Återställande av försutten tid. Normal postgång är numera att ett brev delas ut inom två arbetsdagar från inlämningsdagen. Laga förfall kan därför anses föreligga om ett överklagande inte kommit fram i tid eller avskilts för domstolens räkning men har lämnats in för postbefordran minst tre arbetsdagar före angiven sista dag för överklagandet (jfr NJA 1985 s. 862).
I ett mål om lagfart m.m. beslöt Uddevalla tingsrätt den 2 januari 2018 att undanröja Lantmäteriets beslut och återförvisa ärendet till Lantmäteriet för förnyad handläggning. Vidare avvisade tingsrätten vissa yrkanden av sökanden S.E. och av hans motparter. Tingsrätten förordnade också om ansvar för rättegångskostnader.
Beslutet fick överklagas senast den 23 januari 2018. S.E. överklagade. Överklagandet kom in till tingsrätten den 24 januari 2018. Tingsrätten avvisade överklagandet som för sent inkommet. S.E. överklagade avvisningsbeslutet i Hovrätten för Västra Sverige. Hovrätten avslog överklagandet och avvisningsbeslutet vann laga kraft.
S.E. ansökte i Hovrätten för Västra Sverige om återställande av försutten tid. Han anförde följande. Han postade försändelsen den 21 januari 2018. Den kan ha kommit in till tingsrätten den 23 januari 2018 men blivit inregistrerad först påföljande dag. Om den inte kom in förrän den 24 januari, berodde det på brister i postgången. Hans skriftväxling med tingsrätten visade dessutom att han avsett att överklaga.
Två av motparterna i lantmäterimålet motsatte sig bifall till ansökan. Den tredje motparten yttrade sig inte.
Hovrätten (hovrättslagmannen Sandoval, hovrättsrådet Kirby och tf. hovrättsassessorn Fisher) anförde följande i beslut den 24 september 2018.
Den som skickar en fullföljdsinlaga med posten måste räkna med att mindre förseningar i postbefordringen kan uppkomma av skilda anledningar. Postas inlagan på sådan tid att den vid normal postgång skulle ha avskilts för domstolens räkning på postanstalt först samma dag som fullföljdstiden löper ut, kan avsändaren inte anses ha laga förfall, om försändelsen försenas. (Se HD:s avgörande NJA 1985 s. 862.)
Av handlingarna framgår att S.E:s överklagandeskrift poststämplades samma dag som han enligt egen uppgift postade den, nämligen den 21 januari 2018. Det saknas anledning att ifrågasätta tingsrättens uppgift att den kom in först den 24 januari. Med normal postgång hade det i och för sig funnits anledning att förvänta att försändelsen skulle ha kommit fram den 23 januari, alltså samma dag som överklagandetiden gick ut (jfr 6  § första stycket postförordningen). Mot bakgrund av vad HD har anfört i det ovan angivna rättsfallet har man dock att räkna med att posten försenas en dag jämfört med det som är "normal postgång". Eftersom S.E. skickade överklagandet så att det skulle ha nått domstolen först samma dag som överklagandefristen gick ut, kan han inte anses ha haft laga förfall. Vad S.E. har anfört i övrigt föranleder inte någon annan slutsats.
Hovrätten avslår S.E:s ansökan om återställande av försutten tid.
S.E. överklagade och yrkade att HD skulle bifalla hans ansökan om återställande av försutten tid för att överklaga Uddevalla tingsrätts slutliga beslut den 2 januari 2018.
Två av motparterna i lantmäterimålet motsatte sig ändring av hovrättens beslut. Den tredje motparten yttrade sig inte.
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, justitiesekreteraren Fowler, föreslog i betänkande att HD skulle meddela följande beslut.
I mål om lagfart m.m. beslutade tingsrätten den 2 januari 2018 bland annat att avvisa S.E:s yrkanden om ersättning för visst arbete och vissa kostnader. Tingsrätten beslutade även om rättegångskostnader. Beslutet fick i dessa delar överklagas senast den 23 januari 2018.
S.E. överklagade tingsrättens beslut. Hans överklagande kom in till tingsrätten den 24 januari 2018. Tingsrätten avvisade överklagandet som för sent inkommet. Beslutet vann laga kraft.
