Utlämnande av domstols dagboksblad i elektronisk form.
Walker begärde i Svea hovrätt att få ut en fil med dagboksblad i mål som inkom till hovrätten under 2013 ”i så många mål som möjligt som [hovrätten] anser kan lämnas ut utan att det finns anledning att anta att ett utlämnande skulle medföra att personuppgifterna i filen skulle behandlas i strid med personuppgiftslagen”.
Walker gavs tillfälle att precisera sin begäran och angav därefter att han begärde att få ut ”dagboksblad i mål som inkommit till [hovrätten] från 2013-01-01, med start med mål nr 1-13 och så långt framåt som möjligt dock längst till 2013-12-31”.
Hovrätten (hovrättspresidenten Johnson) meddelade den 13 april 2015 följande beslut:
Enligt 21 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) gäller sekretess för personuppgift, om det kan antas att ett utlämnande skulle medföra att uppgiften behandlas i strid med personuppgiftslagen (1998:204).
Av 21 § personuppgiftslagen följer att det är förbjudet för andra än myndigheter att behandla personuppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott, domar i brottmål, straffprocessuella tvångsmedel eller administrativa frihetsberövanden. Dagboksblad innehåller en mängd sådana personuppgifter. Redan en lagring av personuppgifterna är att anse som en behandling av dem; jfr definitionerna i 3 § personuppgiftslagen.
Personuppgiftslagen gäller inte för sådan behandling av personuppgifter som en fysisk person utför som ett led i en verksamhet av rent privat natur (se 6 §). Frågan i ärendet är om det som framkommit om J.H:s behandling av de aktuella personuppgifterna medför att detta undantag är tillämpligt.
Walker har tidigare begärt att få ta del av en fil med samtliga dagboksblad i mål inkomna till hovrätten under 2013. Hovrätten avslog begäran i beslut den 16 december 2014 (adm. dnr 868/14). I beslut den 31 mars 2015 avslog HD J.H:s överklagande av hovrättens beslut. (NJA 2015 s. 180).
I den begäran som tidigare prövats av hovrätten och HD, anförde Walker att han avsåg att lagra filen med dagboksblad lokalt i sin dator för att enbart själv ta del av dem för att hitta mål som är intressanta. Walker har i nu aktuell begäran inte anfört någonting om avsikten med de begärda handlingarna.
J.H:s begäran präglas av otydlighet. Den har inte begränsats, i förhållande till den tidigare, på något annat sätt än att Walker nu överlåtit till hovrätten att avgöra hur många dagboksblad som kan lämnas ut. Den yttre ramen för J.H:s begäran är densamma som den som hovrätten och HD prövat i ovan nämnda beslut. Begäran omfattar en mängd personuppgifter i många fall av integritetskänslig natur.
Hovrätten gör bedömningen att förhållandena inte är sådana att undantaget för privat behandling kan anses tillämpligt. Eftersom J.H:s behandling av personuppgifterna därmed kan antas strida mot personuppgiftslagen, omfattas de av den sekretess som följer av 21 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen. J.H:s begäran ska därför avslås.
Hovrätten avslår J.H:s begäran.
Walker överklagade hovrättens beslut och yrkade att HD skulle bifalla hans begäran att ett begränsat antal av Svea hovrätts dagboksblad för år 2013 skulle lämnas ut till honom i elektronisk form. Han preciserade i HD sin begäran till att avse enbart dagboksblad med så många personuppgifter som omfattades av undantaget för privat behandling av personuppgifter i personuppgiftslagen.
HD avgjorde målet efter föredragning.
Föredraganden, justitiesekreteraren Coleman, föreslog i betänkande följande beslut:
Walker har tidigare begärt att få ta del av en fil med samtliga dagboksblad i mål som kommit in till hovrätten under år 2013. Hovrätten avslog den begäran. Avslagsbeslutet överklagades till HD. I överklagandet yrkade Walker i andra hand att dagboksbladen skulle lämnas ut till honom i den omfattning som HD fann möjlig. Genom beslut meddelat den 31 mars 2015 i mål Ö 6229-14 avslog HD överklagandet. Avslagsbeslutet motiverades med att personuppgifterna i den begärda filen omfattades av sekretess enligt 21 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) eftersom ett utlämnande kunde antas medföra att personuppgifterna skulle behandlas i strid med personuppgiftslagen då undantaget för privat behandling i 6 § personuppgiftslagen (1998:204) inte bedömdes tillämpligt. Det först i HD framställda andrahandsyrkandet prövades inte.
