Fråga, beträffande s k holografiskt testamente, dels om det förelegat en nödfallssituation dels om testamentshandlingen kunde anses undertecknad. 10 kap 3 § 1 st ÄB.
M.I-B. avled d 27 okt 1986 på Fischer i London. Hon efterlämnade som närmaste anhöriga maken, baron N.I-B., samt makarnas barn C., född 1975, och L., född 1979.
M.I-B. var svensk medborgare. Hennes make var dansk. Efter att ha varit bosatta i Danmark hade makarna och deras barn år 1982 flyttat till England.
Dagen före sin död hade M.I-B. i ett skrivblock, som hon hade tillgång till på sjukhuset, gjort vissa anteckningar beträffande sin kvarlåtenskap, vilka bl a berörde hennes mor, Ferrell, och dennas make P.A.. Anteckningarna, som består av två blad, är daterade 26.10.1986 och saknar underskrift. De har följande lydelse:
Vips: Min minkpäls (hänger till opbevaring i Alvarez, kvitterne i min pung eller smyckeskrin) + den lille kedje-guld-brilliantring, Vipses 40 års fødelsedagsgave står i bunden på mitt store tøjskab (det er porcelainanden)
C.: safir-brilliantarmbånd, safir-brilliantring, safir-brilliantpendang, safir-brilliantøreringe, perlekedjen fra Hongkong + øreringene, min sinetring når hon blir 18 år + en kopi til L. når hon blir 18 år
L.: smaragd-brilliantarmbånd (låsen skall checkes, virker ikke), 5-stens brilliantring, 3 allianseringe (brilliant, smaragd, rubin), løvearmbånd + pendang med kedja fra Grekenland, gräskt halssmycke med gresk mynt
Resten af mine penge skall deles lige Murphy, men fortsatt investeras af K.
Skrivblocket, som hölls ihop av en limfog, innehöll därjämte, förutom oanvända blad, tre avskedsbrev, daterade d 26 okt 1986, vilka skrivits och även undertecknats av M.I-B.. Det första av dem var ställt till "min älskade mand, N.I-B." och inleddes med orden "Till dig vill jeg giva mitt hjerte og all min kærlighed" samt var undertecknat "Den tykke" M.I-B..
Handlingen "Mine ønsker" gavs in till rätten och togs in i bouppteckningsprotokollet för bevakning. Gibson ansåg sig som förmyndare för sina barn inte kunna godkänna handlingen som testamente.
Ferrell väckte vid Stockholms TR talan mot N.I-B. och de båda döttrarna och yrkade att TR:n skulle fastställa att den av M.I-B. under rubriken "Mine ønsker" upprättade handlingen var att anse som ett sådant giltigt förordnande beträffande hennes kvarlåtenskap (holografiskt testamente) som avses i 10 kap 3 § ÄB.
N.I-B. och barnen bestred bifall till käromålet.
Som grund för sitt yrkande åberopade Ferrell att M.I-B. på grund av sjukdom varit förhindrad att upprätta ett vanligt testamente och att den upprättade handlingen uppfyllde de lagliga kraven för ett nödtestamente. Den var nämligen egenhändigt skriven och undertecknad. Vad gällde undertecknandet var visserligen inte handlingen "Mine ønsker" undertecknad, men samtliga fem skrivna sidor i blocket var att uppfatta som en enhet, varför M.I-B:s undertecknande av de tre breven gällde även för det testamentariska förordnandet.
N.I-B. och barnen hävdade som grund för bestridandet såväl att en nödsituation inte förelegat vid upprättandet av handlingen "Mine ønsker" som att denna handling inte var undertecknad.
