En person tecknade och tilldelades aktier i en nyemission. Tecknaren betalade inte för aktierna, som förverkades och blev ogiltiga. Aktiebolaget har ansetts inte ha rätt till skadestånd till följd av den uteblivna betalningen.
Raytelligence AB förde vid Stockholms tingsrätt talan mot R.O. på det sätt som framgår av tingsrättens dom.
Tingsrätten (rådmannen Lopez) anförde följande i dom den 24 oktober 2019.
Raytelligence AB genomförde i november 2018 en nyemission inför bolagets notering på Nordic Growth Market i syfte att få in kapital och för att få det antal aktieägare som var nödvändigt för noteringen. R.O. anmälde sig den 8 november 2018 för teckning av 21 400 aktier till en teckningskurs om 7 kr och 5 öre per aktie och därmed till ett teckningsbelopp motsvarande det omstämda beloppet 150 870 kr. Styrelsen i Raytelligence AB beslutade om tilldelning av aktier till R.O. i enlighet med hans anmälan. R.O. erlade inte någon betalning för aktierna. Den
8 februari 2019 förklarade styrelsen i Raytelligence AB rätten till aktierna förverkade för R.O. Emissionsbeslutet registrerades därefter, varvid aktierna blev ogiltiga.
Det är ostridigt mellan parterna att en betalningspåminnelse skickats från Raytelligence AB till R.O. den 31 januari 2019 med rekommenderad post.
Raytelligence AB har yrkat att tingsrätten ska förplikta R.O. att till Raytellicence AB betala 150 870 kr jämte ränta enligt 6 § räntelagen från den 7 mars 2019 till dess betalning sker.
R.O. har bestridit käromålet i dess helhet. Inget belopp har vitsordats som skäligt i och för sig. Sättet att beräkna räntan har vitsordats.
R.O. har tecknat sig för aktier i Raytelligence AB. R.O. har underlåtit att uppfylla sitt teckningslöfte vilket medfört att bolaget gått miste om den av R.O. utfästa likviden. Det är ett avtalsbrott som är förenat med skadeståndsskyldighet. Styrelsen i Raytelligence AB har uppmanat R.O. att betala och underrättat denne om att rätten till aktierna annars kan förklaras förverkad. Rätten till aktierna har därefter förklarats förverkad. Raytelligence AB har inte gjort några kostnadsbesparingar genom att inte utfärda aktierna. Skadan uppgår därför till hela det utfästa beloppet som bolaget således gått miste om. Ett absolut orsakssamband föreligger mellan den uteblivna betalningen och Thomas skada. Det bestrids att det föreligger en otillåten hävning från Schneider AB:s sida.
R.O.
Det föreligger inte grund för skadeståndsskyldighet. Eftersom rätten till aktierna förklarats förverkad kan Raytelligence AB inte göra gällande någon fordran på R.O. Raytelligence AB har inte haft rätt att förverka aktierna och därmed, genom att göra detta, genomfört en otillåten hävning av avtalet. Raytelligence AB har därför inte rätt till skadestånd. Raytelligence AB har inte lidit någon skada eftersom de aktier R.O. tecknat sig för inte kom att utfärdas utan i stället blev ogiltiga då emissionsbeslutet registrerades. Under alla förhållanden saknas adekvat orsakssamband mellan den skadeståndsgrundande handlingen och den skada som Lewis begärt ersättning för.
Förfarandet vid nyemission av aktier regleras i 13 kap.aktiebolagslagen. Bestämmelser om aktieteckning, tilldelning och betalning av aktier samt
registrering av emissionsbeslut finns således i 13–30 §§ nämnda kapitel. Genom dessa regler har lagstiftaren i detalj reglerat hur en aktieteckning ska gå till samt aktietecknings rättsföljder. Mot den bakgrunden är en aktietecknares betalningslöfte inte att se som ett kontrakt i avtalslagens mening utan som en särskild i aktiebolagslagen reglerad rättshandling (se Travis, Svensk aktiebolagsrätt, 2017, s. 114). Enligt tingsrätten innebär detta att aktiebolagslagens regler uttömmande reglerar de rättsföljder som Lewis kan göra gällande med anledning av R.O:s bristande betalning.