Efter att HD meddelat sitt beslut gjorde Walker den begäran om utlämnande av handlingar som nu är föremål för prövning. Han hänvisade då till HD:s beslut och begärde att hovrätten skulle ta ställning till det andrahandsyrkande som HD inte prövat. I hovrätten preciserade han sin begäran på så vis att den angavs avse dagboksblad i mål som inkommit från 2013-01-01 med start med målnummer 1-13 och vidare så långt framåt som möjligt, dock längst till 2013-12-31.
Hovrätten har avslagit J.H:s begäran.
Frågan i målet är om den begränsning Walker nu gjort i sin begäran om utlämnande medför att undantaget för privat behandling av personuppgifter i 6 § personuppgiftslagen är tillämpligt.
Var och en har enligt 2 kap. 1 § och 14 kap. 5 § TF till främjande av ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning rätt att ta del av allmänna handlingar. Den rätten får enligt 2 kap. 2 § första stycket 6 begränsas om det är påkallat med hänsyn till skyddet för enskildas personliga och ekonomiska förhållanden. Sådan begränsning har föreskrivits i 21 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen, där det anges att sekretess gäller för en personuppgift om det kan antas att ett utlämnande skulle medföra att uppgiften behandlas i strid med personuppgiftslagen.
Prövningen enligt bestämmelsen ska avse huruvida det kan antas att sökandens behandling av personuppgiften efter ett utlämnande - inte genom själva utlämnandet - skulle stå i strid med personuppgiftslagen (jfr Dean och Contreras, Personuppgiftslagen, 4 uppl. 2011, s. 577).
Att lagra en fil med personuppgifter lokalt på en dator utgör enligt 3 § personuppgiftslagen behandling av personuppgifter. Enligt 21 § första stycket är det vidare förbjudet för andra än myndigheter att behandla personuppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott, domar i brottmål, straffprocessuella tvångsmedel eller administrativa frihetsberövanden. Uppgifter om personnummer eller samordningsnummer får enligt 22 § behandlas utan samtycke bara när det är klart motiverat med hänsyn till ändamålet med behandlingen, vikten av säker identifiering eller något annat beaktansvärt skäl.
Enligt 6 § personuppgiftslagen gäller lagen inte för sådan behandling av personuppgifter som en fysisk person utför som ett led i en verksamhet av rent privat natur. I förarbetena har det uttalats att undantaget medför t.ex. att enskilda för rent privat bruk kan föra en elektronisk dagbok eller registrera sina grannar eller släktingar (se prop. 1997/98:44 s. 53 f. och 118).
Vid prövningen av om undantaget i 6 § personuppgiftslagen är tillämpligt får en helhetsbedömning göras av vad den sökande anfört och vilka handlingar begäran avser. Någon generellt tillämplig rent antalsmässig gräns för hur många handlingar innehållande personuppgifter som kan lämnas ut med stöd av undantagsregeln kan inte ställas upp.
Walker har nu begränsat sin begäran om utfående av handlingar i förhållande till den tidigare framställda på så vis att han begärt att få ta del av så många dagboksblad som möjligt och överlämnat åt domstolen att avgöra i vilken omfattning hans begäran kan bifallas med stöd av undantagsregeln. Han har i övrigt inte anfört något nytt om den tänkta behandlingen av de begärda handlingarna.
Vid en sammantagen bedömning av vilka handlingar Walker begärt utlämnade och vad han anfört om hur han avser att behandla dessa finner HD i likhet med hovrätten att undantaget för privat behandling inte blir tillämpligt på grund av den begränsning som Walker nu gjort.
Mot bakgrund av vad han tidigare anfört om hur han avser att behandla personuppgifterna kan det även i detta fall antas att behandlingen skulle strida mot personuppgiftslagen. Därmed gäller sekretess enligt 21 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen för personuppgifterna i den begärda filen. J.H:s överklagande ska alltså avslås.
