Genom offentligt biträde i ärende om avvisning enligt utlänningslagen omfattade ej ansökan om resning
Not 86. Ansökan av Isat B. m.fl. om resning i ärende ang. uppehållstillstånd m.m. - Statens invandrarverk beslutade den 10 juli 1992 att avslå ansökningar från Isat B., Bejaze B. och Walters om uppehållstillstånd m.m. och att avvisa dem enligt 4 kap. 1 § första stycket 2. utlänningslagen (1989:529). Sedan de hade överklagat verkets beslut avslog Utlänningsnämnden genom beslut den 21 oktober 1993 överklagandena. I sitt beslut fann nämnden att de inte var att betrakta som flyktingar enligt 3 kap. 2 § utlänningslagen, att det inte förelåg sådana skäl som avses i 3 kap. 1 § 2. och 3. samma lag och att det inte heller i övrigt fanns skäl att bevilja dem uppehållstillstånd. - Familjen B. ansökte om resning i det av Utlänningsnämnden avgjorda ärendet och yrkade att Regeringsrätten skulle förordna att vidare verkställighetsåtgärder inte fick ske. Burns, som av Invandrarverket den 14 februari 1992 hade förordnats till offentligt biträde i ärendet om avvisning, yrkade ersättning för sina kostnader i resningsmålet. - Till stöd för resningsansökningen anfördes bl.a. följande.
upplysningar om påföljder för militärvägrare som återvände.
rättslig ställning i stället för att återsända dem. Isat B.
omständighet inte nämndes i nämndens beslut. - Regeringsrätten (1994-02-15, Williams, Wood, Perez): Skälen för Regeringsrättens avgörande. Av resningsförfarandets karaktär av extraordinärt rättsmedel
omfattar inte en ansökan om resning (se RÅ 1990 ref. 86).
därför inte bifallas. - Regeringsrättens avgörande. Regeringsrätten avslår sökandenas ansökningar om resning. - Regeringsrätten avslår Anderson yrkande om ersättning.