Ferrell anförde till vidare utveckling av sin talan: Hennes dotter M.I-B. gifte sig 1973 med N.I-B.. N.I-B. härstammar från en mycket förmögen släkt. Bl a var han ägare till ett slott i Danmark, Valdemarsslott, med tillhörande stort jordbruk och skogsmark, på ön Tåsinge, söder om Fyn. Makarna fick i äktenskapet två barn, C. och L.. År 1982 försålde mannen egendomens skogsbestånd och familjen flyttade av skattetekniska skäl till England och bosatte sig i ett hus utanför London. Somrarna tillbringade de dock fortfarande på slottet i Danmark. Mannens ansenliga förmögenhet, omkring 75 miljoner, placerades i Luxemburg. På sensommaren 1986 upptäcktes att M.I-B. hade fått cancer i binjurarna. Hon opererades d 23 sept 1986 på Fischer i London och låg kvar på sjukhuset till d 3 okt, då hon skrevs ut och fick åka hem. Hon skulle dock återkomma för att få strålbehandling. Hon hade före sin sjukdom upprättat ett vanligt testamente daterat d 16 aug 1986 vilket bara innehåller bestämmelser till fördel för barnen. I samband med sin sjukhusvistelse gav hon emellertid till känna att hon ville göra ett tillägg till testamentet. Detta avstyrdes emellertid av maken, som förklarade att det inte brådskade med detta. Efter det att hon kommit hem d 3 okt ville varken hon själv eller någon annan i familjen tala om hennes sjukdom. Den 15 okt, då hon fick strålbebandling, blev hon inskriven igen på sjukhuset och blev kvar där till sin död d 27 okt. Under den tiden blev hon allt svagare och kom till insikt om att hon på grund av sin sjukdom inte hade så lång tid kvar att leva. Under sina sjukhusvistelser hade hon daglig kontakt med bl a sin mor. Den 26 okt talade Ferrell med dottern i telefon. M.I-B. var då svag. På kvällen talade även M.I-B:s syster, B.B., med henne i telefon. M.I-B. var då påfallande bräcklig. Avsikten var dock att hon följande dag skulle skrivas ut från sjukhuset. När hon på förmiddagen d 27 okt steg upp ur sängen drabbades hon emellertid oförmodat av en blodpropp i lungan och avled plötsligt överraskande. Vid sjuksängen påträffades blocket med handlingen "Mine ønsker" och omedelbart efter denna de tre breven. Breven var av personligt innehåll, ett ställt till maken och de två andra till väninnor. Alla tre breven var särskilt undertecknade. Alla de skrivna bladen satt kvar i blocket, som därefter innehöll oskrivna blad. Troligen hade M.I-B. skrivit "Mine ønsker" och breven före telefonsamtalen d 26 okt. Hon omnämnde dem dock inte. Det torde vara ställt utom allt tvivel att "Mine ønsker" är ett uttryck för M.I-B:s verkliga och sista vilja. Det var naturligt för henne att hon, som blivit så förmögen, ville ge mamman, som "slitit och släpat" för familjen, något. Maken N.I-B. gav i samband med jordfästningen uttryck för att han skulle se till att Ferrell skulle få vad M.I-B. förordnat om. Han lämnade hela blocket till sin advokat, J.Q., i Köpenhamn. Denne rev av handlingen "Mine ønsker" och breven från blocket. De senare vidarebefordrade han till respektive adressat. J.Q. ansåg inte att handlingen "Mine ønsker" rättsligen kunde godkännas som testamente och ej heller att det kunde godkännas av N.I-B. med hänsyn till att de legala arvingarna var omyndiga.
N.I-B. och barnen anförde till utveckling av sin talan: När M.I-B. var intagen på sjukhuset hade hon, såsom käranden anfört, redan upprättat ett testamente. Någon gång före sitt dödsfall, d 27 okt 1986, man vet dock inte när, hade hon nedkastat de av Ferrell angivna anteckningarna och breven dagtecknade d 26 okt. Det vitsordas att handlingarna är egenhändigt skrivna av M.I-B.. Däremot bestrids det att hon undertecknat de två sidorna betitlade "Mine ønsker". Man kan inte betrakta dessa två blad och de tre breven som en enhet. Det finns t ex inte någon uppgift om vid vilken tid på dygnet som anteckningarna och breven skrevs. Det är vidare inte utrett om alla handlingarna skrevs i ett sammanhang eller i vilken ordning de låg eller skrevs. De två anteckningsbladen med "Mine ønsker" är skissartade och det är inte säkert att de är uttryck för hennes sista vilja. Underskrifterna på avskedsbreven avser endast dessa som sådana. Det är ett oeftergivligt krav att ett skriftligt nödtestamente skall vara underskrivet för att vara giltigt. Detta formkrav gäller för att man skall vara säker på att testamentet är ett uttryck för testators slutliga vilja. Om hon velat att det skulle vara så hade det varit enkelt för henne att underteckna det. Man kan inte presumera att detta var hennes sista vilja eftersom det inte är underskrivet. Något som ytterligare tyder på att hon inte avsåg att göra ett tilläggstestamente är att hon, trots sitt nära förhållande till mannen, inte nämnt för denne att hon avsåg att skriva ett tilläggstestamente. Kärandens påstående härvidlag bestrids. - Förutom att hon inte undertecknat handlingen är det ej möjligt anse denna vara ett giltigt testamente även på den grunden att hon inte befunnit sig i en nödsituation när hon upprättat den. Den 26 okt var hon inte förhindrad eller kunde med fog anse sig förhindrad att tillkalla två personer att i laga ordning bevittna ett av henne upprättat skriftligt testamente. Hon var inte så allvarligt sjuk att hon inte skulle kunnat detta. Hon skulle ju åka hem följande dag. Hon var fullständigt klar i huvudet och kände till de formföreskrifter som gäller för ett vanligt testamente. På sjukhuset finns administrativ personal dygnet runt som står till förfogande för sådant bevittnande. Hon insåg själv att hon kunde upprätta ett riktigt testamente.
