Strandskyddsdispens ----- De klagande åberopade bl.a. att marken längs en strandlinje i en översiktsplan angetts vara avsedd för fritidsbebyggelse. Detta har inte ansetts utgöra grund för strandskyddsdispens. MÖD framhåller att inte heller en bindande detaljplan eller områdesbestämmelse utgör tillräckligt skäl för att bevilja dispens eftersom en verksamhet eller en åtgärd måste vara tillåtlig inte bara enligt 2 kap. 6 § tredje stycket miljöbalken utan även enligt övriga regler i balken.
ÖVERKLAGAT AVGÖRANDE
1. K.H.
2. A.H.
3. N.H.
4. Sims5. L.S.
Ombud för 2-5: K.H.
Miljööverdomstolen avslår överklagandet.
K.H. och medparter har yrkat att Miljööverdomstolen ska medge dem sökt dispens på fastigheten X 5:5.
Miljö- och stadsbyggnadsnämnden i Nacka kommun har bestritt ändringsyrkandet.
Parterna har i allt väsentligt åberopat samma omständigheter till stöd för sin talan som vid miljödomstolen med sammanfattningsvis följande tillägg och förtydliganden.
K.H. och medparter har anfört: En tydligare prövning bör göras av de särskilda skäl som de åberopat till stöd för dispensansökan. En avvägning mellan allmänna intressen och deras intresse av att som fastighetsägare oinskränkt utöva sin äganderätt bör utmynna i att dispens medges. Allemansrätten är i praktiken utsläckt på den plats där fritidshuset skulle uppföras. Högsta domstolens dom den 27 september 1996 i mål nr T 3615/95 åberopas. Genom att i översiktsplan reservera fastighetens strand för fritidshusbebyggelse har kommunen gjort en bedömning, som nu inte bör frångås.
Miljö- och stadsbyggnadsnämnden i Nacka kommun har anfört: Vid tillämpning av proportionalitetsprincipen bör man enligt förarbetena ta hänsyn till den samlade effekten av en mer omfattande dispensgivning i trakten. Området är tätortsnära med både stort exploateringstryck och frekvent friluftsliv. Klaganden har inte anfört några särskilda skäl som ger anledning för nämnden att ändra inställning. Att medge dispens skulle inte vara förenligt med det bebyggelseförbud som strandskyddet innebär. Ett avslag är förenligt med proportionalitetsprincipen.
Länsstyrelsen har i sitt beslut redovisat tillämpliga bestämmelser. Den praxis som utvecklats vid tillämpningen av bestämmelserna är, som underinstanserna framhållit, mycket restriktiv. Det förhållandet att stranden är något svårtillgänglig och föga frekventerad av allmänheten utgör inte i sig tillräckligt skäl att medge dispens (prop. 1997/98:45 s. 89). Av utredningen i förevarande ärende framgår inte annat än att stranden på fastigheten X 5:5 är allemansrättsligt tillgänglig. Av det rättsfall som klagandena hänvisat till, NJA 1996 s. 495, följer att en markägare inte alltid behöver tåla att organiserad verksamhet bedrivs på hans fastighet med stöd av allemansrätten. Rättsfallet saknar relevans i förevarande sammanhang. I vissa situationer kan bebyggelse godtas mellan två redan bebyggda tomter på en s.k. lucktomt. En förutsättning för detta är dock att den tilltänkta tomten uppenbarligen har förlorat sin betydelse för allmänheten och de boende i området och att det i närheten finns andra och bättre passager till och från stranden och vattnet. Av utredningen framgår inte att platsen där Brown och medparter önskar uppföra ett fritidshus har förlorat sin betydelse för allmänheten och boende i området.
