Migrationsverket har beträffande samma person fattat ett andra utvisningsbeslut trots att ett första sådant beslut fortfarande gällde. Detta har emellertid inte medfört att det andra beslutet blivit en nullitet.
GM ansökte i april 2007 om uppehålls- och arbetstillstånd i Sverige. Ansökan gjordes i en annan identitet och hon uppgav att hon var medborgare i Uzbekistan. Den 20 februari 2008 beslutade Migrationsverket att avslå ansökan och att utvisa henne ur Sverige. Beslutet skulle verkställas genom att hon sändes till något av ett flertal länder, däribland Uzbekistan och Azerbajdzjan, om hon inte visade att något annat land kunde ta emot henne. Efter överklagande ändrade migrationsdomstolen verkställighetsföreskriften till att enbart gälla Uzbekistan. Beslutet fick laga kraft den 21 november 2008 när Migrationsöverdomstolen beslutade att inte bevilja prövningstillstånd. Sedan det kommit fram dokument, som tydde på att GM hade en annan identitet och hörde hemma i Azerbajdzjan, beslutade verket den 17 september 2012 med stöd av 12 kap. 19 § fjärde stycket utlänningslagen (2005:716) att pröva hennes skyddsbehov på nytt. Prövningen utmynnade bl.a. i ett beslut samma dag att utvisa Becker ur Sverige. Beslutet skulle verkställas genom att hon reste till Azerbajdzjan, om hon inte visade att något annat land kunde ta emot henne. Det fick laga kraft den 17 oktober 2012 genom nöjdförklaring. Enligt uppgift återvände GM till Azerbajdzjan i november 2012.
Sedan GM på nytt rest in i Sverige och begärt en ny prövning av frågan om uppehållstillstånd beslutade Migrationsverket den 8 juli 2015, med hänvisning till bl.a. 12 kap. 19 § utlänningslagen, att inte bevilja henne en sådan. Hon överklagade beslutet till migrationsdomstolen.
I det nu överklagade avgörandet upphävde Förvaltningsrätten i Göteborg, migrationsdomstolen (2015-08-19, ordförande Natt och Dag), Migrationsverkets beslut och återförvisade målet till verket för ny handläggning. Som skäl för sitt beslut anförde migrationsdomstolen bl.a. följande. När Migrationsverket i september 2012 fattade ett nytt utvisningsbeslut rörande GM fanns det redan ett lagakraftvunnet utvisningsbeslut avseende henne som inte hade upphört att gälla. Migrationsverkets utvisningsbeslut från september 2012 saknade därför laglig grund och är inte giltigt. Det tidigare utvisningsbeslutet rörande GM, som fick laga kraft i november 2008, har numera preskriberats. Det finns därför inte något gällande utvisningsbeslut rörande henne som kan ligga till grund för ett ärende om verkställighetshinder. Hennes ansökan bör i stället betraktas som en ny ansökan om bl.a. uppehållstillstånd och behandlas som en sådan av Migrationsverket som första instans.
Migrationsverket överklagande migrationsdomstolens dom och yrkade att Migrationsöverdomstolen skulle undanröja domen i den del den avsåg Becker och fastställa verkets beslut den 8 juli 2015 beträffande henne. Migrationsverket anförde bl.a. följande. Migrationsdomstolen har i sin dom underkänt Migrationsverkets utvisningsbeslut från den 17 september 2012 och därefter kommit fram till att det inte längre finns något gällande utvisningsbeslut rörande henne som kan ligga till grund för ett ärende om verkställighetshinder. Migrationsöverdomstolen har tidigare beträffande en annan sökande (mål nr UM 6365-14) beviljat resning och undanröjt ett andra utvisningsbeslut som fastställts i migrationsdomstol och fått laga kraft. Frågan är alltså om ett nytt utvisningsbeslut, som fattats innan ett befintligt lagakraftvunnet beslut om utvisning har preskriberats, är förenat med sådana kvalificerade felaktigheter att det utgör en nullitet eller om det krävs att det nya utvisningsbeslutet undanröjs genom resning för att det ska sakna rättsverkan.
