En delägare i ett fåmansbolag har i självdeklaration lämnat en oriktig uppgift. Med ledning av bolagets deklaration, som granskades samtidigt med delägarens, har uppgiften rättats. Bolagets deklaration har ansetts utgöra kontrollmaterial enligt 116 a § tredje stycket taxeringslagen (1956:623). Skattetillägg vid inkomsttaxering 1986.
I.N. och hans hustru U-B.N. ägde samtliga aktier i Tronica Service AB. Bolaget bekostade under 1985 en resa för makarna till USA. Varken I.N. eller hans hustru redovisade värdet av resan i sina allmänna självdeklarationer för taxeringsåret 1986. Av bolagets deklaration, som taxeringsnämnden samtidigt handlade, framgick att bolagets resultat belastats med 20 335 kr i resekostnader, varav 18 055 kr i deklarationen återförts till beskattning såsom ej avdragsgilla kostnader för resan till USA.
I besvär hos länsrätten yrkade Länsskattemyndigheten i Blekinge län att makarna N:s taxeringar för inkomst av tjänst skulle höjas med 9 027 kr vardera och att skattetillägg skulle påföras med 40 procent av den skatt som utgick på beloppet.
Länsrätten i Blekinge län (1989-04-25, ordförande Jones) yttrade:
För att resa som företagits av delägare i ett fåmansbolag och bekostats av bolaget ej skall anses motsvara en löneförmån för delägaren fordras att resan varit till nytta för företaget och av ekonomisk betydelse för verksamheten. Av utredningen i målet framgår att resan i huvudsak varit av privat karaktär och därmed att jämställa med löneuttag. I.N. och U-B.N. skall följaktligen beskattas för resans värde eller 9 027 kr vardera. Huruvida beloppet beskattas även i bolaget saknar betydelse eftersom överskott i aktiebolag beskattas dubbelt dvs. både som vinst hos bolaget och som utdelning hos delägaren.
Genom att inte redovisa värdet av resan i sin deklaration har makarna N. lämnat sådana oriktiga uppgifter att förutsättningar finns för att påföra dem skattetillägg. Grund för eftergift har inte framkommit. Länsrätten anser dock att en deklaration för ett fåmansbolag utgör sådant kontrollmaterial som normalt är tillgängligt vid taxering av bolagsägarna. I.N. och U-B.N. skall därför påföras skattetillägg med den lägre procentsats - 20 procent - som anges i tredje stycket 116 a § taxeringslagen (1956:623), TL.
Med delvis bifall till besvären bestämmer länsrätten I.N:s och U-B.N:s taxeringar till belopp som framgår av sammanställningen på bilaga 1 (här utesluten).
Länsrätten påför med stöd av trejde stycket 116 a § TL envar av makarna N. skattetillägg med 20 procent av den skatt som utgår på 9 027 kr.
Skattemyndigheten yrkade i besvär hos kammarrätten att skattetillägg skulle påföras envar av makarna N. med 40 procent av den inkomstskatt som belöpte på beslutad taxeringshöjning.
Kammarrätten i Jönköping (1991-01-30, Walker, Reynolds, Gårdmark, referent) undanröjde det U-B.N. påförda skattetillägget, enär hon avlidit den 5 januari 1988 och ändrade inte länsrättens dom såvitt avsåg Underwood, varvid kammarrätten anförde följande: Länsrätten har rätteligen påfört I.N. skattetillägg. Enligt 116 a § TL skall skattetillägget beräknas till 40 procent av den inkomst- eller förmögenhetsskatt som, om den oriktiga uppgiften hade godtagits, inte skulle ha påförts den skattskyldige. Skattetillägget kan, enligt samma bestämmelse, utgå efter 20 procent för det fall den oriktiga uppgiften rättats eller hade kunnat rättas med ledning av kontrollmaterial, som normalt är tillgängligt vid taxering. Som exempel på sådant material nämns taxeringsavi, den skattskyldiges deklaration för föregående år eller uppgift som arbetsgivare eller annan haft att utan anmaning lämna till ledning för annans taxering. - Av det förhållandet att taxeringsnämnden anhållit om uppgifter om USA-resan framgår att nämnden vid taxeringen haft tillgång till bolagets deklaration. Detta torde överensstämma med vad som normalt är fallet när det gäller delägare i fåmansföretag. Förutsättningar för beräkning av skattetillägget efter en procentsats om 20 procent föreligger därför.