S.E. ansökte vid hovrätten om återställande av försutten tid. Han gjorde bland annat gällande att han postade försändelsen den 21 januari 2018 och att det måste bero på förseningar i postgången att brevet kom fram först den 24 januari. Hovrätten avslog ansökan om återställande av försutten tid.
S.E. har i sitt överklagande till HD vidhållit sin begäran och anfört bland annat att han postat överklagandet två dagar innan sista dagen för att överklaga och att han inte haft att räkna med mer än en dags försening av postgången.
Har någon försuttit den tid som gäller för att överklaga en dom eller ett beslut får tiden återställas om han eller hon hade laga förfall (58 kap. 11  § RB). Laga förfall föreligger när någon har hindrats från att fullgöra vad som har ålegat honom eller henne genom avbrott i den allmänna samfärdseln, sjukdom eller annan omständighet som han eller hon inte hade bort förutse eller rätten annars finner utgöra giltig ursäkt (32 kap. 8  § RB).
HD har i plenimålet NJA 1985 s. 862 fastslagit att postas ett överklagande på sådan tid att det vid normal postgång skulle ha avskilts för domstolens räkning på postanstalt först samma dag som överklagandetiden går ut, kan avsändaren inte anses ha laga förfall, om försändelsen försenas. Detta gäller oavsett anledningen till förseningen i postbefordringen.
Vid tillämpningen av denna rättsgrundsats blir av avgörande betydelse vad som ska förstås med "normal postgång". I denna fråga får ledning tas av vid var tid gällande föreskrifter för postverksamheten.
Vid i målet gällande tidpunkt var normal postgång två vardagar. Detta framgår av 6  § postförordningen (2010:1049) som sedan den 1 januari 2018 stadgar att den samhällsomfattande posttjänsten, utöver de krav som anges i 3 kap. 1  § postlagen (2010:1045), ska uppfylla kravet att minst 95 % av de inrikes brev som har lämnats in för tvådagarsbefordran före angiven senaste inlämningstid ska ha delats ut inom två påföljande arbetsdagar, oavsett var i landet brevet har lämnats in.
S.E. postade ostridigt sitt överklagande den 21 januari 2018. Då normal postgång är två dagar hade det kunnat förväntas att överklagandet skulle ha kommit fram den 23 januari, alltså samma dag som överklagandetiden gick ut. S.E. har därmed inte postat överklagandet i sådan tid att han vid denna försening kan anses ha haft laga förfall. Hovrättens beslut ska därmed fastställas.
HD fastställer hovrättens beslut.
HD (justitieråden Wells, Howard, referent, Hunter, Craig och Thomas) meddelade den 18 juni 2019 följande beslut.
Prejudikatfrågan är hur lång tid i förväg ett överklagande måste lämnas för postbefordran för att avsändaren ska anses ha haft laga förfall om försändelsen därefter kommer in för sent.
I ett beslut den 2 januari 2018 rörande ett mål om lagfart m.m. angav tingsrätten att beslutet fick överklagas senast den 23 januari (en tisdag).
S.E. överklagade tingsrättens beslut genom att lämna överklagandet för postbefordran den 21 januari (en söndag). Överklagandet poststämplades samma dag. Hans överklagande kom in till tingsrätten den 24 januari (en onsdag). Tingsrätten avvisade överklagandet som för sent inkommet. Sedan hovrätten avslagit ett överklagande från S.E. fick beslutet laga kraft.
S.E. ansökte vid hovrätten om återställande av försutten tid. Hovrätten har avslagit ansökan.
Har någon försuttit den tid som gäller för att överklaga en dom eller ett beslut får tiden återställas om han eller hon hade laga förfall (58 kap. 11  § RB). Laga förfall föreligger när någon har hindrats från att fullgöra vad som har ålegat henne eller honom genom avbrott i den allmänna samfärdseln, sjukdom eller annan omständighet som han eller hon inte hade bort förutse eller rätten annars finner utgöra giltig ursäkt (32 kap. 8  §).
