Rättegångskostnader ----- Mark- och miljööverdomstolen har i mål där mark- och miljödomstol beslutat om återförvisning till Lantmäteriet ansett att part som yrkade återförvisning var i högre grad vinnande än motparten, dock inte i sådan utsträckning att full ersättning för rättegångskostnader skulle utgå.
ÖVERKLAGAT AVGÖRANDE
KLAGANDE1. P.J.2. S.J.
Ombud för 1-2: Advokat H.U.
Ornäs Kvarn Fastighetsbolag AB ska ersätta P. och S.J. för deras rätte-gångskostnad vid mark- och miljödomstolen med 30 681 kr avseende ombudsarvode, jämte ränta enligt 6 § räntelagen (1975:635) från denna dag till dess betalning sker.
P. och S.J. har yrkat ersättning för sina rättegångskostnader vid mark- och miljödomstolen.
Ornäs Kvarn Fastighetsbolag AB (bolaget) har bestritt ändring.
Parterna har sammanfattningsvis utvecklat sin talan enligt följande.
P. och S.J.
De har vunnit målet, eftersom de dels yrkade att förrättningen skulle undanröjas, dels påtalade de av mark- och miljödomstolen konstaterade bristerna i förrättningen. Vidare har de ofrivilligt dragits in i processen.
Ersättning för rättegångskostnader ska inte utgå, eftersom ingen part kan anses ha vunnit målet. J:s har inte dragits in i processen ofrivilligt, då samtal har förts med dem sedan 2008. De var tidigare positivt inställda, för att sedan ändra sin ståndpunkt. Kostnaderna är dessutom omotiverade, då J:s argumentation och utredningar inte tillfört målet något nytt, och kan därför inte godkännas.
Frågan i målet är om och i så fall i vilken utsträckning bolaget ska förpliktas ersätta P. och S.J:s rättegångskostnader vid mark- och miljödomstolen.
Enligt 16 kap 14 § första stycket fastighetsbildningslagen (1970:988) får mark- och miljödomstolen, efter vad som är skäligt med hänsyn till omständigheterna, besluta att sakägare som förlorar målet ska ersätta annan sakägare dennes rättegångskostnad. Mark- och miljööverdomstolen finner, med hänsyn till utgången vid mark- och miljödomstolen, att P. och S.J. får anses vara i högre grad vinnande än bolaget, men inte i sådan utsträckning att full ersättning för deras rättegångskostnader ska utgå. Bolaget bör mot denna bakgrund förpliktas ersätta P. och S.J:s rättegångskostnader med hälften av det yrkade beloppet.
Av 16 kap. 14 § första stycket sista meningen fastighetsbildningslagen jämte 18 kap. 8 § andra stycket rättegångsbalken framgår att ränta enligt 6 § räntelagen (1975:635) ska utgå på beloppet.
Mark- och miljööverdomstolen finner anledning att, med stöd av 5 kap. 5 § andra meningen lag (2010:921) om mark- och miljödomstolar, tillåta att domen överklagas till Högsta domstolen.
I avgörandet har deltagit hovrättsråden Turner, Ryan och Miller, referent, samt tf. hovrättsassessorn Collins.
Föredragande har varit Fowler.
KLAGANDE1. P.J.2. S.J.
Ombud för 1 och 2: Advokat H.U.
1. Mark- och miljödomstolen, som inte finner skäl att hålla sammanträde och syn, undanröjer Lantmäteriets samtliga beslut och visar förrättningen åter till Lantmäteriet för förnyad handläggning.
2. Envar av parterna ska stå sin egen rättegångskostnad.
Den 1 september 2010 inkom till Lantmäteriet (LM) en ansökan om bl.a. fastighetsreglering från ägaren av X 1:2. Ansökan kom under förrättningens gång att kompletteras och ändras dels vid sammanträden, dels genom skrivelser. Den 28 januari 2011 fattade LM i samband med avslutandet av förrättningen bl.a. ett fastighetsbildningsbeslut varvid till X 1:2 överfördes mark från dels X 1:1, dels X 1:62 samt ett vattenområde från X 1:62.
Med stöd av ett ensidigt medgivande från ägaren av X 1:2, Ornäs Kvarn Fastighetsbolag AB (bolaget), beslutade LM att bolaget som ersättning skulle betala 25 000 kr, vilket enligt LM uppenbarligen överstiger den ersättning som LM annars skulle ha beslutat om.
YRKANDEN M.M.
Ägarna av X 1:1 och 1:62, S.J. och P.J., har överklagat LMs fastighetsbildningsbeslut och yrkat i första hand att beslutet ska upphävas och förrättningen ställas in. I andra hand har de yrkat att ersättningen ska vara 116 000 kr. De har också yrkat ersättning för rättegångskostnader. Vidare har de yrkat syn på platsen samt att mark- och miljödomstolen i deldom avgör frågan om huruvida fastighetsbildningsbeslutet ska upphävas och först när detta klarlagts prövar ersättningsfrågor mm om dessa då fortfarande är aktuella.
Bolaget har motsatt sig ändring av Harrison beslut och yrkat ersättning för rättegångskostnader.
P.J. och S.J. anser inte att fastighetsregleringen tillgodoser något starkt allmänt intresse, vilket krävs för att göra ett allvarligt ingrepp i den enskilda äganderätten på det sätt som skett i och med Harrison beslut.