I Nacka kommuns översiktsplan, antagen den 14 oktober 2002, anges marken på Gåsö utgöra till största delen naturmark. Längs den södra strandlinjen anges dock marken vara avsedd för fritidshus. Strandskyddet i området är emellertid inte upphävt. I 2 kap. 6 § tredje stycket miljöbalken stadgas att ett tillstånd eller en dispens enligt bl.a. 7 kap. inte får ges i strid med detaljplan eller områdesbestämmelser enligt plan- och bygglagen (1987:10). Detta innebär att en detaljplan eller områdesbestämmelse kan hindra att ett tillstånd eller en dispens meddelas. Däremot utgör en plan- eller områdesbestämmelse inte något avgörande skäl för att bevilja tillstånd eller dispens (Miljöbalken, En kommentar, del I, s. 2:30 a). Vid prövningen måste en verksamhet eller åtgärd vara tillåtlig enligt övriga regler i miljöbalken. En översiktsplan ska enligt 1 kap. 3 § plan- och bygglagen ge vägledning för beslut om användning av mark- och vattenområden samt om hur den byggda miljön ska utvecklas och bevaras. Den är emellertid inte bindande för myndigheter och enskilda.
Sammanfattningsvis delar Miljööverdomstolen underinstansernas bedömning att det inte finns tillräckliga skäl för att medge strandskyddsdispens. Överklagandet ska därför avslås.
Domen får enligt 23 kap. 8 § miljöbalken inte överklagas.
I avgörandet har deltagit hovrättsrådet Little, referent, miljörådet Johnson samt hovrättsråden Gaines och Love. Enhälligt.
Föredragande har varit Black.
1. A.H.
c/o K.H.
2. K.H.
3. N.H.
c/o K.H.
4.S.H.
c/o K.H.
5. L.S.
c/o K.H.
Miljödomstolen avslår överklagandet.
YRKANDEN M.M.
A.H., K.H., Gates, Oliver och Bailey har överklagat länsstyrelsens beslut och yrkat att strandskyddsdispens skall beviljas. Till stöd för sin talan har de anfört bl.a. följande. Allemansrätten kan inte gälla för fastighetens hela södra strand. De har till grannar på båda sidor av fastigheten upplåtit rätten att nyttja fastigheten X 5:5 så länge den är obebyggd. Om allmänheten skulle nyttja den sydvästra viken nära den bad- och brygganläggning som finns på fastigheten 5:13 skulle det medföra nämnvärd olägenhet då viken är liten och ägarnas privata bad- och båtliv skulle påverkas. Samma förhållande gäller området i anslutning till den brygga och badplats som finns på fastigheten 5:2. Allmänhetens nyttjande av deras mark skulle innebära avsevärd skada såväl för dem som för de grannar till vilka de upplåtit nyttjanderätt. Med föreslagen placering av huset strax norr om den sydvästra viken påverkas inte det rörliga friluftslivet då denna vik får anses ianspråktagen. Detta förhållande borde möjliggöra att dispens medges. 90 procent av deras markområden har avsatts till naturområde. I kommunens markanvändningskarta antagen i oktober 2002 har mark anslagits för fritidshusbebyggelse utmed hela Älgösundet och Erstaviken. Om kommunen inte ansett att den bästa markanvändningen utmed Erstaviken är för fritidshusbebyggelse hade kommunen anslagit all mark på X 5:5 till naturområde. I den avvägning som enligt proportionalitetsprincipen skall göras mellan vad det allmänna har att vinna och den enskilde har att förlora kan uppförande av ett fritidshus på mark där allmänhetens intressen inte alls eller endast obetydligt berörs och där marken redan får anses ianspråktagen inte utgöra någon förlust för det allmänna.
Miljödomstolen anser att de skäl som klagandena anfört inte kan anses utgöra sådana särskilda skäl som erfordras för strandskyddsdispens. Inte heller i övrigt finner miljödomstolen att det i målet framkommit någon omständighet som ensam eller tillsammans med andra omständigheter vid en avvägning mellan enskilda och allmänna intressen utgör skäl att meddela dispens från gällande strandskydd. Överklagandet skall därför avslås.
Överklagande, ställt till Miljööverdomstolen, Svea hovrätt, skall ha kommit in till miljödomstolen, Nacka tingsrätt, senast den 4 mars 2008. Prövningstillstånd krävs.
I avgörandet har deltagit rådmannen White, ordförande, och miljörådet Fuentes. Domen är enhällig. Föredragande har varit beredningsjuristen Green.