Av aktiebolagslagen framgår således att i det fall en aktie inte betalas i rätt tid, får styrelsen förklara rätten till aktien förverkad för den betalningsskyldige (13 kap. 26 § aktiebolagslagen). Av motiven till aktuell bestämmelse samt den juridiska litteraturen framgår att bestämmelsen inte begränsar ett aktiebolags möjligheter att, istället för att förverka rätten till aktierna, hålla fast vid aktieteckningen och kräva betalning samt att driva in bolagets fordran på sedvanligt sätt. Om rätten till en aktie har förklarats förverkad kan bolaget dock inte göra någon fordran gällande mot aktietecknaren (se prop. 2004/05:85 s. 353 och Thomas m.fl., Aktiebolagslagen (1 juni 2019, Zeteo), kommentar till 13 kap. 26 §). Med hänsyn till att aktiebolagslagens regler är uttömmande i detta avseende har Lewis, efter det att rätten till aktierna förklarats förverkad, inte möjlighet att göra någon fordran gällande mot R.O. Detta oavsett om det avser en fordran på betalning med anledning av aktieteckningen eller en skadeståndsfordran på grund av påstått avtalsbrott. Redan av denna anledning ska Thomas talan ogillas.
Käromålet ogillas.
Raytelligence AB överklagade i Svea hovrätt och yrkade att hovrätten skulle bifalla bolagets talan vid tingsrätten.
R.O. motsatte sig att tingsrättens dom ändrades.
Hovrätten (f.d. hovrättslagmannen Chung, referent, hovrättsrådet Mckay och tf. hovrättsassessorn Haney) anförde följande i dom den 18 maj 2020.
Parterna har åberopat samma grunder och utvecklat sin talan på i huvudsak samma sätt som i tingsrätten.
Hovrätten instämmer i de bedömningar som tingsrätten har gjort och de slutsatser som tingsrätten har kommit fram till. Tingsrättens dom ska därför inte ändras.
Hovrätten fastställer tingsrättens dom.
Raytelligence AB överklagade och yrkade att HD skulle förplikta R.O. att betala 150 870 kr jämte ränta.
R.O. motsatte sig att hovrättens dom ändrades.
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, justitiesekreteraren Sanders, föreslog i betänkande att HD skulle meddela följande dom.
1–4. Överensstämmer med p. 1–3 i HD:s domskäl.
Frågan i målet gäller om ett underlåtet infriande av en teckningsutfästelse kan utgöra ett skadeståndsgrundande avtalsbrott när aktierna redan förklarats förverkade och genom registrering blivit ogiltiga. Den underliggande frågan gäller i vad mån allmänna kontraktsrättsliga principer för skadeståndsansvar ska tillämpas på aktieteckning.
Bestämmelser om hur nya aktier tecknas finns i 13 kap. 13 § aktiebolagslagen. Enligt första stycket ska teckning ske på teckningslista som innehåller emissionsbeslutet. Under vissa förutsättningar kan teckning även ske i bolagsstämmans protokoll eller genom betalning (andra och tredje styckena).
En aktieteckning som har gjorts på annat sätt än som anges i 13 § kan, enligt 14 §, göras gällande endast om emissionsbeslutet registreras utan att aktietecknaren dessförinnan har anmält felet hos Bolagsverket.
Vidare gäller enligt 15 § att om en aktie har tecknats med villkor som inte stämmer överens med emissionsbeslutet, är teckningen ogiltig. Har ogiltigheten inte anmälts hos Bolagsverket innan emissionsbeslutet har registrerats, är dock aktietecknaren bunden av teckningen men kan inte åberopa villkoret.
Enligt 16 § kan efter registreringen av emissionsbeslutet en aktietecknare inte som grund för att aktieteckningen är ogiltig åberopa att ett villkor i beslutet inte har uppfyllts.
Av 18 § framgår att när teckningen enligt 13 § avslutats ska styrelsen besluta om tilldelning till aktietecknarna. Anser styrelsen att någon teckning är ogiltig, ska tecknaren genast underrättas om detta. Därefter ska betalning av aktierna ske enligt 19–25 §§.
