Publiceringar på en webbplats, som innefattade förtal, omfattades inte av tryckfrihetsförordningens eller yttrandefrihetsgrundlagens tillämpningsområde. Lagliga förutsättningar har inte funnits att meddela åläggande om att på webbplatsen införa en länk till den dom i vilken förtalsfrågan prövades.
N.S. väckte talan vid Norrtälje tingsrätt mot K.T.R. och den ideella föreningen World Institute of Asian Studies på det sätt som framgår av tingsrättens dom.
Tingsrätten (lagmannen Olson, rådmannen Doyle och tingsfiskalen Tran) meddelade dom den 12 maj 2010.
I domen tecknades följande bakgrund.
N.S. och K.T.R. är båda från Sri Lanka. På Sri Lanka finns politiska motsättningar mellan landets singalesiskt dominerade regering och befolkningsminoriteten tamilerna. Det finns också motsättningar mellan olika tamilska grupper. Under många år rasade ett inbördeskrig mellan regeringstrupper och olika tamilska gerillagrupper. En av dessa gerillagrupper är, eller var, de tamilska tigrarna (Liberation Tigers of Tamil Elam, LTTE). Regeringstrupperna besegrade LTTE militärt under våren 2009. Det fördes före det militära avgörandet till och från förhandlingar mellan regeringen på Sri Lanka och LTTE. Den norska regeringen engagerade sig som medlare i konflikten. LTTE klassades den 29 maj 2006 av den Europeiska Unionen som en terroristorganisation.
N.S. arbetar som frilansjournalist, är norsk medborgare och bosatt i Oslo. Han har rapporterat om de politiska förhållandena på Sri Lanka och om de fredsförhandlingar som förts mellan Sri Lankas regering och LTTE med den norska regeringen som medlare.
K.T.R. är bosatt i Hallstavik i Norrtälje kommun och leder därifrån den ideella föreningen World Institute of Asian Studies (föreningen). Föreningen driver webbplatsen Asian Tribune www.asiantribune.com, som är en engelskspråkig daglig nyhetstjänst, inriktad på asiatiska förhållanden. Asian Tribune finansieras genom donationer och annonser. K.T.R. är redaktör för Asian Tribune och den som bestämmer över innehållet på webbplatsen.
N.S. har nu väckt talan under påstående att det på www.asiantribune.com publicerats artiklar som bl.a. knyter honom till LTTE och att detta skulle innebära ärekränkning av honom.
förplikta K.T.R. och föreningen att solidariskt till N.S. betala 125 000 kr jämte ränta avseende kränkningsersättning som vållats genom ärekränkningsbrott begångna under tiden från och med den 2 november 2005 till och med den 11 februari 2009,
fastställa att K.T.R. och föreningen var skyldiga att solidariskt ersätta den rena förmögenhetsskada som N.S. vållats genom ärekränkningsbrotten,
ålägga K.T.R. och föreningen att vid vite solidariskt bekosta tryckning av tingsrättens dom i en rikstäckande tidning i Sverige, tryckning av en auktoriserad översättning till norska i en rikstäckande tidning i Norge samt tryckning av en auktoriserad översättning till engelska i en rikstäckande tidning i Norge samt tryckning av en auktoriserad översättning till engelska i en rikstäckande tidning på Sri Lanka, och
förplikta K.T.R. och föreningen att vid vite solidariskt och på egen bekostnad under minst 30 dagar på en framträdande plats på startsidan för Thomas låta införa en länk till tingsrättens dom och till en auktoriserad översättning till engelska av domen.
K.T.R. och föreningen bestred yrkandena.
I domskälen fann tingsrätten att svarandena borde svara solidariskt för publiceringarna, att publiceringarna i närmare angiven omfattning utgjorde grovt förtal samt att K.T.R. och föreningen hade ådragit sig skadeståndsskyldighet gentemot N.S. Fastställelseyrkandet om rätt till ersättning för ren förmögenhetsskada skulle bifallas. Tingsrätten fann vidare att N.S. var berättigad till kränkningsersättning med 125 000 kr.
I fråga om tryckning och publicering av domen anförde tingsrätten följande.
Enligt bestämmelsen i 5 kap. 6 § andra stycket skadeståndslagen får rätten allt efter omständigheterna ålägga den som begått ärekränkningsbrott att bekosta tryckning av domen i målet i en eller flera tidningar. För sådant åläggande är inte nödvändigt att talan förs om ansvar för brott (Bengtsson & Strömbäck, Skadeståndslagen. En kommentar, 2 uppl., s. 316 f.).