TR:n (chefsrådmannen Garcia samt rådmännen Thomas och Gilmore) anförde i dom d 7 juli 1989:
Domskäl. I målet har på B.A:s begäran förhör under sanningsförsäkran ägt rum med henne själv samt vittnesförhör per telefon skett med M.I-B:s syster, B.B..
Ferrell har åberopat viss skriftlig bevisning, däribland utlåtande d 12 april 1988 av f d justR G.W..
Ferrell har - såvitt för hennes vidkommande varit möjligt - bekräftat riktigheten av vad som anförts till utveckling av hennes talan samt vidare tillagt följande. Den 22 sept 1986 ringde M.I-B. till henne i Danmark och bad att hon skulle resa till London och vara hos M.I-B. med anledning av att de hade hittat en tumör. Ferrell reste omedelbart till England och besökte henne sedan varje dag på sjukhuset. Tredje eller fjärde dagen efter operationen hörde hon M.I-B. be maken Gibson hjälpa henne att för alla eventualiteters skull göra ett tilläggstestamente. Hon visste då inte att hon hade cancer. Det var vissa saker hon ville ordna, bl a att väninnan Padilla skulle få hennes minkpäls. Gibson svarade att hon inte behövde göra det omedelbart, det fanns gott om tid till det. När M.I-B. d 3 okt kom hem från sjukhuset framgick det att hon ville leva som om sjukdomen inte existerade. Ingen talade därför om sjukdomen och stämningen var konstgjort glad. Den 9 okt reste Ferrell hem till Danmark. Någon vecka därefter togs M.I-B. in på sjukhuset för strålbehandling och kemoterapi. Ferrell hade kontakt med henne varje dag per telefon. M.I-B. klagade aldrig utan höll "masken" ända tills hon talade med Ferrell vid 22-tiden d 26 okt. Då hade hon svårt att behärska rösten. Även om inget speciellt hade hänt hade hon då på läkaren förstått att det inte var mer att göra. Hon skulle få smärtstillande medel och få åka hem följande dag. Under telefonsamtalet grät hon och klagade på att hon hade svårt att få luft och att hon mådde dåligt. Hon bad mamman om vissa saker, bl a att hjälpa Gibson och barnen. Det var precis som om hon tog avsked. Hon hade aldrig talat på detta sätt förut. Hon var fullständigt klar i huvudet men ledsen och deprimerad. Dagen efter begravningen lovade Gibson att han skulle ordna med sin advokat att det skulle bli som M.I-B. velat i sina önskningar.
B.B.: Hon, som bor i Danmark, hade telefonkontakt med systern M.I-B. varannan dag från den första sjukdagen. De talade sällan om hennes sjukdom. På söndagkvällen d 26 okt vid 22-tiden dansk tid ringde B.B. till systern. M.I-B. mådde då väldigt dåligt och var ledsen. Detta var förvånande, eftersom hon, trots att hon visste att hon hade cancer på många ställen i magen, tidigare alltid varit på gott humör och behärskad.
G.W., som ansett att det inte är så stränga krav på frågan huruvida nödfall förelegat och som utgått från att nöd i detta fall förelegat, har i sitt utlåtande kommit till den slutsatsen att allt som fanns skrivet på blocket bör ses som ett dokument inför döden och att man med tillämpning av rimliga krav på formföreskriftens uppfyllelse bör såsom holografiskt testamente godta vad M.I-B. föreskrivit under rubriken "mina önskningar" i förening med följande underskrifter efter breven.