Om en aktie inte betalas i rätt tid, får styrelsen efter betalningsuppmaning förklara rätten till aktien förverkad för den betalningsskyldige enligt 26 §. Enligt bestämmelsen gäller vidare att så länge en aktie inte har blivit ogiltig enligt 29 § andra stycket kan styrelsen låta någon annan överta aktien och betalningsansvaret för det tecknade beloppet.
Enligt 29 § andra stycket framgår att om rätten till en aktie har förverkats för den betalningsskyldige och aktien inte har övertagits av någon annan blir aktien ogiltig när emissionsbeslutet har registrerats.
Aktieteckningen vid nyemission är liksom aktieteckningen vid bolagsbildning en formbunden rättshandling. Skyddsintressena är i princip desamma och i båda fallen handlar det om att skapa garantier för att villkoren för emissionen är kända för aktietecknarna inför teckningen och att säkerställa att det inte i efterhand uppkommer oklarheter kring de villkor på vilka teckningen har skett (se prop. 2004/05:85 s. 346). I förarbetena till 1975 års aktiebolagslag uttrycks också att ingen med bindande verkan kan förplikta sig förvärva nya aktier, förrän formkravet uppfyllts (se prop. 1975:103 s. 298).
När det gäller verkan av att en aktie har tecknats med villkor som inte överensstämmer med emissionsbeslutet är, såvitt gäller aktieteckning vid bolagsbildning, teckningen ändå giltig men tecknaren får inte åberopa villkoret mot bolaget (2 kap. 13 §). Vad gäller verkan av att en teckning vid nyemission inte skett på rätt sätt gäller att en sådan teckning inte kan göras gällande av bolaget om tecknaren anmäler felet till Bolagsverket innan emissionen har registrerats (13 kap. 15 §). Den strängare ordningen mot tecknaren vid bolagsbildning hänger samman med att det endast är stiftare som får teckna aktier i samband med bolagsbildningen. Vid emission är situationen annorlunda; tecknaren behöver då inte ha deltagit i utformningen av emissionsbeslutet (se prop. 2004/05:85 s. 346 f.).
Aktietecknaren vid nyemission kan alltså fram till registreringen komma ifrån teckningen genom en anmälan till Bolagsverket. Syftet med bestämmelsen är att förhindra att aktiekapitalet efter bolagets registrering minskas genom att aktieteckning blir ogiltig (se a. prop.).
Att aktietecknaren efter registreringen av emissionsbeslutet är bunden av teckningsåtagandet och inte kan ogiltigförklara teckningen varken på grund av svek eller bristande förutsättningar har bekräftats i praxis (se NJA 1918 s. 398 och NJA 1920 s. 638).
Någon särskild bestämmelse om aktietecknarens skadeståndsansvar vid aktieteckning finns inte i aktiebolagslagen.
Av motiven till 13 kap. 26 § aktiebolagslagen framgår att om en tecknad aktie inte betalas i rätt tid, kan styrelsen välja mellan att utkräva tecknade belopp och att förklara aktien förverkad för den betalningsskyldige. Bestämmelsen är i allt väsentligt oförändrad i förhållande till tidigare motsvarande reglering och motiveras av att styrelsen ska ha möjlighet att vidta adekvata åtgärder om en tecknad aktie inte betalas i rätt tid (se SOU 2001:1 s. 348 och a. prop. s. 353).
I 1975 års aktiebolagslag fanns en reglering om att den vars aktie förverkats på grund av bristande betalning skulle betala bolaget för en femtedel av aktiens värde om den inte övertagits av någon annan. Bestämmelsen överfördes dock inte till aktiebolagslagen på grunden att regleringen aldrig tillämpats (se a. a.).
I kontraktsförhållanden gäller i allmänhet, om inget annat har avtalats eller följer av allmänna kontraktsrättsliga principer, att skadeståndslagen med dess culpaansvar och de principer som bär upp lagen ska tillämpas. Enligt allmänna kontraktsrättsliga principer är en avtalsbrytande part skadeståndsskyldig för skador till följd av ett avtalsbrott men skadeståndsskyldighet förutsätter i allmänhet oaktsamhet, såvida det inte finns någon garanti eller annan särskild utfästelse eller annat följer av särskild lagstiftning (se t.ex. ”De försvunna korna” NJA 2020 s. 115).
