarande mot felet, 30 000 kr.
Staten bestred käromålet. Staten vitsordade dels att tavlan ej målats av Wilson dels att tavlans värde var högst 3 000 kr dels ock att S.R. ropat in tavlan för 33 000 kr vid den offentliga auktionen d 27 sept 1980.
TR:n (rådmannen Watson, hovrättsassessorn Jimenez och tingsfiskalen Hudson) anförde i dom d 11 jan 1991:
Parterna har till utveckling av sin talan anfört följande.
S.R.: Kronofogdemyndigheten har förfarit felaktigt eller försumligt i samband med den exekutiva försäljningen. Det har ålegat kronofogdemyndigheten att före den exekutiva försäljningen förvissa sig om att tavlan faktiskt målats av Wilson genom att vända sig till sakkunnig för bedömning, särskilt med hänsyn till det beslutade lägsta utropspriset om 25 000 kr. Kronofogdemyndigheten har genom sin underlåtenhet på denna punkt förfarit försumligt. Vidare har kronofogdemyndigheten i samband med försäljningen förfarit försumligt genom att i annonser före auktionen och även vid auktionen ange tavlan såsom av M.L.. Detta trots att vissa personer bland allmänheten före auktionen rest tvivel angående målningens äkthet. Detta borde ha resulterat i att kronofogdemyndigheten vid auktionen reserverat sig angående tavlans äkthet. Genom att kronofogdemyndigheten inte gjorde det kan tavlan inte anses vara såld i befintligt skick.
Det förhållandet, att kronofogdemyndigheten vänt sig till konsthandlare för bedömning av tavlans pris, innebär inte att kronofogdemyndigheten därmed vidtagit de åtgärder som kan krävas vid myndighetsutövning, vilket det varit fråga om. Kronofogdemyndigheten har genom annonser och genom att utbjuda tavlan såsom av Wilson garanterat tavlans äkthet. För att undgå ansvar skulle kronofogdemyndigheten ha reserverat sig när det gällde tavlans äkthet.
I andra hand gör S.R. gällande att tavlan vid köpet saknat en egenskap som kan anses tillförsäkrad, nämligen att den målats av Wilson, varför staten enligt köplagen är skyldig att ersätta honom för uppkommen skada.
För det fall TR:n skulle finna att skadestånd ej skall utgå har S.R. gjort gällande att han äger rätt till avdrag på köpeskillingen med 30 000 kr enligt köplagens bestämmelser.
Sammanfattningsvis gör S.R. sålunda gällande att staten är skadeståndsskyldig på grund av försumlighet vid myndighetsutövning.
I andra hand - om kronofogdemyndighetens agerande ej innefattar sådan försumlighet - att köprättsliga regler är tillämpliga och staten skadeståndsskyldig enligt köplagen, eller, i vart fall, att S.R. är berättigad till avdrag på köpeskillingen.
Staten: Inför den exekutiva försäljningen lät kronofogdemyndigheten värdera tavlan hos en konsthandlare i Nässjö. Någon sådan skyldighet föreligger i och för sig inte. Det värde som därvid åsatts tavlan - 30 000 kr - tyder på att konsthandlaren bedömt att tavlan målats av M.L.. Kronofogdemyndigheten har inte haft någon anledning att betvivla detta omdöme. Med hänsyn härtill och eftersom kronofogdemyndigheten inte har utfärdat någon garanti för tavlans äkthet kan det inte läggas staten till last såsom fel eller försummelse att tavlan utbjudits på sätt som skett. Auktionsvillkoren lästes upp innan auktionen påbörjades. Vidare fanns auktionskatalog som upptog "1 st oljemålning Wilson" tillgänglig för allmänheten både före och under auktionen. Tavlan är inte signerad. Den har således inte utbjudits under felaktig beteckning utan sålts i befintligt skick. Något lägsta pris åsattes ej tavlan, auktionsförrättaren startade endast budgivningen på 25 000 kr. Kronofogdemyndigheten är för övrigt ej att anse som säljare vid den offentliga auktionen utan ombesörjer endast försäljningen. Försäljningen har skett med stöd av offentligrättsliga regler för att en borgenär skall få betalt för sin fordran hos en gäldenär. Kronofogdemyndighetens ställning vid en exekutiv försäljning är närmast att jämställa med en kommissionärs. Att tavlan åsatts en viss beteckning grundar inte något ansvar för staten, utan är endast en åtgärd för att kunna särskilja det utmätta godset. Sammanfattningsvis gör staten som grunder för bestridandet gällande att vad som förekommit vid den exekutiva försäljningen inte utgör myndighetsutövning i förhållande till S.R.. 3 kap 2 § skadeståndslagen är därför inte tillämplig. Staten gör vidare gällande att kronofogdemyndigheten varken har förfarit felaktigt eller försumligt i samband med den exekutiva försäljningen. Försäljning vid auktion avser regelmässigt egendom i befintligt skick och någon garanti har inte lämnats.