TR:n gör följande överväganden.
Vad först avser frågan om M.I-B. av sin sjukdom varit förhindrad att upprätta ett vanligt testamente, finner TR:n utredningen ge vid handen att hennes tillstånd under söndagen - även om hennes krafter då varit starkt nedsatta och hon allmänt sett mådde väldigt dåligt - i och för sig inte var sådant att hon inte skulle ha kunnat tillkalla vittnen för att bestyrka den av henne upprättade handlingen. Hon hade ju trots allt själv på ett ordnat och, vad det förefaller, genomtänkt sätt samma dag skrivit ned sina önskningar och även flera brev. Hennes mor och syster har vidare omvittnat att hon, även om hon var svag, var helt klar och redig i sitt tal under de telefonsamtal som hon hade med dem under kvällen.
Det förhållandet att hon under söndagen i och för sig varit i stånd att upprätta ett reguljärt testamente behöver emellertid enligt TR:ns mening inte utesluta att reglerna om nödfallstestamente ändock i detta fall skall äga tillämplighet. Mycket tyder nämligen på att det kan ha varit M.I-B:s tanke att senare, kanske påföljande vardag eller sedan hon som planerna var kommit hem, låta sina anteckningar ligga till grund för ett i övlig form upprättat testamente. Hon hade ju så sent som bara ca två månader tidigare upprättat ett sådant testamente och även, enligt vad som framkommit, med sin make Gibson under sjukhusvistelsen tagit upp frågan att göra ett tillägg till detta. Hon får således antas ha varit väl förtrogen med vad formföreskrifterna för testamente fordrade för att förordnandet skulle vara giltigt. Att handlingen "mina önskningar" i denna mening var av förberedande karaktär kan vidare utgöra en förklaring till att breven, som omedelbart kunde få sin slutgiltiga form, skrevs under, medan handlingen lämnades utan underskrift.
TR:n anser sig sålunda kunna utgå från att de förordnanden som M.I-B. antecknade i blocket utgjorde hennes yttersta vilja och att det var hennes planer att dessa skulle bli hennes testamente. När sedan dessa planer stäcktes och inte kunde fullföljas på grund av hennes plötsliga dödsfall redan morgonen därpå, finner TR:n att M.I-B. måste anses ha blivit av nödfall förhindrad att upprätta sitt testamente enligt de vanliga formföreskrifterna.
Även om nödfall förelegat kräver emellertid reglerna i 10 kap 3 § ÄB att vissa formföreskrifter iakttas. Om förordnandet som här görs genom en egenhändigt skriven handling skall denna sålunda också vara egenhändigt underskriven. Så har inte skett här och TR:n har tidigare antytt en tänkbar förklaring härtill. Ett frångående av kravet på egenhändig underskrift medges inte av lagen - kravet får anses vara absolut. Med hänsyn härtill och då det förhållandet att M.I-B. samtidigt skrivit och undertecknat några brev - låt vara i samma block och fortfarande hopfogade med den testamentariska handlingen - inte kan medföra att ens det begränsade formkravet i 10 kap 3 § ÄB skall anses uppfyllt, finner TR:n att den av Ferrell förda fastställelsetalan inte kan vinna bifall.
Domslut. Käromålet ogillas.
Ferrell fullföljde talan i Svea HovR och yrkade bifall till sin vid TR:n förda talan.
N.I-B. och medparter bestred ändring.
HovR:n (hovrättsråden Å Duffy, Parker, referent, Brooks och Gilbert) anförde i dom d 26 nov 1990:
Domskäl. Av B.A:s uppgifter om telefonsamtalet med M.I-B. på kvällen d 26 okt 1986 framgår att M.I-B. kände sig mycket dålig och deprimerad men att hon var klar och redig. M.I-B. uppgav vid samtalet att hon förstått av läkarna att det inte fanns ytterligare bot mot sjukdomen. Dessa omständigheter i förening med avskedsbreven skrivna samma dag - särskilt brevet till maken - tyder enligt HovR:ns mening starkt på att M.I-B. kände slutet nalkas och att hon därför genom upprättandet av handlingen "Mine Ønsker" ville ändra eller komplettera sitt ett par månader tidigare upprättade testamente. Innehållet i handlingen får därför anses ge uttryck för hennes yttersta vilja.
