Beslut den 18 december 2018 i mål 2243-18
Bakgrund
Länsstyrelsen i Örebro län beslutade den 19 oktober 2017 att bilda naturreservaten Trujillo, Kapellet, Karamossen, Kilaskogen, Kroksjöskogen, Kroktärnarna, Kärramarken, Nittälven, Rostorp, Siksandshöjden, Stora Andsjöberget och Svenshyttan samt att utvidga naturreservaten Angsjön och Djupdalshöjden. Samtliga naturreservat ligger i Örebro län.
U.P. överklagade besluten hos regeringen som i det nu klandrade avgörandet fann att besluten inte berörde honom på ett sådant sätt att han hade rätt att föra talan mot dem. Överklagandet togs därför inte upp till prövning.
Yrkanden m.m.
U.P.             ansöker om rättsprövning av regeringens beslut och yrkar att Högsta förvaltningsdomstolen upphäver länsstyrelsens beslut att inrätta naturreservaten samt att Högsta förvaltningsdomstolen ska hålla muntlig förhandling i målet. Han yrkar även ersättning för sina kostnader i målet.
Enligt 1 § lagen (2006:304) om rättsprövning av vissa regeringsbeslut får en enskild ansöka om rättsprövning av sådana beslut av regeringen som innefattar en prövning av den enskildes civila rättigheter eller skyldigheter i den mening som avses i artikel 6.1 i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (EKMR). Högsta förvaltningsdomstolen ska enligt 6 § hålla muntlig förhandling om sökanden begär det och det inte är uppenbart obehövligt.
För att regeringens beslut ska kunna rättsprövas krävs att det innefattar en prövning av             U.P:s civila rättigheter eller skyldigheter i den mening som avses i artikel 6.1 EKMR. För bedömningen av den frågan anser Högsta förvaltningsdomstolen att en muntlig förhandling är uppenbart obehövlig.
Det klandrade beslutet avsåg endast en prövning av om U.P. hade rätt att överklaga länsstyrelsens beslut om naturreservat. Regeringens beslut att inte ta upp hans överklagande till prövning innefattar därmed inte någon prövning av hans civila rättigheter eller skyldigheter i den mening som avses i artikel 6.1 EKMR (se HFD:s avgörande den 9 oktober 2018 i mål nr 4667-18). Ansökningen om rättsprövning ska därför avvisas.
U.P:s yrkande om ersättning för kostnader i målet kan inte lagligen bifallas. Yrkandet ska därför avvisas.
Högsta förvaltningsdomstolen avslår yrkandet om muntlig förhandling.
Högsta förvaltningsdomstolen avvisar ansökningen om rättsprövning och yrkandet om ersättning för kostnader i målet.
I avgörandet deltog justitieråden                 Copeland, Ståhl, Askersjö, Baran             och                 Snyder.             Föredragande var justitiesekreteraren Livingston.
Regeringen      
           (Miljö- och energidepartementet 2018-01-18):
Enligt 16 kap. 12 § miljöbalken får överklagbara beslut överklagas av den som beslutet angår, om avgörandet har gått honom eller henne emot. Som villkor för den enskildes rätt att överklaga brukar krävas att beslutet antingen påverkar den enskildes rättsställning eller annars berör ett sådant intresse hos den enskilde som på något sätt erkänts av rättsordningen. En granne som inte äger mark eller innehar annan rätt till mark som omfattas av beslutet anses inte berörd på sådant sätt att det grundar en rätt att överklaga beslutet.
Av 18 kap. 1 § 1 miljöbalken framgår att regeringen prövar efter överklagande beslut av statliga myndigheter i frågor som rör bildande av naturreservat, utom frågor som rör ersättning. Vidare saknas möjlighet att i detta ärende pröva frågor om ersättning för rättegångskostnader.
I ärendet har inte framkommit att U.P. äger mark eller innehar rätt i övrigt till mark som berörs av länsstyrelsens beslut. U.P. har inte visat att besluten haft sådana rättsverkningar eller i övrigt berört hans intressen på ett sådant sätt att han har rätt att föra talan mot besluten. Överklagandena av U.P. bör därför inte tas upp till prövning. – Regeringen tar inte upp överklagandena till prövning.