Enligt statens bedömning bör förfarandet bedömas utifrån köprättsliga regler. Eftersom godset sålts i befintligt skick, kronofogdemyndigheten inte förfarit svikligt och egendomen inte tillförsäkrats någon egenskap kan över huvud taget köprättsliga regler inte ligga till grund för skadestånd eller nedsättning av köpeskillingen i detta fall. Under alla förhållanden har S.R. på grund av preklusionsregeln i 54 § köplagen försummat sin rätt till talan.
Domskäl. S.R. har åberopat förhör under sanningsförsäkran med sig själv och vittnesförhör med chefen för Institutet för materialkunskap, B.H.. Staten har åberopat vittnesförhör med kronofogden B.B. och kronokommissarien L.B..
S.R. har anfört: Han såg i en tidningsannons att kronofogdemyndigheten vid en exekutiv försäljning i Eksjö utbjöd en tavla av Wilson till försäljning. Han reflekterade inte närmare över om tavlan var äkta, utan utgick från att så var fallet eftersom kronofogdemyndigheten var säljare. Han kom till auktionen 5-10 minuter innan tavlan ropades ut. Han undersökte tavlan och konstaterade att den på baksidan var försedd med ett äkthetsintyg av en G.E.J., tidigare intendent på Nationalmuseum och en av Sveriges mer berömda konstkritiker. Han förstärktes därvid i sin övertygelse att tavlan verkligen var målad av M.L.. Han hörde inte att auktionsvillkoren lästes upp innan tavlan ropades ut. Auktionsutroparen gjorde inte någon reservation beträffande tavlans äkthet. Någon auktionskatalog fanns ej heller tillgänglig. Inför budgivningen uppgav auktionsförrättaren att tavlan inte skulle säljas under 25 000 kr. I budgivningen deltog ytterligare två spekulanter. Han ropade in tavlan för 33 000 kr, vilket han bedömde vara ett rimligt pris. Han betalade tavlan genom att lämna en check och fick ett kvitto på köpet. Tavlan hämtades ut dagen därpå. - Fram till 1988 hade han tavlan hängande i sitt hem. Det var först när han lämnade in tavlan till Bukowskis för försäljning som det uppdagades att tavlan ej var målad av M.L..
B.H.: Vid tveksamhet beträffande ett konstverks äkthet finns det möjlighet att genom länsmuseerna, Nationalmuseum eller via någon av Svenska Handelskammaren särskilt förordnad värderingsman, få tavlan expertiserad och värderad.
B.B.: Han var närvarande när tavlan utmättes hos gäldenären. Tavlan åsattes vid utmätningsförrättningen beteckningen "Wilson, Ljuster fiske" vilken beteckning intogs i förrättningsprotokollet. En konsthandlare i Nässjö, P.O.E., värderade tavlan på uppdrag av kronofogdemyndigheten. Han åsatte tavlan ett värde av 30 000 kr. Före den offentliga auktionen anordnades visning av samtliga objekt som skulle försäljas. Auktionskatalogen fanns tillgänglig för allmänheten vid auktionen. Det var viss uppståndelse vid visningen, bland annat diskuterades tavlans äkthet. Vid auktionens början läste auktionsförrättaren L.B. - som skötte utropen - upp auktionsvillkoren. B.B. är säker på att tavlan utbjöds i befintligt skick samt att någon garanti för dess äkthet inte lämnades. När gods ropats in överlämnades ett inropsbevis som kvitto vilket köparen skulle visa upp i kassan för utfående av godset.