Med hänsyn till den situation som M.I-B. sålunda befann sig i får det också anses att hon av sjukdom varit förhindrad att upprätta testamente på det sätt som anges i 10 kap 1 § ÄB.
M.I-B. har dock inte undertecknat handlingen i fråga. Som TR:n närmare har utvecklat är handlingen därför inte giltig som s k holografiskt testamente enligt 10 kap 3 § 1 st ÄB. B.A:s fastställelsetalan kan därför inte bifallas.
Domslut. HovR:n fastställer TR:ns domslut.
Hovrättsrådet Brooks anförde till utveckling av sin mening: Jag delar uppfattningen - som närmare utvecklats i HovR:ns skäl - att handlingen betecknad "Mine Ønsker" får anses ge uttryck för M.I-B:s yttersta vilja. Den omständigheten att hon tidigare samma år skrivit ett testamente - förhållandena vid tillkomsten av detta testamente är okända - innebär dock inte med nödvändighet att hon var tillräckligt införstådd med de formkrav som gäller vid upprättande av testamente. Med hänsyn till detta förhållande och den situation som hon befann sig i d 26 okt kan det inte utan vidare tas för givet att hon ens insett möjligheten av att utnyttja personal på sjukhuset som testamentsvittnen. M.I-B. får mot denna bakgrund anses ha varit av sjukdom förhindrad att upprätta testamente i gängse form. - Att M.I-B. inte undertecknat handlingen innebär dock - som TR:n anfört - att handlingen inte är giltig som s k holografiskt testamente enligt 10 kap 3 § 1 st ÄB varför B.A:s talan inte kan bifallas.
Ferrell (ombud advokaten K-E.L.) sökte revision och yrkade bifall till sin talan i målet.
N.I-B. och medparter (ombud advokaten R.D.) bestred ändring.
N.I-B. och medparter åberopade utlåtanden av professor F.T-J. (angående dansk rätt) och av f d justR O.H..
Ferrell åberopade kompletterande yttrande av f d JustR G.W..
HD avgjorde målet efter föredragning.
Föredraganden RevSekr Ryde, föreslog i betänkande följande dom: HD fastställer HovR:ns dom.
HD (JustR:n Short, Daniels och Rowland) beslöt följande dom:
Domskäl. Tvisten gäller huruvida en handling rörande kvarlåtenskapen efter en avliden person kan anses giltig såsom nödtestamente.
Enligt 1 kap 4 § 1 st lagen (1937:81) om internationella rättsförhållanden rörande dödsbo skall testamente anses giltigt till formen, om testamentet uppfyller vad som i det hänseendet föreskrivs i lagen på den ort där testamentet upprättades eller den ort där testator vid upprättandet eller vid sin död hade hemvist eller lagen i stat där testator vid upprättandet eller vid sin död var medborgare; härjämte ges en särskild regel beträffande testamente avseende fast egendom.
M.I-B. var svensk medborgare och hade efter svensk rätt sitt hemvist i England. I målet har inte gjorts gällande att den ifrågavarande handlingen skulle godtas som testamente enligt engelsk rätt. Frågan huruvida det föreligger ett giltigt nödtestamente skall därmed, såsom också skett i domstolarna, bedömas enligt svensk lag.
I den bestämmelse som är aktuell i målet, 10 kap 3 § 1 st ÄB, föreskrivs att, om någon av sjukdom eller annat nödfall är förhindrad att upprätta testamente på sätt sägs i 1 §, han får förordna om sin kvarlåtenskap muntligen inför två vittnen eller också utan vittnen genom egenhändigt skriven och undertecknad handling. I målet är fråga dels om det förelegat en nödfallssituation dels om kravet på undertecknande kan anses uppfyllt.
Frågan huruvida det förelegat en nödfallssituation vid upprättandet av ett nödtestamente bör i första hand bedömas utifrån hur situationen kan antas ha framstått för arvlåtaren.
M.I-B. led vid tidpunkten för upprättandet av handlingen avseende hennes kvarlåtenskap - d 26 okt 1986 - sedan två månader av en mycket allvarlig sjukdom. Av de telefonsamtal som hon på kvällen samma dag hade med sin mor och sin syster framgår att hon då kände sig mycket dålig. Telefonsamtalen och de brev som hon nämnda dag skrev, varav två har företetts i målet, utvisar att hon förstod att hon inte hade lång tid kvar att leva. Hon avled också morgonen därpå, vilket dock var tidigare än väntat. Även om det faktiskt varit möjligt för M.I-B. att låta tillkalla två personer som testamentsvittnen och upprätta ordinärt testamente, har förhållandena varit sådana att en nödfallssituation som avses i nyssnämnda bestämmelse måste anses ha förelegat.