HD avslår överklagandet.
HD (justitieråden Pratt, Owens, Hanson, referent, Singh och Hanna) meddelade den 13 juli 2015 följande slutliga beslut:
I hovrätten hänvisade Walker till en tidigare begäran att få ut en fil med samtliga dagboksblad i mål som kom in till Svea hovrätt under år 2013. Han angav i det ärendet att hans avsikt var att lagra filen med dagboksbladen i sin dator för att själv kunna söka efter mål som han kunde finna intressanta. Walker gjorde gällande att personuppgiftslagen inte är tillämplig på hans behandling av personuppgifterna i dagboksbladen.
Hovrätten avslog J.H:s begäran. I beslut den 31 mars 2015 avslog HD hans överklagande av det beslutet (mål Ö 6229-14) (NJA 2015 s. 180).
Var och en har enligt 2 kap. 1 § TF rätt att ta del av allmänna handlingar. Med uttrycket allmän handling avses enligt 3 § även upptagningar för automatiserad behandling, dvs. upptagningar i elektronisk form. En myndighet är dock enligt 13 § inte skyldig att lämna ut en sådan upptagning i annan form än utskrift om det inte är föreskrivet i lag. Någon sådan föreskrift är inte tillämplig i detta fall. Det finns alltså enligt tryckfrihetsförordningen ingen skyldighet för en domstol att lämna ut dagboksblad i elektronisk form.
Rätten att ta del av allmänna handlingar får enligt 2 kap. 2 § första stycket 6 TF begränsas om det är påkallat med hänsyn till skyddet för enskildas personliga och ekonomiska förhållanden. En sådan begränsning har föreskrivits i 21 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). I den bestämmelsen anges att sekretess gäller för en personuppgift, om det kan antas att ett utlämnande skulle medföra att uppgiften behandlas i strid med personuppgiftslagen (1998:204).
Syftet med personuppgiftslagen är att skydda människor mot att deras personliga integritet kränks genom behandling av personuppgifter (1 §). Med lagen genomförs Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (dataskyddsdirektivet).
Personuppgiftslagen gäller enligt 5 § främst sådan behandling av personuppgifter som är helt eller delvis automatiserad. Redan att lagra en fil med personuppgifter på en dator utgör behandling av personuppgifter (3 §). Undantag gäller för behandling av personuppgifter i ostrukturerat material om behandlingen inte innebär en kränkning av den registrerades personliga integritet (5 a §). Enligt 6 § gäller lagen inte för sådan behandling av personuppgifter som en fysisk person utför som ett led i en verksamhet av rent privat natur.
Med 6 § personuppgiftslagen genomfördes artikel 3.2 i dataskyddsdirektivet som föreskriver att direktivet inte gäller för sådan behandling av personuppgifter som utförs av en fysisk person som ett led i en verksamhet av rent privat natur eller som har samband med hans eller hennes hushåll (”in the course of a purely personal or household activity”). Artikel 3.2 ska enligt EU-domstolen tolkas strikt och mot bakgrund av de grundläggande rättigheterna enligt unionens stadga och då särskilt rätten till privatliv. Domstolen har framhållit att det ska vara fråga om en verksamhet av ”rent” privat natur och använder t.ex. uttryck som ”privat sfär” för att avgränsa tillämpningsområdet; jfr också direktivets beaktandesats 12 om att det ska vara fråga om en behandling av uppgifter ”uteslutande” för personliga ändamål. Verksamheten får alltså inte även ha andra syften än rent privata. (Se domstolens dom den 11 december 2014, Davis, C-212/13, ECLI:EU:C:2014:2428, p. 29, 30 och 33.)