bevisning åberopade - auktionsvillkoren. Auktionskatalogen fanns tillgänglig för envar under hela auktionen. Någon garanti för tavlans äkthet utfärdades inte, utan den såldes på sedvanligt sätt i befintligt skick. 1980 var det inte särskilt vanligt i trakten med utmätning och försäljning av värdefull konst. Den värdering som kronofogdemyndigheten i vissa fall gör måste kostnadsmässigt stå i relation till vad en försäljning kan antas inbringa.
TR:ns bedömning.
S.R. har i första hand gjort gällande att staten ådragit sig skadeståndsskyldighet enligt 3 kap 2 § skadeståndslagen på grund av fel eller försummelse i samband med den exekutiva försäljningen.
När det gäller frågan om kronofogdemyndighetens åtgärder i samband med den exekutiva försäljningen utgör sådan myndighetsutövning varom stadgas i 3 kap 2 § skadeståndslagen antecknar TR:n till en början följande.
Begreppet myndighetsutövning definieras ej i skadeståndslagen. I motiven (prop 1972:5 s 311 f) anges att det skall vara fråga om beslut eller åtgärder som ytterst är uttryck för samhällets maktbefogenheter och att det karaktäristiska för dessa förvaltningsakter är att de kommer till stånd och får rättsverkningar för eller emot den enskilde i kraft av offentligrättsliga regler, och inte på grund av avtal ed. Bestämmelsen är emellertid tillämplig även på åtskilliga beslut eller åtgärder som ingår endast som led i myndighetsutövningen men som är reglerad av offentligrättsliga föreskrifter och indirekt kan få konsekvenser för den enskilde, liksom också vissa andra handlingar som står i ett mycket nära tidsmässigt och funktionellt samband med myndighetsutövningen (prop s 502 f). Kronofogdemyndighetens åtgärd att på offentlig auktion försälja utmätt egendom grundas på bestämmelser i bland annat UB och utsökningsförordningen. I samband med UB:s införande uttalade lagrådet att utgångspunkten alltjämt borde vara att exekutiv försäljning leder till ett köpeavtal och att exekutivköparens rättigheter och skyldigheter bestäms av allmänna avtals- och köprättsliga regler (prop 1980:8 s 1145 f).
Kronofogdemyndighetens åtgärd att vid exekutiv försäljning låta försälja utmätt lös egendom grundar sig visserligen på bestämmelser i bl a UB och utsökningsförordningen. I förhållande till exekutivköparen saknas emellertid sådana karaktäristiska offentligrättsliga drag som förknippas med myndighetsutövning och utgångspunkten är således alltjämt att dennes ställning styrs av allmänna avtals- och köprättsliga principer. I förevarande fall kan kronofogdemyndighetens beskrivning av godset inte anses innefatta någon garanti rörande tavlans äkthet. Tvärtom visar utredningen enligt TR:ns mening att den exekutiva försäljningen avsett egendomen i befintligt skick. På grund härav och då kronofogdemyndigheten inte har någon lagstadgad skyldighet att undersöka godset med avseende på äkthet finner TR:n att den skada som må ha drabbat S.R. inte kan anses ha uppkommit till följd av fel eller försummelse vid myndighetsutövning. Käromålet kan följaktligen inte vinna bifall på denna grund.
S.R. har i andra hand gjort gällande att staten är skadeståndsskyldig på grund av att tavlan saknade tillförsäkrad egenskap - att den målats av Wilson - varför staten enligt köplagen är skyldig att ersätta S.R:s skada, eller i vart fall att fel i godset förelegat varför S.R. enligt köplagen är berättigad till avdrag på köpeskillingen.
