Hamnförenings klagorätt vid beslut om dispens från strandskydd-----En hamnförening överklagade ett beslut av en länsstyrelse att medge dispens från strandskyddet för ett bolag som avsåg att bygga ett vindkraftverk på samma fastighet som föreningen arrenderade en del av. Miljööverdomstolen (MÖD) fann att föreningen saknade talerätt eftersom vindkraftverket dels inte skulle ligga på den delen av fastigheten som föreningen arrenderade, dels inte skulle inskränka hamnföreningens möjlighet att nyttja den arrenderade marken. Då föreningen inte heller på annan grund var behörig att överklaga beslutet undanröjde MÖD miljödomstolens dom.
RÄTTEN
Målet föredras och Miljööverdomstolen antecknar följande.
Länsstyrelsen i Gotlands län beslutade den 27 september 1999 att bevilja Håbo Vindkraft AB dispens från miljöbalkens bestämmelser om strandskydd för uppförande av ett vindkraftverk på fastigheten Näs Österudd 2:1 i Gotlands kommun. Beslutet överklagades till miljödomstolen av Österudds hamnförening. Miljödomstolen, som fann att föreningen hade klagorätt i målet, avslog överklagandet.
Österudds hamnförening har överklagat miljödomstolens dom och yrkat, så som det får förstås, att miljödomstolens dom och länsstyrelsens beslut att bevilja dispens från bestämmelserna om strandskydd upphävs.
I 16 kap. 12 § första stycket 1. miljöbalken föreskrivs att överklagbara domar eller beslut får överklagas av den som domen eller beslutet angår, om avgörandet har gått honom eller henne emot.
Rätt att överklaga ett beslut varigenom dispens från strandskyddsreglerna medgetts har i praxis tillerkänts den som äger eller innehar särskild rätt till den fastighet som beslutet rör om beslutet negativt påverkar hans rättställning, exempelvis genom att det inskränker möjligheterna att nyttja den egna fastigheten eller rättigheten (se bl.a. RÅ 1999 not 138 och Miljööverdomstolens beslut den 27 juni 2001 i mål nr M 3550-00). Däremot har ägare eller nyttjanderättshavare till en grannfastighet i praxis inte medgetts rätt att överklaga ett beslut om strandskyddsdispens.
Av utredningen i målet framgår att Österudds hamnförening arrenderar ett markområde som utgör en mindre del av fastigheten Näs Österudd 2:1. Håbo Vindkraft AB har beviljats dispens från strandskyddsbestämmelserna för att uppföra ett vindkraftverk på samma fastighet men inte på den av föreningen arrenderade marken. Enbart den omständigheten att vindkraftverket avses att uppföras på den fastighet inom vilken föreningen arrenderar mark medför inte att föreningen har talerätt i frågan om strandskyddsdispens. En förutsättning för talerätt är att ett uppförande av vindkraftverket skulle inskränka föreningens möjlighet att nyttja arrenderad mark. Då det i målet inte framkommit att föreningens möjlighet att nyttja arrendet skulle inskränkas om vindkraftverket uppfördes, finner Miljööverdomstolen att länsstyrelsens beslut att medge dispens från strandskyddsbestämmelserna inte angår föreningen på sådant sätt att föreningen har talerätt enligt 16 kap. 12 § första stycket 1. miljöbalken. Föreningen är inte heller på annan grund behörig att överklaga det nu aktuella länsstyrelsebeslutet. Miljödomstolens dom skall därför undanröjas och Österudds hamnförenings överklagande av länsstyrelsens beslut skall avvisas.
Med undanröjande av miljödomstolens dom avvisar Miljööverdomstolen Österudds hamnförenings överklagande av länsstyrelsens beslut.
Beslutet får enligt 23 kap. 8 § miljöbalken inte överklagas.