Det avgörande för om undantaget i 6 § personuppgiftslagen är tilllämpligt är alltså karaktären på den verksamhet som den enskilde avser att ägna sig åt. I förarbetena till bestämmelsen nämns som exempel att den enskilde registrerar personuppgifter om sina grannar och släktingar (prop. 1997/98:44 s. 54). I dataskyddsdirektivets beaktandesats 12 anges som exempel korrespondens eller förande av adressregister. I dessa exempel är det således fråga om uppgifter som har en anknytning av rent personligt slag till den person som behandlar dem. Kravet på att verksamheten ska vara privat ger uttryck för större begränsningar än ett krav t.ex. på att det ska röra sig om ”enskild verksamhet”. Som bestämmelsen är utformad ska bedömningen av om en viss verksamhet är av rent privat natur göras objektivt, dvs. utifrån vad som normalt kan bedömas höra till privat- och familjelivet.
Vid bedömningen av om undantaget i 6 § personuppgiftslagen är tillämpligt i det enskilda fallet kan det också ha betydelse vilket slag av handlingar och personuppgifter som begärs utlämnade och som behandlingen därmed skulle komma att avse.
Mängden personuppgifter som är föremål för behandling har inte någon självständig betydelse för om behandlingen är undantagen från personuppgiftslagen eller inte. Antalet personuppgifter som en begäran avser kan däremot ha betydelse vid domstolens bedömning av om undantaget i 6 § är tillämpligt i det enskilda fallet. Om begäran avser ett stort antal personuppgifter kan detta i sig tala för att verksamheten inte är av rent privat natur i den mening som avses i 6 § (jfr HD:s beslut den 31 mars 2015, p. 12). Om det för domstolen är känt att personen i fråga tidigare har begärt att få ut personuppgifter i elektronisk form, så kan det finnas skäl att beakta också detta vid bedömningen.
Dagboksblad innehåller personuppgifter som har registrerats av domstol för särskilda ändamål i en strukturerad samling. Uppgifterna är många gånger av integritetskänslig natur. När en privatperson begär att i elektronisk form få ut alla dagboksblad, eller dagboksblad i t.ex. alla brottmål, under en viss period blir undantaget i 5 a § i allmänhet inte tillämpligt. Utgångspunkten måste vidare vara att behandlingen av personuppgifterna i dagboksbladen inte omfattas av undantaget i 6 § personuppgiftslagen; endast mera sällan kan det anses att en sådan behandling utgör ett led i en verksamhet av rent privat natur. Vid tveksamhet huruvida undantagen är tillämpliga bör domstolen överväga att i stället lämna ut utskrifter av dagboksblad (se p. 3).
I detta fall gäller begäran att, i elektronisk form, få ut dagboksblad i största allmänhet, och då så många som möjligt. Det som Walker har uppgett om hur han avser att använda dagboksbladen kan inte antas utgöra ett led i en verksamhet av rent privat natur i den mening som avses i 6 § personuppgiftslagen. Inte heller är undantaget i 5 a § tillämpligt i detta fall. Det innebär att personuppgiftslagen i dess helhet skulle gälla för behandlingen av de personuppgifter som förekommer i begärda dagboksblad.
I personuppgiftslagen finns en rad olika krav och inskränkningar vid behandling av personuppgifter (se t.ex. 9 och 10 §§). Det kan - oavsett antalet dagboksblad - antas att ett utlämnande till Walker av dagboksblad med personuppgifter skulle medföra att uppgifterna behandlades i strid med dessa föreskrifter. Därmed gäller enligt 21 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen sekretess för personuppgifterna i dagboksbladen.
Hovrättens beslut ska således inte ändras i fråga om dagboksblad som innehåller personuppgifter. Med hänsyn till hur Walker har utformat sin begäran och eftersom det inte finns någon skyldighet för en domstol att lämna ut dagboksblad i elektronisk form saknas det skäl att ändra hovrättens beslut beträffande dagboksblad som inte innehåller personuppgifter, i den mån som det förekommer sådana dagboksblad.
J.H:s överklagande ska alltså avslås.
HD avslår överklagandet.
HD:s beslut meddelat: den 13 juli 2015.
Mål nr: Ö 2345-15.
Lagrum: 2 kap. 1-3 och 13 §§ TF, 5 a och 6 §§personuppgiftslagen (1998:204) samt 21 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400).
Rättsfall: NJA 2015 s. 180 och EU-domstolens dom den 11 december 2014 i målet C-212/13.