Enligt 54 § köplagen - i dess lydelse före d 1 juli 1986 - har det ålegat S.R. att inom ett år från det han köpte tavlan, meddela staten om att fel eller brist i godset förelegat. I målet är ostridigt att så ej skett. Den omständigheten att S.R. först efter fristens utgång fått kännedom om tavlans faktiska beskaffenhet saknar betydelse. S.R. har således försuttit sin rätt att tala å felet eller bristen. På grund härav kan käromålet ej vinna bifall. Käromålet skall därför i sin helhet ogillas.
Domslut. Käromålet ogillas.
S.R. fullföljde talan i Göta HovR och yrkade bifall till sin talan vid TR:n.
Staten bestred ändring.
HovR:n (hovrättslagmannen Weaver, hovrättsrådet Bailey och hovrättsassessorn Haas) anförde i dom d 20 febr 1992: Domskäl. S.R. har i HovR:n frånfallit sin andrahandsgrund att staten är skadeståndsskyldig enligt köprättsliga bestämmelser.
Staten har i HovR:n inte gjort gällande att kronofogdemyndighetens åtgärder att vid exekutiv auktion försälja lös egendom inte utgör myndighetsutövning.
HovR:n finner att kronofogdemyndighetens åtgärder vid försäljning av lös egendom på exekutiv auktion utgjort myndighetsutövning. S.R. har till stöd för sitt skadeståndsyrkande åberopat att staten varit försumlig genom att inte förvissa sig om att tavlan målats av Wilson samt genom att i annonser före auktionen och även vid auktionen ange tavlan såsom av M.L..
Enligt 9 kap 3 § UB skall kronofogdemyndigheten, när anledning förekommer, lämna en kortfattad redogörelse för vad som har förekommit i målet. Genom B.B:s vittnesmål är utrett att auktionsförrättaren vid auktionens början läste upp auktionsvillkoren, vilka bl a innehöll uppgift om att godset såldes i befintligt skick, samt att något lägsta pris inte åsattes tavlan vid auktionen. Då tavlan således vid den offentliga auktionen försåldes i befintligt skick kan det inte läggas kronofogdemyndigheten till last som fel eller försummelse att inte förvissa sig om att tavlan målats av M.L..
I målet är ostridigt att tavlan var osignerad och att den på framsidan var försedd med en skylt som upptog namnet M.L.. Den omständigheten att tavlan i kungörelsen och vid auktionen betecknats som Wilson finner HovR:n vid angivna förhållanden inte heller innefatta fel eller försummelse som medför skadeståndsskyldighet för staten enligt 3 kap 2 § skadeståndslagen.
S.R:s talan skall på grund av det anförda lämnas utan bifall.
Domslut. HovR:n fastställer TR:ns dom.
anförde följande: Kronofogdemyndigheten har bjudit ut tavlan som målad av M.L.. Uppgift om konstnären har förekommit såväl i tidningsannonser som i auktionskatalogen. Utöver den allmänna reservationen att allt auktionsgods sålts i befintligt skick har någon omständighet inte förelegat som för en köpare gett anledning till tvivel på tavlans äkthet. Försäljningsvillkoret befintligt skick fritar normalt inte säljaren från ansvar när - som i detta fall - den försålda tavlan inte motsvarar den beteckning som den utbjudits under. Det fel som sålunda förekommit vid försäljningen anser jag även utgöra ett fel vid den myndighetsutövning som omfattat försäljningen. I denna bedömning fäster jag särskilt avseende vid att kronofogdemyndigheten haft möjlighet att på ett mindre framträdande sätt uppge Wilson som påstådd upphovsman till tavlan. Jag fäster vidare avseende vid att S.R. haft anledning att förlita sig på att en myndighet inte utbjuder varor under felaktig beteckning. Enligt min mening har således fel förekommit vid myndighetsutövningen.
Överröstad i denna fråga är jag i övrigt ense med majoriteten.
S.R. (ombud advokaten Brown) överklagade HovR:ns dom och yrkade bifall till sin talan.