Syftet med denna bestämmelse är att den kränkte skall kunna få upprättelse. Sådan upprättelse är tänkt att ske genom att samma allmänhet som tagit del av kränkande uppgifter om den beskyllde får klart för sig att dessa beskyllningar av domstol bedömts som ärekränkningsbrott. I lagtexten talas om att tryckning får ske i tidning. I förarbetena betonas emellertid domstolens fria prövningsrätt i denna fråga och att lämplighetsöverväganden i fråga om upprättelse bör vara vägledande. Sålunda sägs att tryckning i magasin eller facktidskrifter också bör komma i fråga, allt efter ärekränkningens art (prop. 1972:5 s. 575).
Enligt tingsrättens mening ligger det nära till hands att som utgångspunkt tänka sig att publicering av domen i ett ärekränkningsmål bör ske i ett medium som har samma spridning som de ärekränkande uppgifterna fått. Med beaktande av detta och de ändamålsskäl som bär upp regleringen om tryckning och publicering av domar i mål av denna typ, anser tingsrätten det befogat att i detta fall ålägga svarandena, solidariskt, att på samma webbplats där beskyllningarna mot N.S. publicerats införa en tydlig hänvisning och länk till en auktoriserad översättning till engelska av domslutet och domskälen under rubriken ”Innebär publiceringarna förtal eller grovt förtal?” i denna dom.
De ärekränkande uppgifter som lämnats via webbsidan har knappast varit en allmänt känd eller rikstäckande nyhet i Sverige. N.S. saknar någon särskild koppling till Sverige. Det saknas därför skäl att ålägga svarandena att ordna publicering i en rikstäckande svensk tidning.
N.S. bor i Norge. Vissa av artiklarna anspelar på detta och berör även den norska regeringens roll som medlare i konflikten på Sri Lanka. Frågan om N.S:s koppling till LTTE har emellertid såvitt visat inte varit föremål för allmän debatt eller särskild uppmärksamhet i Norge. Det saknas mot bakgrund av detta skäl för publicering av domen i en rikstäckande norsk dagstidning.
Det finns uppenbara skäl för publicering i en tidning på Sri Lanka. Publicering bör ske i den omfattning som nyss angavs beträffande publicering på webbplatsen.
N.S. har begärt att domen i denna del skall förenas med vite. Med hänsyn till hans berättigade intresse av att nå upprättelse så skyndsamt som möjligt finns anledning för tingsrätten att förena åläggandena att publicera denna dom med ett vite om 100 000 kr för envar av svarandena.
Tingsrätten förpliktade K.T.R. och World Institute for Asian Studies att till N.S. solidariskt betala 125 000 kr jämte ränta, avseende kränkningsersättning som vållats genom ärekränkningsbrott begångna under tiden den 2 november 2005-den 11 februari 2009.
Tingsrätten fastställde att K.T.R. och World Institute for Asian Studies var skyldiga att solidariskt ersätta den rena förmögenhetsskada som N.S. vållats genom ärekränkningsbrott begångna under tiden den 2 november 2005-den 11 februari 2009.
Tingsrätten ålade K.T.R. och World Institute for Asian Studies solidariskt, envar vid vite om 100 000 kr, att inom 14 dagar från det att tingsrättens dom vann laga kraft på en framträdande plats på startsidan för Thomas låta införa en länk till domen i målet och till en auktoriserad översättning till engelska av domen. Av domen skulle publiceras åtminstone domslutet och domskälen under rubriken ”Innebär publiceringen förtal eller grovt förtal?”.
Tingsrätten ålade K.T.R. och World Institute for Asian Studies solidariskt, envar vid vite om 100 000 kr, att inom 30 dagar från det att tingsrättens dom vann laga kraft tillse att tryckning av en auktoriserad översättning till engelska i en rikstäckande tidning på Sri Lanka skedde. Domen skulle publiceras i den omfattning som angavs under punkten 3.
Yrkandena om att domen skulle publiceras i en svensk och en norsk rikstäckande tidning ogillades.
K.T.R. och World Institute for Asian Studies (WIAS) överklagade i Svea hovrätt och yrkade att hovrätten skulle ogilla N.S:s talan.
N.S. bestred ändring.
Hovrätten (hovrättslagmannen Ray, hovrättsrådet Lara, referent, samt tf. hovrättsassessorerna Jackson och Nguyen) meddelade dom den 24 februari 2012.
I domskälen kom hovrätten till samma slutsats som tingsrätten när det gällde vilka uppgifter som utgjorde förtal. I frågan om ansvarsfrihet gjorde hovrätten samma bedömning som tingsrätten och fann att uppgifterna utgjorde grovt förtal. Vidare fann hovrätten att K.T.R. och WIAS skulle svara för skadorna solidariskt. Hovrätten fann inte skäl att göra någon annan bedömning än den tingsrätten gjort i fråga om skadeståndets storlek. Även i fråga om den fastställelsetalan som N.S. förde anslöt hovrätten sig till tingsrättens bedömning.
