Övergrepp i form av olaga hot och misshandel har bedömts inte vara av sådan omfattning och karaktär att kränkningen av målsägandens integritet ansetts som upprepad. Det förhållandet att gärningsmannens motiv för handlandet varit sådant som avses i bestämmelsen om grov kvinnofridskränkning har inte medfört att gärningarna ändå rubricerats som sådant brott.
Åklagaren åtalade J.I. för grov kvinnofridskränkning bestående i att han vid ett stort antal tillfällen hotat målsäganden och vid två tillfällen misshandlat henne.
Tingsrätten (ordförande rådmannen Cole) biföll i dom den 30 november 2007 åtalet på så sätt att J.I. dömdes för grov kvinnofridskränkning bestående i att han vid ett tillfälle i september 2007 uppsåtligen tillfogat målsäganden smärta och rodnad genom att tilldela henne en örfil samt den 31 oktober 2007 dels vid tre tillfällen hotat henne genom att skicka meddelanden till hennes mobiltelefon av innebörd att han skulle slå henne, dels uppsåtligen tillfogat målsäganden smärta och röda märken genom att med ett bälte tilldela henne ett hårt slag över baksidan av låren. Påföljden bestämdes till fängelse 6 månader.
I domskälen anförde tingsrätten bl.a. följande. Frågan är då hur J.I:s handlande skall rubriceras. För bifall till åtalet för grov kvinnofridskränkning krävs enligt 4 kap. 4 a § första stycket brottsbalken bl.a. att gärningarna var och en utgjort led i en upprepad kränkning av personens integritet och att gärningarna har varit ägnade att allvarligt skada personens självkänsla. Nu aktuella händelser har skett inom en förhållandevis begränsad tid. Det är tydligt att bakgrunden till J.I:s handlande har varit hans starkt religiösa tro och hans uppfattning att mannen per definition är överordnad kvinnan. Han har alltså haft för avsikt att skada målsägandens självkänsla på sätt som anges i paragrafen. Det synsätt som har legat till grund för hans handlande strider mot en grundläggande samhällsvärdering, nämligen den att alla människors värde är lika. Vid en samlad bedömning finner tingsrätten att gärningen skall bedömas som grov kvinnofridskränkning.
J.I. överklagade domen och yrkade att hovrätten dels skulle rubricera brottsligheten som misshandel och olaga hot, dels bestämma påföljden till villkorlig dom och böter. Han yrkade vidare att hovrätten under alla förhållanden skulle sätta ned fängelsestraffet. Åklagaren bestred ändring.
Hovrätten (hovrättsrådet Jackson, adjungerade ledamoten rådmannen Mcdaniel, tf. hovrättsassessorn Kramer, referent, samt nämndemännen Ellis och Jenkins) anförde i dom den 30 januari 2008:
I enlighet med tingsrättens dom ska J.I. dömas för att han vid ett tillfälle under augusti eller september 2007 har tilldelat målsäganden en örfil, samt att han den 31 oktober 2007 dels med ett bälte tilldelat henne ett hårt slag över låret, dels hotat henne genom att skicka tre meddelanden till hennes mobiltelefon av innebörd att han skulle slå henne. Frågan är om dessa gärningar ska bedömas som grov kvinnofridskränkning eller om de ska straffas som fristående brott, nämligen ringa misshandel, misshandel av normalgraden och olaga hot.
För att gärningarna ska rubriceras som grov kvinnofridskränkning förutsätts bland annat att var och en av gärningarna utgjort led i en upprepad kränkning av den drabbades integritet. Enligt förarbetena bör frågan om hur många kränkande gärningar som krävs för att kränkningen ska anses vara upprepad bedömas med utgångspunkt i gärningarnas karaktär; ju allvarligare de enskilda gärningarna är, desto färre gärningar krävs för att kränkningen ska anses som upprepad (se prop. 1997/98:55 s. 133).
I detta mål har det visserligen varit fråga om ett flertal kränkande övergrepp, men gärningarna har ägt rum under endast två dagar och kränkningarna den 31 oktober 2007 har alla utlösts av samma faktor; J.I:s vrede över att målsäganden inte kom hem från sin väninna. Endast misshandeln med bälte kan anses ha varit av allvarligare slag. Sammantaget har de kränkande övergreppen därför inte varit av sådan omfattning och karaktär att kränkningen av målsägandens integritet ska anses som upprepad. Att, som tingsrätten framhåller, J.I:s motiv för handlandet varit sådant som avses i bestämmelsen om grov kvinnofridskränkning förändrar inte denna bedömning.
Straffvärdet av den samlade brottsligheten motsvarar fängelse tre månader. Misshandeln den 31 oktober 2007 är av sådan art att påföljden normalt ska bestämmas till fängelse. Det har inte framkommit något skäl att frångå en sådan påföljd. Det saknas anledning att vid straffmätningen frångå straffvärdet. Påföljden ska därför bestämmas till fängelse tre månader
Hovrätten ändrar tingsrättens domslut på så sätt att hovrätten dömer J.I. för misshandel och olaga hot enligt 3 kap. 5 § respektive 4 kap. 5 § brottsbalken och bestämmer fängelsestraffets längd till 3 månader.
Hovrättens dom meddelad: den 30 januari 2008.
Mål nr: B 2953-07.
Lagrum: 4 kap. 4 a § brottsbalken.
Rättsfall: NJA 2003 s. 144; RH 2003:11.
Litteratur: Prop. 1997/98:55 s. 133.