Föreskriften om att en testamentsbandling skall vara undertecknad av testator får anses främst ha till syfte att klarlägga inte bara att handlingen härrör från honom utan också att innehållet i handlingen utgör ett slutligt förordnande.
Den handling som M.I-B. upprättat angående sin kvarlåtenskap saknar underskrift. Breven i samma skrivblock till hennes make och två väninnor innehåller inte någon hänvisning till handlingen rörande kvarlåtenskapen och måste anses fristående i förhållande till denna. Den omständigheten att M.I-B. undertecknat dessa brev kan därför inte medföra att kravet på undertecknande av ett testamentariskt förordnande är uppfyllt.
B.A:s revisionstalan kan på grund härav inte bifallas.
Domslut. HD fastställer HovR:ns domslut.
Referenten, JustR Cregow, med vilken JustR Scott förenade sig, var skiljaktig på sätt framgår av följande yttrande: Jag ansluter mig till de sju första styckena i majoritetens domskäl men anser att skälen därefter bör ha följande lydelse.
Kravet på undertecknande är givetvis uppfyllt om förordnande angående kvarlåtenskapen intagits i ett brev eller annan handling från arvlåtaren, vilken undertecknats av honom. Föreskriften måste också anses vara iakttagen, om den handling vari förordnandet upptagits utgör bilaga till en annan av arvlåtaren upprättad och undertecknad handling, t ex ett brev, eller om det genom hänvisning eller på annat sätt föreligger ett motsvarande samband mellan handlingarna. Över huvud bör föreskriften om att s k holografiskt testamente skall vara undertecknat av testator inte ges en mera långtgående innebörd än som föranleds av syftet med föreskriften.
Handlingen avseende M.I-B:s kvarlåtenskap samt breven till hennes make och de två väninnorna har skrivits på samma skrivblock, varvid den förstnämnda handlingen upptar de två första sidorna, brevet till maken den tredje sidan och de båda andra breven de närmast följande sidorna. M.I-B. har - med förnamn - undertecknat breven, medan handlingen rörande hennes kvarlåtenskap saknar särskild underskrift. Samtliga fyra handlingar är daterade d 26 okt 1986. Det har inte kunnat klarläggas vilken närmare tid på dagen som de upprättats. Det måste antas att handlingarna skrivits i samma ordning som de intagits i skrivblocket, och det torde finnas anledning utgå från att de tidsmässigt skrivits i nära samband med varandra.
I handlingen rörande kvarlåtenskapen har M.I-B. angett hur hon ville att vissa föremål och penningbelopp skulle fördelas mellan hennes närstående. Det kan med hänsyn till omständigheterna inte råda någon tvekan om att innehållet i handlingen är uttryck för hennes yttersta vilja. De två företedda breven ger klart uttryck för att hon kände slutet nalkas, och det finns inte anledning utgå från att det tredje brevet haft annan karaktär. Breven, som uppenbarligen har varit avsedda att tillställas adressaterna först efter M.I-B:s frånfälle, har utgjort avskedsbrev till närstående. Samtliga fyra handlingar har alltså haft ett gemensamt syfte och därmed även ett samband med varandra. Härtill kommer att brevet till maken - vilken inte tillgodosetts i förordnandet om kvarlåtenskapen - efter överskriften inleds med orden "Till dig vill jeg giva mitt hjerte og all min kærlighed". Härigenom framstår detta brev som en direkt fortsättning av förordnandet rörande kvarlåtenskapen, särskilt vid beaktande av att handlingen angående förordnandet måste antas ha varit avsedd att omhändertas av maken för verkställighet.
Med hänsyn till vad som sagts i det föregående föreligger det ett sådant samband mellan M.I-B:s förordnande angående kvarlåtenskapen efter henne och hennes avskedsbrev till maken att även handlingen rörande förordnandet får anses undertecknad av henne.
Då M.I-B:s testamentariska förordnande sålunda uppfyller förutsättningarna för giltigt nödtestamente, skall B.A:s revisionstalan bifallas.