Kommunal nämnds klagorätt i mål om bygglov ----- Mark- och miljödomstol har upphävt miljö- och samhällbyggnadsnämndens beslut att bevilja tidsbegränsat bygglov. Enbart nämnden har överklagat mark- och miljödomstolens avgörande. Domen har ansetts gå nämnden emot och nämnden har därför rätt att överklaga domen till Mark- och miljööverdomstolen.
RÄTTEN
Hovrättslagmannen Little, hovrättsråden Clark (deltar inte i beslutet om prövningstillstånd; skiljaktig mening i frågan om klagorätt), och Page, referent, samt tekniska rådet Martin
c/o D.L.
På ansökan av Småa AB beviljade Miljö- och samhällsbyggnadsnämnden i Nynäshamns kommun (nämnden) den 21 februari 2013 tidsbegränsat bygglov för parkeringsplatser på fastigheten X i Nynäshamns kommun. Efter överklagande upphävde mark- och miljödomstolen nämndens beslut och avslog Småa AB:s ansökan om tidsbegränsat bygglov. Nämnden, men inte Småa AB, har överklagat mark- och miljödomstolens avgörande och yrkat att Mark- och miljööverdomstolen, med ändring av mark- och miljödomstolens dom, beviljar det tidsbegränsade bygglovet. Frågan har uppkommit om nämnden ska anses ha rätt att överklaga mark- och miljödomstolens dom.
Nämnden har anfört följande till stöd för att den ska ha rätt att överklaga beslutet. Nämnden har det övergripande ansvaret för planering av bostäder och infrastruktur och för skötseln av stadsmiljön. Nämnden har till uppgift att bidra till en hållbar samhällsutveckling såväl i kommunen som i samhället i stort. Detta sker bl.a. genom att pröva och besluta i ansökningar om lov och förhandsbesked i enlighet med plan- och bygglagen. I det nu aktuella ärendet finns enligt nämnden anledning att betvivla riktigheten av det slut som mark- och miljödomstolen har kommit till liksom att det kan vara av vikt för ledning av rättstillämpning att frågan prövas av högre rätt. Området Segersäng undergår för närvarande en större exploateringsprocess. I takt med områdets fortsatta utveckling är det högst sannolikt att frågan om tillfälliga, och ibland lovpliktiga åtgärder kommer att väckas igen. Det är därför av vikt för nämnden att också för framtida prövning veta hur olika bedömningsgrunder ska avvägas. För det fall en byggnadsnämnd har meddelat ett bygglov som upphävts av en överinstans har nämnden rätt att föra talan (jfr MÖD 2012:22 och 2012:23).
Mark- och miljööverdomstolen meddelar prövningstillstånd.
I rättsfallen MÖD 2012:22 och 2012:23 behandlades frågan om en byggnadsnämnds rätt att överklaga när underinstansen upphävt nämndens beslut att meddela bygglov. I de målen klagade utöver nämnden även den som var sökande i målet. I detta mål har enbart nämnden överklagat mark- och miljödomstolens avgörande att upphäva det tidsbegränsade bygglovet. Det kan sättas i fråga om det är en lämplig ordning att nämnden tillåts överklaga i en situation när den enskilde inte har vidhållit sin bygglovsansökan genom ett eget överklagande, och frågan om bygglovet därför i någon mening kan sägas ha fallit. Det finns emellertid enligt Mark- och miljööverdomstolens mening inte tillräckliga skäl att bedöma denna situation på annat sätt än i avgörandena från 2012 (se de angivna rättsfallen med där gjorda hänvisningar). Nämnden har därför rätt att överklaga mark- och miljödomstolens dom.
Det överklagade avgörandet får prövas av Mark- och miljööverdomstolen bara om Mark- och miljööverdomstolen meddelar prövningstillstånd. Mark- och miljööverdomstolen finner att det föreligger skäl att meddela prövningstillstånd.
Beslutet får inte överklagas.
Hovrättsrådet Clark är skiljaktig och anför: När miljö- och samhälls-byggnadsnämnden på detta sätt ensam överklagar ett beslut genom vilket en enskild sökande har erhållit bygglov går nämndens överklagande ut på att någon annan ska erhålla ett bygglov trots att denne själv inte har överklagat beslutet där det beviljade bygglovet upphävdes. Bygglovsansökan har i ett sådant fall förlorat sin aktualitet och får därmed anses ha förfallit. Jag menar att därigenom finns det i detta mål ingenting att pröva för Mark- och miljööverdomstolen. Nämndens överklagande bör därför avvisas i detta fall. Förhållandena i detta mål skiljer sig därmed från förhållandena i MÖD 2012:22 och 2012:23 där även den enskilde sökande hade överklagat. Jag menar dock att nämnden i sådana fall inte heller har någon rätt att överklaga till förmån för en enskild sökande eftersom det inte har gått nämnden emot.