Staten genom justitiekanslern bestred ändring. Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, RevSekr Hesslom, föreslog i betänkande att HD skulle meddela följande dom: Domskäl. Utredningen visar till att börja med följande. I en annons för exekutiv auktion utbjöds bland andra föremål tavlor av olika konstnärer. Ett flertal representerade konstnärer namngavs, bland dem M.L.. Vid den påföljande auktionen fanns en auktionskatalog att tillgå. Denna upptog som föremål nr 20 A:1 st oljemålning "Wilson". Den utbjudna tavlan var osignerad. På ramen var dock fäst en metallplatta med namnet Wilson ingraverat. På tavlans baksida satt dessutom ett intyg om att den var äkta. Tavlan såldes i befintligt skick. Något lägsta pris angavs inte. S.R. ropade in målningen för 33 000 kr. Tavlan visade sig sedermera ostridigt vara målad av annan än Wilson och inte värd mer än 3 000 kr.
I HD är fråga om kronofogdemyndigheten genom att bjuda ut målningen på sätt som skett gjort sig skyldig till fel eller försummelse och därigenom ådragit staten skadeståndsansvar jämlikt 3 kap 2 § skadeståndslagen (1972:207). Vid denna bedömning är 3 kapskadeståndslagen i dess lydelse före d 1 jan 1990 tillämpligt.
Det har inte gjorts gällande att auktionsförrättaren vid det muntliga utropet av tavlan gjort någon reservation beträffande dess upphovsman. S.R:s uppgifter såsom de återgivits i TR:ns dom får antas innebära att han inte tagit del av auktionskatalogen. Omständigheterna har inte heller varit sådana att han borde ha gjort det. Inte heller det förhållandet att namnet Wilson i nämnda katalog försetts med citationstecken innebär därför att kronofogdemyndigheten reserverat sig beträffande upphovsmannen. Utgångspunkten för bedömningen blir således att tavlan utan förbehåll utbjudits som målad av M.L..
Tavlan kunde förväntas inbringa ett inte obetydligt pris som dock helt var avhängigt av dess upphovsman. Därför hade kronofogdemyndigheten, om den velat bjuda ut tavlan utan något förbehåll beträffande upphovsmannen, bort förvissa sig om att den verkligen var målad av M.L.. Det förhållandet att tavlans äkthet, enligt vad kronofogden B.B. upplyst, under visningen blivit föremål för diskussion gav så mycket större anledning att skapa visshet i frågan. Detta har myndigheten försummat. Därmed har de krav som skäligen kunnat ställas på myndighetens verksamhet blivit åsidosatta.
På grund av det anförda är staten skyldig att ersätta S.R. dennes skada. Utredningen i målet har inte visat att skadan överstigit mellanskillnaden mellan det pris S.R. erlagt för tavlan och det värde den sedermera befunnits ha, eller sålunda 30 000 kr.
Domslut. Med ändring av HovR:ns dom förpliktas staten att till S.R. utge 30 000 kr jämte ränta därå enligt 6 § räntelagen från d 16 rov 1989 tills betalning sker.
HD (JustR:n Mills, White, Braun, Johnson, referent, och Sullivan) beslöt följande dom: Domskäl. S.R:s talan i HD grundas på 3 kap 2 § skadeståndslagen.
I målet är ostridigt att S.R. på en exekutiv auktion d 27 sept 1980 köpt en osignerad tavla, som på framsidan hade en metallplatta med namnet Wilson ingraverat och på baksidan var försedd med ett av en sakkunnig person utfärdat äkthetsintyg. Kronofogdemyndigheten hade inför auktionen låtit värdera tavlan hos en konsthandlare som åsatt den ett värde av 30 000 kr.
Att kronofogdemyndigheten inför och under auktionen utan några reservationer angav Wilson som upphovsman kan under dessa förhållanden inte anses utgöra fel eller försummelse i den mening som avses i 3 kap 2 § skadeståndslagen. Stanley talan kan därför inte vinna bifall.
Domslut. HD fastställer HovR:ns domslut.
HD:s dom meddelades d 8 mars 1995 (nr DT 27).