Det är inte givet att de allmänna kontraktsrättsliga principerna för bundenhet och skadeståndsansvar är fullt ut tillämpliga på aktieteckning. Frågan har diskuterats i förarbeten och i den juridiska litteraturen.
I förarbeten uttalas angående det omvända förhållandet som målet rör, dvs. bolagets skadeståndsansvar mot bland annat aktietecknare för fel i prospekt, att den förhärskande uppfattningen i doktrin är att aktiebolag inte på kontraktsrättslig grund kan bli skadeståndsskyldigt mot aktietecknare eller den som är att likställa med en sådan, när deras anspråk hänför sig till teckning av aktier som utgivits av bolaget (se a. SOU s. 261).
Vidare uttalas i motiven till 1975 års aktiebolagslag att aktietecknare efter bolagets registrering inte torde kunna gentemot bolaget åberopa att aktieteckningen tillkommit under sådana omständigheter som enligt allmänna regler föranleder ogiltighet, såvida det inte är en stark ogiltighetsgrund som omyndighet (se prop. 1975:103 s. 298).
Den strikta synen på bundenhet och skadeståndsansvar motiveras i doktrin främst med att reglerna om aktiekapitalet – som syftar till att skydda bolagsborgenärerna och andra – annars i hög grad kan förfelas om alla aktietecknare skulle kunna ogiltigförklara aktieteckning efter registrering och återkräva erlagt kapital p.g.a. svag ogiltighetsgrund som svek. Samtidigt framförs att undantag bör göras för starka ogiltighetsgrunder. (Fotnot: Se t.ex. Ross, Aktiebolagsrättsliga studier: röstavtal, enmansbolag och dotterbolag, fusion, 1935, s. 183 ff., Rose, Några aktierättsliga anteckningar i anledning av ett par rättsfall, SvJT 1938, s. 187 ff., Morales, Rubio. Studier över aktiebolagets kapitalkonstruktion enligt svensk rätt, 1952, s. 79 ff., Fitzgerald och Ortiz, Om nyemission, 2013, s. 83 ff., Moreno, Bolagsledningens skadeståndsansvar, 2017, s. 210, Rogers, Betalning – Om kongruent infriande av penningskulder och andra betalningsrättsliga frågor, 2 u., 2018, s. 806, Peterson, Svensk associationsrätt i huvuddrag, 12 u., 2018, s. 409 f., Wright m.fl., Aktiebolagslagen. En kommentar, suppl. 15, juni 2020, 13:26 och Mitchell, Jones aktiebolagsrätt, 26 u., 2020, s. 44 ff.)
Denna slutsats har ifrågasatts i annan juridisk litteratur där det bland annat framförts att det saknas något välgrundat motivuttalande som undantar aktiebolagsrätten från avtalsrättens tillämpningsområde, att distinktionen som görs mellan starka och svaga ogiltighetsgrunder inte är motiverad då skadan är samma för skadelidande aktietecknare samt att mycket istället talar för att rättsutvecklingen passerat de grundsatser som låg till grund för avgörandet i NJA 1935 s. 270, särskilt så länge det bundna kapitalet inte påverkas. (Fotnot: Se t.ex. Shelton, Prospektansvaret: caveat emptor eller caveat venditor?, 2001, s. 259 ff., Weber, Aktiebolagsrättslig analys – ett tvärsnitt av nyckelfrågor, 2003, s. 145 ff. och Hunter, Kan svikligen förledd aktietecknare göra gällande ogiltighet och skadestånd mot bolaget?, JT 2005-06, s. 469 ff.)
NJA 1935 s. 270 rörde frågan i vilken utsträckning ett bolag kunde anses skadeståndsskyldigt i ett utomkontraktuellt förhållande när part från annan förvärvat aktieliknande dokument grundat bland annat på felaktig information i bolagets balansräkning. HD konstaterade att innehavare av de aktieliknande instrumenten kunde jämföras med aktieägare och att de därför inte hade någon möjlighet att få skadestånd från bolaget med anledning av felaktig information från bolagets sida.