GM ansåg i första hand att beslutet att meddela prövningstillstånd skulle ändras och i andra hand att Migrationsverkets överklagande skulle avslås. Hon anförde bl.a. följande. Ett beslut av Migrationsverket att bevilja ny prövning enligt 12 kap. 19 § utlänningslagen kan inte överklagas. Migrationsdomstolen har i hennes fall beviljat en ny prövning hos Migrationsverket och motsvarande synsätt bör då anläggas. Hon har kommit tillbaka till Sverige just för att få nya omständigheter prövade. Migrationsdomstolens domslut är riktigt.
Kammarrätten i Stockholm, Migrationsöverdomstolen (2016-02-23, Cooper, Flank, referent, och Patel), yttrade:
GM har begärt att Migrationsöverdomstolen ska ändra sitt beslut att meddela prövningstillstånd. Det saknas emellertid lagliga förutsättningar att ändra ett sådant beslut.
Frågan i målet är om det var riktigt av migrationsdomstolen att besluta om återförvisning av målet till Migrationsverket för ny handläggning och anvisa verket att behandla GM:s anmälan om verkställighetshinder, och begäran om en prövning i enlighet med 12 kap. 19 § utlänningslagen, som en ny ansökan om uppehållstillstånd.
Migrationsdomstolen har i sitt avgörande dragit slutsatsen att Migrationsverkets utvisningsbeslut från 2012 saknar laglig grund och därför inte är giltigt, dvs. att det är en nullitet. När det gäller att frånkänna ett beslut rättslig verkan har Besvärssakkunniga i sitt slutbetänkande ”Lag om förvaltningsförfarandet” (SOU 1964:27 s. 611 f.) uttalat bl.a. följande. Är ett beslut materiellt oriktigt och oriktigheten är så iögonenfallande att beslutet ter sig helt orimligt, såsom är fallet då en 107-åring kallas till undervisning i grundskolan, eller har ett beslut tillkommit under grovt åsidosättande av laga ordning, betraktas beslutet som rättsligt obefintligt, som en nullitet. Behovet av ett särskilt rättsmedel för att erhålla auktoritativ bekräftelse av en nullitet är inte särskilt framträdande. I de verkligt befängda fallen behövs ingen bekräftelse. Att ett besluts nullitet inte är beroende av att nulliteten har slagits fast efter särskild talan i domstol framgår även av Högsta förvaltningsdomstolens praxis (se t.ex. RÅ 1967 ref. 10 och RÅ84 2:14).
Migrationsöverdomstolen har tidigare beviljat resning i mål där ett nytt utvisningsbeslut fattats när det redan funnits ett gällande utvisningsbeslut (se t.ex. mål nr UM 6365-14). Den omständigheten att det finns grund att bevilja resning av ett beslut innebär dock inte att beslutet även är att betrakta som en nullitet (jfr SOU 1964:27 s. 641). För att ett beslut ska betraktas som en nullitet, och därmed sakna alla rättsverkningar, räcker det inte med att det är materiellt felaktigt eller att det finns grund att bevilja resning.
Migrationsöverdomstolen konstaterar att utvisningsbeslutet från den 17 september 2012 fått laga kraft och varken hade undanröjts genom resning eller på annat sätt upphört att gälla vid underinstansernas prövning av den nu aktuella frågan om verkställighetshinder. Beslutet är fattat av en behörig myndighet och är inte behäftat med någon sådan materiell oriktighet att det kan uppfattas som helt orimligt. Migrationsdomstolen har därför inte haft fog för att betrakta det som en nullitet utan rättsverkningar. Utvisningsbeslutet från den 17 september 2012 gäller följaktligen fortfarande. Migrationsdomstolens dom i den del den gäller GM ska därmed upphävas och målet återförvisas till migrationsdomstolen för prövning i enlighet med 12 kap. 19 § utlänningslagen av hennes överklagande av Migrationsverkets beslut den 8 juli 2015.
Migrationsöverdomstolens avgörande. Migrationsöverdomstolen upphäver migrationsdomstolens dom, i den del den avser GM, och återförvisar målet till migrationsdomstolen för prövning i enlighet med 12 kap. 19 § utlänningslagen.