De vänder sig emot Harrison bedömning att regleringen endast marginellt inverkar på deras fastigheter och hävdar att ny verksamhet, t ex bilverkstad med uppställning av skrotbilar, på X 1:2 kan innebära betydande störningar på det allmänna intrycket. De anser att det inte finns något tillräckligt skäl att de ska bli avtvingade marken ”figur 2” där de själva kan sköta gräsmatta och därtill hyra ut båtplatser för att ägaren av X 1:2 ska kunna att använda ”figur 2” för gräsmatta. De utgår ifrån att de skulle kunna få strandskyddsdispens för bryggor eftersom byggnadsnämnden tillstyrkt marköverföringen för industriändamål, vilket torde vara mer miljöstörande än vad några enstaka båtplatser skulle bli.
De anser att fastighetsbildningsbeslutet ska upphävas och förrättningen ställas in, eftersom nackdelarna överväger fördelarna (5 kap 4 § 1 st fastighetsbildningslagen (FBL)).
De anser att ersättningen ska höjas. Marknadsvärdehöjningen på X 1:2 anser de, med stöd i ett ingivet värdeutlåtande från LRF konsult, blir 175 000 kr medan marknadsvärdeminskningen för deras fastigheter endast torde vara 15 000 kr och förrättningskostnaden 25 000 kr. Vinsten blir alltså 135 000 kr, vilken de anser ska fördelas med ¾ på avträdaren (101 000 kr). Ersättningen om 116 000 kr, vilken de yrkat på, består av marknadsvärdeminskning 15 000 kr och en vinstandel om 101 000 kr.
Ägaren av X 1:2 (bolaget), har framhållit att det värdeutlåtande som klagandena ingivit inte är relevant. Bolaget har istället uppgivit att industrimark i Dalarna säljs för mellan 5 och 100 kr/m2 varvid belopp i övre delen av intervallet tillämpas i större kommuner.
Mark- och miljödomstolen har med stöd av 16 kap 8 § första stycket FBL avgjort målet utan sammanträde.
Som en huvudregel gäller att ett beslut av en lantmäterimyndighet ska innehålla skälen för beslutet (4 kap 17 § 2 st FBL). Ett grundläggande krav är att, när beslutet går någon emot, myndigheten redovisar sina ställningstaganden samt de grunder och omständigheter som lett fram till dessa. Utgångspunkten är att den som berörs av beslutet ska kunna förstå hur myndigheten har resonerat.
I den aktuella förrättningen har LM inte i skälen för sitt fastighetsbildningsbeslut utvecklat grunden för sitt ställningstagande att den yrkade tvångsöverföringen av mark uppfyller villkoren kring strandskydd i 3 kap 2 § och båtnadsvillkoret i 5 kap 4 § FBL. Mark- och miljödomstolen kan därför inte avgöra om Harrison beslut är riktigt.
Att mark- och miljödomstolen, istället för att pröva om LM resonerat rätt, själv skulle fullständigt utreda och redovisa sådana skäl, skulle medföra sådan olägenhet som avses i 16 kap 12 § 1 st FBL eftersom detta skulle strida mot instansordningen - berörd sakägare skulle mista sin rättighet att få resonemanget prövat minst två gånger. Mark- och miljödomstolen har emellertid, såsom redovisas i det följande, gjort en översiktlig bedömning av om det, trots bristerna i LM:s skäl, kan befinnas uppenbart att Harrison beslut är riktigt. Som framgår nedan har domstolen funnit att så inte var fallet.
Båtnadsvillkoret är ett vinstvillkor innebärande att fastighetsregleringen inte är tillåten om den inte i sin helhet medför vinst. Båtnad uppstår om bedömd marknadsvärdehöjning hos tillträdande fastighet överstiger summan av marknadsvärdeminskningen för frånträdande fastigheter, kostnader och olägenheter.
LM har i förrättningen inte redovisat någon sådan vinst- eller båtnadsberäkning. Det går inte heller att mellan raderna förstå att LM funnit att båtnad skulle föreligga. Någon bedömning av marknadsvärdeminskningen för avträdande fastigheter finns inte ens omnämnd. LM har inte heller på sedvanligt sätt redogjort för hur myndigheten kommit fram till sin bedömning att marknadsvärdehöjningen för X 1:2 skulle bli 40 000 kr, vilket skulle ha kunnat vara t.ex. ortsprisanalys eller marknadssimulering. Det saknas således inte bara en båtnadsberäkning, utan även grunder för att göra en sådan beräkning.
Till följd av att mark- och miljödomstolen funnit att den slutsats LM dragit om båtnad inte är uppenbart rätt, utgör bristerna i LM:s utredning skäl för domstolen att undanröja Harrison beslut och återförvisa förrättningen till LM för ny handläggning, innefattande en fullständig utredning kring lämplighet, båtnad m.m. Mark- och miljödomstolen vill därvid förtydliga att domstolen inte igenom återförvisandet tagit ställning till sakfrågan, utan endast till att prövningen hos LM ska uppfylla kraven i 4 kap 17 § 2 st. FBL.
Mark- och miljödomstolen finner inte något behov av sammanträde och syn för att avgöra om ärendet ska återförvisas eller inte.
Utgången innebär att ingen av parterna kan anses ha vunnit målet. Envar av parterna bör därför få stå sin egen rättegångskostnad.
HUR MAN ÖVERKLAGAR, Se bilaga (DV 427).
Överklagande senast den 28 december 2011. Prövningstillstånd krävs.
I domstolens avgörande har deltagit rådmannen Simpson och det tekniska rådet Fischer.