I besvär hos Regeringsrätten yrkade Riksskatteverket att Underwood skulle påföras skattetillägg med 40 procent av den skatt som belöpte på 9 027 kr. Till stöd för sin talan anförde Riksskatteverket i huvudsak följande. Fåmansbolags deklaration omnämndes inte i 116 a § tredje stycket TL och uppfyllde inte heller de tre kriterier som i lagrummets förarbeten uppställdes för att material som inte räknas upp i lagtexten skulle anses som ett vid taxeringen normalt tillgängligt kontrollmaterial. Även om taxeringsnämnden vid taxeringen av delägarna i ett fåmansbolag normalt hade tillgång till bolagets deklaration, var denna inte något material som "tas fram årligen för deklarationskontroller" av delägarna. Bolagsdeklarationen var inte heller något "generellt" material i den mening som avsågs i förarbetena. Tronica Service AB:s deklaration kunde därför vid taxeringen av I.N. inte anses som ett vid taxeringen normalt tillgängligt kontrollmaterial.
Prövningstillstånd meddelades.
Regeringsrätten (1994-03-08, Copeland, Voss, Chen, Armstrong, Stone) yttrade: Skälen för Regeringsrättens avgörande. Enligt 116 a § andra stycket TL utgår skattetillägg med 40 procent av den inkomstskatt eller förmögenhetsskatt som, om den oriktiga uppgiften godtagits, inte skulle ha påförts den skattskyldige. Avgiftsberäkningen sker enligt paragrafens tredje stycke efter 20 procent i fall den oriktiga uppgiften har rättats eller hade kunnat rättas med ledning av kontrollmaterial, som normalt är tillgängligt vid taxering, såsom taxeringsavi, den skattskyldiges självdeklaration för det nästföregående beskattningsåret eller uppgift som det enligt TL åligger arbetsgivare eller annan att utan anmaning lämna till ledning för annans taxering.
I prop. 1977/78:136 (s. 151) utvecklade departementschefen närmare frågan om vad som bör krävas för att kontrollmaterial skall anses normalt vara tillgängligt vid taxering. Han anförde därvid bl.a. följande. För att annat kontrollmaterial än det som angavs i då gällande lagtext (dvs. taxeringsavi, självdeklaration för nästföregående beskattningsår och uppgift som enligt lag åligger arbetsgivare eller annan att utan anmaning lämna till ledning för annans taxering) skall kunna beaktas borde som villkor gälla att det rörde sig om material som normalt är tillgängligt vid taxering. Rätt höga krav borde ställas upp för att kontrollmaterial skulle anses normalt tillgängligt. I princip borde man till en början kräva att materialet tas fram årligen för deklarationskontrollen. Vidare borde materialet vara generellt i den meningen att det omfattar alla eller så gott som alla skattskyldiga i landet eller i visst län som haft intäkt, kostnad etc. av det slag som kontrollmaterialet avser att ge upplysning om. Slutligen borde man kräva att det genom administrativa rutiner är sörjt för att de som granskar deklarationerna regelmässigt får tillgång till materialet. I regel borde det vara fråga om sådant material som mer eller mindre automatiskt överlämnas till taxeringsnämnden, t.ex. genom att det insorteras i deklarationerna.
Av handlingarna i målet framgår att Tronica Service AB och I.N. taxerades i samma taxeringsnämnd vid 1986 års taxering och att taxeringsnämnden vid taxeringen av Underwood hade tillgång till bolagets deklaration. En sådan samgranskning av ett fåmansbolags och dess delägares deklarationer var till följd av bestämmelserna i 4 § tredje stycket TL ett normalt förfarande. Att fåmansbolagets deklaration vid samgranskningen inte kan anses i första hand ha tagits fram för deklarationskontroll av delägarna utan av granskningstekniska skäl, hindrar inte att bolagsdeklarationen utgör kontrollmaterial enligt 116 a § tredje stycket TL. Inte heller de i prop. 1977/78:136 i övrigt nämnda kraven på kontrollmaterial utesluter att ett fåmansföretags deklaration betraktas som kontrollmaterial vid granskningen av delägares deklaration.
Tronica Service AB:s deklaration med tillhörande bilagor gav klart vid handen att av bolagets resekostnader 18 055 kr avsåg I.N:s och hans hustrus privata kostnader och att dessa inte upptagits på kontrolluppgifter för makarna. Den oriktiga uppgiften i I.N:s deklaration, dvs. underlåtenheten att deklarera den förmån om 9 027 kr som bolagets bekostande av hans resa utgjorde, har rättats med ledning av bolagets deklaration, vilken i detta sammanhang får anses ha varit sådant kontrollmaterial som avses i 116 a § tredje stycket TL.
På grund av det anförda skall skattetillägget för Underwood, såsom kammarrätten funnit, beräknas efter en procentsats om 20 procent. Riksskatteverkets talan skall därför inte bifallas.
Regeringsrättens avgörande. Regeringsrätten fastställer kammarrättens domslut.