En fordran på grund av ett leasingavtal, avseende en s.k. förmånsbil för en av ägarna av företaget, har ansetts ha uppkommit i leastagarens näringsverksamhet. Rättshjälp har ej beviljats.
Södra Roslags tingsrätt (1993-09-16, t.f. rådmannen Mckinney) avslog en ansökning av B.H. om allmän rättshjälp med motiveringen att den rättsliga angelägenheten - fordran på grund av borgen - hade uppkommit i B.H:s tidigare näringsverksamhet och att omständigheterna inte visats vara sådana att B.H. likväl kunde beviljas rättshjälp.
B.H. överklagade tingsrättens avslagsbeslut.
Svea hovrätt (1993-11-15, hovrättslagmannen Ward, referent, hovrättsrådet Jones och t.f. hovrättsassessorn Tran) ogillade överklagandet med följande motivering.
B.H. ägde tillsammans med sin bror ett aktiebolag, som - såvitt framgår av handlingarna i målet - sysslade med att reparera bilar. Bolaget leasade en personbil. B.H. gick i borgen för bolagets åtaganden enligt leasingavtalet. Bilen brukades av B.H. som s.k. förmånsbil. Något år efter det att B.H. och brodern hade förvärvat bolaget, försattes det i konkurs.
En första fråga är om den fordran som målet vid tingsrätten gäller kan anses ha uppkommit i den näringsverksamhet som B.H. drev genom bolaget.
B.H. menar att vid en tillämpning av rättshjälpslagen skillnad måste göras mellan det fallet att näringsidkarens borgensåtagande avser en kredit för företagets direkta verksamhet och det fallet att krediten avser något annat. Hovrätten delar inte den uppfattningen. Avgörande i ett fall som detta är enligt hovrättens mening att krediten har upptagits i rörelsen. Hur krediten har använts saknar alltså betydelse.
Med hänvisning till vad som har anförts finner hovrätten att den rättsliga angelägenheten har uppkommit i näringsverksamhet som B.H. tidigare har bedrivit.
Vid en sådan helhetsbedömning som skall göras vid en tillämpning av 8 § första stycket 3 rättshjälpslagen (1972:429) finner hovrätten inte skäl att ändra det överklagade beslutet. B.H:s överklagande ogillas därför.