I sammanhanget bör också nämnas ”Labs2-avgörandet” NJA 2016 s. 107 där HD fann att ett åtagande att teckna aktier (en s.k. emissionsgaranti) under vissa förutsättningar kan medföra skadeståndsansvar för garanten i förhållande till bolaget om garantin inte infrias enligt allmänna kontraktsrättsliga principer. I svensk rätt finns inga materiella lagbestämmelser om emissionsgarantier och resonemanget om bundenhet och skadeståndsansvar följer motsvarande resonemang som för optionsavtal avseende annan lös egendom (se t.ex. NJA 1992 s. 66).
Av förarbetena till 13 kap. 26 § aktiebolagslagen framgår att om en tecknad aktie inte betalas i rätt tid, kan styrelsen välja mellan att utkräva tecknade belopp och att förklara aktien förverkad för den betalningsskyldige.
Om ett bolag har förklarat en aktie förverkad framgår både i motiv- och övervägande doktrinuttalanden att bolaget inte har rätt till skadestånd på allmänna kontraktsrättsliga principer. Äldre praxis talar i samma riktning (jfr NJA 1935 s. 270).
Tillräckliga skäl för att tillämpa allmänna kontraktsrättsliga principer för skadeståndsansvar vid aktieteckning har inte framkommit.
Schneider har på grund av R.O:s betalningsunderlåtenhet förverkat hans rätt till tecknade aktier. Emissionsbeslutet registrerades och aktierna blev ogiltiga. Någon grund för skadestånd föreligger inte. Hovrättens domslut ska alltså fastställas.
HD fastställer hovrättens domslut.
HD (justitieråden Acosta, Peterson, referent, Murray, Gross och Lopez) meddelade den 16 juni 2021 följande dom.
Raytelligence AB genomförde i november 2018 en nyemission inför bolagets börsnotering. R.O. anmälde sig för teckning av 21 400 aktier till en teckningskurs om 7 kr och 5 öre per aktie (totalt 150 870 kr). Styrelsen i Schneider beslutade därefter att R.O. skulle tilldelas aktier i enlighet med hans anmälan.
R.O. betalade emellertid inte för aktierna. Schneider förklarade därför hans rätt till aktierna förverkad. De tecknade och tilldelade aktierna blev ogiltiga i och med att emissionsbeslutet registrerades.
Schneider väckte därefter talan mot R.O. och yrkade att han skulle förpliktas att till bolaget utge skadestånd med ett belopp som motsvarade teckningsåtagandet. Tingsrätten ogillade talan och hovrätten har fastställt tingsrättens domslut.
Frågan i målet är om ett aktiebolag, sedan en person tecknat och tilldelats aktier i en nyemission, har rätt till skadestånd om tecknaren inte har betalat för aktierna och de tecknade aktierna därefter förklarats förverkade och blivit ogiltiga.
I 13 kap. 13 § aktiebolagslagen (2005:551) anges att teckning av nya aktier sker på teckningslista som innehåller emissionsbeslutet. Under vissa förutsättningar kan teckning även ske i bolagsstämmans protokoll eller genom betalning (andra och tredje styckena). När teckningen har avslutats ska styrelsen besluta om tilldelning till aktietecknarna och föra in tilldelade aktier i aktieboken (18 §). Styrelsen ska sedan inom sex månader från nyemissionsbeslutet anmäla beslutet för registrering i aktiebolagsregistret (27 §). För att registrering ska kunna ske krävs bl.a. att full och godtagbar betalning har lämnats för samtliga tecknade och tilldelade aktier (28 §).
Om en aktie inte betalas i rätt tid, får styrelsen efter betalnings- uppmaning med visst innehåll förklara rätten till aktien förverkad för den betalningsskyldige (26 § första och andra styckena). Så länge aktien inte har blivit ogiltig kan styrelsen låta någon annan överta aktien och betalningsansvaret för det tecknade beloppet (26 § tredje stycket). I ett fall där rätten till aktien har förverkats och den inte har övertagits av någon annan blir aktien ogiltig när emissionsbeslutet har registrerats (29 § andra stycket).
