En person har dömts för ofredande genom att i en annan persons namn ansöka om och betala medlemskap i ett politiskt parti som den andre personen inte sympatiserade med. Fråga om agerandet har inneburit ett ofredande enligt 4 kap. 7 § brottsbalken (1962:700).
Åklagaren väckte talan mot J.T. för ofredande enligt följande gärningsbeskrivning.
J.T. har mellan 6 juni 2013 kl. 12.00 och 9 september 2013 kl. 12.00 på okänd plats i landet ofredat M.T. genom att i hennes namn ansöka om och betala medlemskap i ett politiskt parti med vilket M.T. inte sympatiserar.
J.T. vidgick de faktiska omständigheterna, men bestred ansvar p.g.a. bristande uppsåt.
Tingsrätten (rådmannen Mccoy), som avgjorde målet utan huvudförhandling, anförde i dom den 12 mars 2014 bl.a. följande.
Tingsrätten finner det utrett att J.T. har ansökt och betalat ett medlemskap i Sverigedemokraterna med vilket M.T. inte sympatiserar. Ofredande förutsätter i objektivt hänseende att gärningsmannen ofredar en annan person genom ett hänsynslöst beteende och att handlingen enligt vanlig värdering kan sägas utgöra en kännbar fridskränkning (se Zeteo, kommentaren till 4 kap. 7§).
J.T. har gjort gällande att handlingen var menad som ett skämt samt att han ville informera M.T. om Sverigedemokraterna. Tingsrätten finner dock att det måste stått klart för J.T., med hänsyn till hans kännedom om M.T:s inställning till partiet, att ansökan inte skulle komma att uppfattas på det sättet. J.T. måste i stället ha insett att ansökan enbart varit ägnad att medföra obehag för M.T. Tingsrätten gör därför bedömningen att gärningen i objektivt hänseende inneburit en kännbar fridskränkning samt att J.T. haft uppsåt till ofredandet. Åtalet är därmed styrkt. Påföljden ska bestämmas till böter. Antalet dagsböter bestäms till lägsta möjliga antal som är 30. Dagsbotens belopp bestäms utifrån J.T:s inkomst.
Tingsrätten dömer J.T. för ofredande till dagsböter 30 å 250 kr.
J.T. överklagade tingsrättens dom och yrkade att hovrätten skulle frikänna honom från ansvar för ofredande eller att hovrätten under alla förhållanden skulle sätta ned bötesbeloppet.
Åklagaren bestred ändring.
Vid huvudförhandlingen i hovrätten justerade åklagaren gärningsbeskrivningen på så sätt att tidpunkten för gärningen skulle vara mellan den 17 april 2013 och den 9 september 2013. Åklagaren la även till följande mening sist i gärningsbeskrivningen: J.T:s agerande har varit hänsynslöst.
Hovrätten (hovrättsråden Thompson och Brown samt tf. hovrättsassessorn Baker, referent) anförde i dom den 24 september 2015 bl.a. följande.
I målet är utrett att J.T. i april 2013 ansökte om och betalade medlemskap för M.T. i ett politiskt parti som hon inte sympatiserade med. Det är vidare utrett att M.T. fick kännedom om medlemskapet några månader senare när hon per post erhöll ett medlemskort från partiet i fråga. Det första hovrätten har att ta ställning till är om J.T:s agerande objektivt sett kan anses utgöra ett ofredande.
Åklagaren har i målet gjort gällande att J.T:s agerande har varit hänsynslöst. För att en gärning ska innebära ett ofredande genom hänsynslöst beteende enligt 4 kap. 7 § brottsbalken krävs att handlingen enligt vanlig värdering kan sägas utgöra en kännbar fridskränkning (se NJA II 1962:110 s. 134). En förutsättning för att det ska vara fråga om en kännbar fridskränkning är att den angripne har uppfattat angreppet när detta företogs (jfr NJA 2008 s. 946).
I förarbetena till bestämmelsen anges som exempel på ofredande som kan hänföras till hänsynslösa beteenden att någon genom telefonpåringningar stör annans nattro eller annars trakasserar denne. Även att någon, för att göra annan upprörd, framför ett falskt meddelande om en närståendes död eller att någon allvarligt skrämmer annan t.ex. genom att anordna nattliga spökerier, omnämns som exempel (se NJA II 1962:110 s. 134). Att vid ett tillfälle ansöka om och betala medlemskap för en annan person i ett politiskt parti som denne inte sympatiserar med skiljer sig något från dessa fall. Vilken politisk tillhörighet en person har är emellertid dennes ensak och det står var och en fritt att göra sin politiska tillhörighet offentlig genom t.ex. ett medlemskap i ett parti eller hålla den hemlig. Att då erhålla ett medlemskap i ett politiskt part som man inte sympatiserar med måste typiskt sett anses medföra ett sådant integritetskränkande obehag att det utgör en kännbar fridskränkning för den person som blir anmäld till partiet. Även om anmälan till partiet sker vid ett tillfälle är avsikten med ett medlemskap att det ska fortgå och att personen ska erhålla de förmåner som följer av medlemskapet. När M.T. upptäckte att hon innehade ett pågående medlemskap i partiet pågick därför angreppet och hon har därmed objektivt sett blivit utsatt för ett ofredande i lagens mening. Frågan är då om J.T. har haft uppsåt till gärningen.
Det har genom förhöret med M.T. bl.a. framkommit att parterna vid gemensamma middagar för många år sedan ofta diskuterade politik och att det vid dessa tillfällen stod klart att de två hade olika politiska åskådningar. Genom förhöret med J.T. har det framkommit att hans uppfattning var att M.T. var med i ett annat politiskt parti än det som han anmälde henne som medlem till och att han genom anmälan till partiet ville visa M.T. att det inte förekom några rasistiska kommentarer i partiets medlemstidning. Mot bakgrund av detta anser hovrätten, i likhet med tingsrätten, att J.T. varit väl medveten om att M.T. inte sympatiserar med det parti som han anmälde henne till och att anmälan, och därmed medlemskapet, skulle kunna komma att medföra obehag för henne. Han har därmed haft uppsåt till ofredandet och ska dömas i enlighet med åklagarens gärningsbeskrivning.
När det gäller påföljden gör hovrätten ingen annan bedömning än den som tingsrätten har gjort i fråga om antalet dagsböter. Med hänsyn till de inkomstuppgifter som J.T. meddelat till hovrätten ska dock varje dagsbot fastställas till ett visst lägre belopp än det som tingsrätten kommit fram till.
Hovrätten ändrar tingsrättens dom endast på så sätt att påföljden bestäms till 30 dagsböter om vardera 140 kr.
Hovrättens dom meddelad: den 24 september 2015.
Mål nr: B 3531-14.
Lagrum: 4 kap. 7 § brottsbalken.
Rättsfall: NJA 2008 s. 946.
Litteratur: NJA II 1962:110 s. 134.