HD har i plenimålet NJA 1985 s. 862 angett att den som skickar en fullföljdsinlaga med posten måste räkna med att mindre förseningar i postbefordringen kan uppkomma av skilda anledningar. Om därför en inlaga postas vid en sådan tidpunkt att den vid normal postgång skulle ha avskilts för domstolens räkning på postanstalt först samma dag som fullföljdstiden löper ut, kan avsändaren inte anses ha haft laga förfall om försändelsen försenats.
I rättspraxis har vidare ansetts att den som inom Sverige har postat sin inlaga i sådan tid att den vid normal postgång skulle ha avskilts för domstolen dagen innan fristen löper ut kan göra gällande laga förfall, om inlagan ändå har kommit in för sent (jfr t.ex. NJA 1989 s. 313).
I rättsfallet NJA 1986 s. 203 ansågs förhållandena avvika från pleni-avgörandet i ett fall där brevet lämnats in för postbefordran och postbehandlats på en fredag och fullföljdstiden löpt ut på en måndag. Här omfattade enligt domstolen den samlade tiden som stått till buds för postbehandlingen ytterligare två dagar, nämligen lördagen och söndagen. Det fanns då inte anledning att räkna med att brevet skulle komma in till tingsrätten först fyra dagar efter inlämningen, dvs. på tisdagen. (Jfr NJA 1997 s. 820.)
Vid tiden för rättsfallen NJA 1985 s. 862 och NJA 1986 s. 203 reglerades postbefordran huvudsakligen i kungörelsen den 9 maj 1947 angående postverkets ensamrätt till brevbefordran m.m. (1947:175) och av riksdagen meddelade riktlinjer. Normal postgång var då att postförsändelser delades ut nästföljande arbetsdag. Ett motsvarande krav gällde även efter det att den första postlagen (1993:1684) infördes.
Nuvarande postlag (2010:1045) reglerar bl.a. samhällsomfattande posttjänst (3 kap. 1  §). Sådan tjänst utförs av Postnord. Av regleringen framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om bl.a. krav på befordringstider.
Före den 1 januari 2018 gällde kravet att minst 85 procent av de brev som lämnats in för övernattbefordran före angiven senaste inlämningstid skulle ha delats ut inom landet påföljande arbetsdag, oavsett var i landet de hade lämnats in. Sedan den 1 januari 2018 gäller i stället att minst 95 procent av de inrikes brev som har lämnats in för tvådagarsbefordran före angiven senaste inlämningstid ska ha delats ut inom två påföljande arbetsdagar, oavsett var i landet breven har lämnats in (se 6  § postförordningen, 2010:1049). Med arbetsdag avses typiskt sett varje dag utom lördag, söndag, annan allmän helgdag, midsommarafton, julafton och nyårsafton och det saknas anledning att uppfatta uttrycket på annat sätt i nu aktuellt sammanhang (jfr punkt 1.2 i Post- och telestyrelsens tillståndsvillkor för Postnord Group AB, dnr 17-3548).
Det ändrade kravet innebär att den som lämnar in ett överklagande för postbefordran en viss dag inte har anledning att förvänta sig annat än att det delas ut eller avskiljs för domstolen först två arbetsdagar efter dagen för inlämnande. Det finns även nu anledning att - som HD angav i rättsfallet NJA 1985 s. 862 - räkna med att mindre förseningar i postbefordringen kan uppkomma av skilda anledningar. Laga förfall bör därför anses föreligga om brevet inte kommit fram i tid men har lämnats in före angiven senaste inlämningstid minst tre arbetsdagar före sista dag för överklagandet.
S.E. lämnade in sitt överklagande för postbefordran söndagen den 21 januari 2018. Han hade då med anledning av postlagens och postförordningens krav skäl att förvänta sig att överklagandet skulle komma fram tisdagen den 23 januari, alltså samma dag som överklagandetiden gick ut. Han skulle emellertid ha beaktat att vissa förseningar kan uppkomma. Överklagandet borde därför ha lämnats in för befordran ytterligare en arbetsdag i förväg, dvs. senast torsdagen den 18 januari. S.E. har därmed inte postat överklagandet i sådan tid att han kan anses ha haft laga förfall.
Hovrättens beslut ska därmed fastställas.
HD fastställer hovrättens beslut.