När en gäldenär inte fullgör sin betalningsskyldighet har borgenären rätt att kräva fullgörelse. I viss förmögenhetsrättslig lagstiftning anges uttryckligen att en sådan rätt finns (jfr exempelvis 52 § första stycket köplagen). Rätten har dock ofta betraktats som så självklar att den inte behöver uttryckas i någon lagregel.
I 1910 års aktiebolagslag angavs att styrelsen vid aktietecknarens underlåtenhet att betala för tilldelade aktier, så snart som det kunde ske, skulle antingen förklara aktierätten förverkad eller utsöka beloppet (30 och 44 §§). En motsvarande reglering fanns i 1944 års lag (43 och 60 §§).
Den uttryckliga regeln om möjlighet att utsöka förfallet belopp slopades genom 1975 års lag eftersom en sådan rätt ansågs finnas även utan särskild föreskrift i lagen (se SOU 1971:15 s. 147 och prop. 1975:103 s. 307). Regleringen är i detta hänseende densamma i den nu gällande aktiebolagslagen. Däremot framgår av 13 kap. 26 §, på motsvarande sätt som i flera av de tidigare lagarna, att styrelsen för att kunna förverka aktier som inte har betalats i tid måste uppmana den betalningsskyldige att betala.
Det anförda betyder att aktiebolaget kan välja att kräva fullgörelse av teckningsförpliktelsen genom ett betalningskrav. Bolaget kan i förlängningen vända sig till domstol och begära att aktietecknaren åläggs att delta i emissionen genom att förpliktas att betala teckningslikviden (jfr prop. 2004/05:85 s. 353 och ”Labs2-avgörandet” NJA 2016 s. 107 p. 26).
Regleringen i 13 kap. och den sexmånadersfrist som finns för registrering av en nyemission har gjort att det på marknaden etablerats ordningar för att säkerställa att bolaget kan få betalt för alla nyemitterade aktier och registrera en nyemission. Ibland ingås placeringsavtal enligt vilka emissionsinstitutet köper de obetalda aktierna i eget lager, vilket möjliggör att nyemissionen kan registreras i dess helhet. Ett annat alternativ som förekommer är att emissionsinstitutet enligt överenskommelse med bolaget fullgör betalningsskyldigheten för de obetalda aktierna. Betalningen kan då krävas in av institutet mot utgivande av aktierna till den som ursprungligen tecknade aktierna. (Jfr t.ex. Roth och Phillips, Om nyemission, 2013, s. 295.)
I 1895 års aktiebolagslag, liksom i 1910 och 1944 års lagar, angavs att en konsekvens av en underlåtenhet att betala för tecknade aktier var att viss ränta skulle utgå på det belopp som inte hade betalats. Dessutom fick aktiebolaget förklara aktien förverkad. Eventuell delbetalning som skett fick i detta fall inte krävas tillbaka. Om gäldenären hade betalat exempelvis hälften av aktielikviden men inte resterande del, tillföll de inbetalda medlen bolaget (se 6 och 23 §§ i 1895 års lag, 30 och 44 §§ i 1910 års lag samt 43 och 60 §§ i 1944 års lag). I 1944 års lag gjordes också klart att detta inte gällde om någon annan hade tagit över aktien och erlagt fullt belopp.
Den ordningen ändrades delvis genom 1975 års aktiebolagslag. Där angavs i 2 kap. 11 § sista stycket (jfr 4 kap. 11 §) att om en aktie hade förklarats förverkad och inte övertagits av annan som erlagt full betalning, skulle den för vilken aktien förverkats svara gentemot bolaget för en femtedel av full betalning för aktien. Någon motsvarande rätt till ersättning fanns alltså inte om annan mot full betalning hade övertagit aktien.
I det utredningsbetänkande som låg till grund för 1975 års lag konstaterades, med hänvisning till regleringen i 1944 års lag, att det i ett enskilt fall kunde vara obilligt att förverka hela det inbetalade beloppet om aktien förverkades. Det anfördes vidare att den med vanliga ersättningsregler bäst överensstämmande lösningen var att aktietecknarens betalningsskyldighet när aktien förverkades bestämdes till skillnaden mellan det för aktien tecknade beloppet – som alltså skulle erläggas för full betalning – och aktiens värde vid tiden för förverkandet. Regeln om ersättningsskyldighet med en femtedel föreslogs emellertid för att undvika de komplikationer som var förknippade med en värdering av aktien och den tidsutdräkt som kunde uppkomma med att fastställa aktiens värde. Den föreslagna ordningen kom enligt utredningen också till rätta med den tidigare bristen att skilda aktietecknare drabbades olika hårt av förverkandet av det inbetalade beloppet beroende på hur mycket de hade betalat in. (Se SOU 1971:15 s. 150.)
I propositionen motiverades den föreslagna lösningen med att det var svårt att åstadkomma en regel som gav ett rättvist resultat för alla tänkbara situationer och att det inte var särskilt tillfredsställande att låta ersättningsskyldighetens omfattning bestämmas av omständigheterna i det enskilda fallet. Att bolaget kunde kräva ersättning med en femtedel utgjorde enligt lagstiftaren därför en lämplig schablonregel. (Se prop. 1975:103 s. 307 f.)
I förarbetena till den nuvarande aktiebolagslagen konstaterade Aktiebolagskommittén att bestämmelsen om att en femtedel av full betalning skulle utges som ersättning, såvitt kommittén hade kunnat inhämta, aldrig hade tillämpats. Till det kom att regelns effekt på aktietecknarnas betalningsvilja antogs vara obetydlig. Det föreslogs därför att regeln skulle utmönstras. Lagstiftaren delade kommitténs uppfattning och någon ersättningsregel infördes inte i det som kom att bli 13 kap. 26 §. (Se SOU 2001:1 s. 348 och prop. 2004/05:85 s. 353.)
Av lagstiftningshistoriken framgår alltså att konsekvensen vid för- verkande till följd av utebliven full betalning ursprungligen var att eventuell delbetalning som gjorts förverkades i dess helhet. Den regeln ersattes av en schabloniserad ersättningsregel som ansågs vara en lämpligt avvägd regel. Andra lösningar kunde ha valts, exempelvis den tidigare diskuterade skadeståndsregeln med rätt till ersättning för skillnaden mellan teckningskursen och aktiens marknadsvärde. I stället valde lagstiftaren att slopa regeln om en schabloniserad ersättning till följd av att den inte hade tillämpats och antogs inte ha någon egentlig effekt på tecknares betalningsvilja.
Det är tydligt att den valda ordningen i 1975 års lag uteslöt att ersättning vid sidan av schablonregeln skulle kunna utgå. De i förarbetena till den nuvarande aktiebolagslagen angivna skälen för att schablonregeln avskaffades kan inte tas till intäkt för en önskan om att öppna upp för en tillämpning av allmänna ersättningsrättsliga principer som ett tillägg till lagens regler.
Den slutsats som kan dras av detta är att bestämmelserna i 13 kap. 26 § får anses uttömmande reglera konsekvenserna för den som tecknat och tilldelats aktier men sedan inte betalar för dem när detta medfört att aktierna har förverkats och blivit ogiltiga. Detta ligger i linje med synsättet att aktieteckning är att se som en särskild i aktiebolagslagen reglerad rättshandling.
Det bör framhållas att förhållandena vid aktieteckning skiljer sig från den situation som var aktuell i ”Labs2-avgörandet” NJA 2016 s. 107. Frågan där gällde om en s.k. emissionsgaranti – dvs. en ensidig förpliktelse av garanten att på begäran teckna aktier – var rättsligt bindande i den meningen att ett avtalsbrott kunde grunda ett skadeståndsansvar. Det rättsfallet avsåg inte en direkt i aktiebolagslagen reglerad situation.
Frågan i målet ska alltså besvaras på så sätt att det inte finns någon rätt till skadestånd för aktiebolaget när aktier vid nyemission har förverkats och blivit ogiltiga på grund av aktietecknarens uteblivna betalning.
Schneider har på grund av R.O:s underlåtenhet att betala för de tecknade och tilldelade aktierna förverkat hans rätt till aktierna. Dessa har sedan genom registreringen av nyemissionen blivit ogiltiga. Någon skadeståndsskyldighet för R.O. uppkommer inte i denna situation. Hovrättens domslut ska därför fastställas.
HD fastställer hovrättens domslut.