Beträffande yrkandena om publicering av domen anförde hovrätten följande.
Vid tingsrätten yrkade N.S. att K.T.R. och WIAS vid vite skulle åläggas att bekosta översättning och tryckning av tingsrättens dom i vissa medier (yrkande 3). Yrkandet ogillades såvitt gällde publicering i norska och svenska tidningar men bifölls såvitt gäller en rikstäckande tidning på Sri Lanka. I de ogillade delarna överklagades domen men hovrätten meddelade inte prövningstillstånd.
Tingsrätten har i sitt domslut ålagt K.T.R. och WIAS att vid visst vite och inom viss tid se till att en auktoriserad översättning av domen till engelska trycks i en rikstäckande tidning på Sri Lanka (punkten 4 i tingsrättens domslut).
N.S:s yrkande har emellertid inte avsett annat än att vid vite och inom viss tid bekosta en översättning och tryckning av domen. Tingsrätten har således gått utöver vad som yrkats av honom.
Enligt bestämmelsen i 5 kap. 6 § andra stycket skadeståndslagen kan den som gjort sig skyldig till ärekränkning på yrkande av den kränkte efter omständigheterna åläggas att bekosta tryckning i en eller flera tidningar av dom i målet. Av bestämmelsen måste även anses följa en skyldighet att svara för översättning av domen i de fall det behövs för att göra tryckningen meningsfull. N.S:s yrkande om att bekosta översättning och tryckning har således laglig grund och ska bifallas. Yrkandet om vitesförordnande saknar dock laglig grund och ska därför lämnas utan bifall. Tingsrättens dom i denna del ska alltså ändras på så sätt att K.T.R. och WIAS solidariskt åläggs att bekosta översättning och tryckning av tingsrättens och hovrättens domar i en rikstäckande tidning på Sri Lanka.
Vid tingsrätten yrkade N.S. att K.T.R. och WIAS skulle åläggas att på en framträdande plats på startsidan på webbplatsen www.asiantribune.com låta införa en länk till domen i detta mål och till en auktoriserad översättning av domen till engelska (yrkande 4 redovisat på sidan 4 i tingsrättens dom). Tingsrätten biföll yrkandet.
Enligt 7 kap. 6 § andra stycket TF kan - om den tilltalade fälls för vissa former av tryckfrihetsbrott - förordnas att domen ska införas i den skrift som innehöll de brottsliga uppgifterna. En liknande bestämmelse finns i 5 kap. 4 § YGL. Dessa bestämmelser är inte tillämpliga i det nu aktuella målet. Som framgått ovan innebär bestämmelsen i 5 kap. 6 § andra stycket skadeståndslagen endast att åläggande att bekosta tryckning kan beslutas. Lagmotiven lämnar ett visst utrymme för diskretionära bedömningar. Detta utrymme tar sikte på i vilken omfattning som svaranden bör åläggas att bekosta tryckning. Som uttalandena numera bör tolkas bör det också kunna komma i fråga att ålägga en svarande skyldighet att betala för tryckning eller publicering i andra medier än de som var aktuella då. Härav följer dock inte att bestämmelsens tillämpningsområde kan utsträckas till att avse också publiceringsålägganden. Tvärtom framhölls det i lagmotiven att den inte innebar någon skyldighet för vederbörande tidning att trycka domen.
Det finns således inte något uttryckligt lagstöd för att ålägga K.T.R. och WIAS att på den aktuella hemsidan låta införa en länk till domen. Tingsrätten har i sin dom hänvisat till det ändamål som bär upp regleringen om tryckning och publicering av domar i mål av denna typ.
Den skyldighet att publicera domar som följer av de angivna bestämmelserna i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen utgör en rättsverkan av brott. Även om det skulle kunna anföras rättspolitiska argument för tingsrättens ställningstagande i denna del måste det konstateras att en så ingripande konsekvens av en lagöverträdelse måste ha stöd i lag. Något sådant lagstöd finns inte. N.S:s yrkande i denna del kan därmed inte vinna bifall. Tingsrättens dom (punkten 3 i tingsrättens domslut) ska ändras i enlighet med detta.
Hovrätten ändrade tingsrättens dom på följande sätt:
a) N.S:s yrkande om att införa en länk till domen på www.asiantribune.com (punkten 3 i tingsrättens domslut) lämnas utan bifall.
b) K.T.R. och WIAS ska solidariskt bekosta en auktoriserad översättning till engelska av tingsrättens och hovrättens domar i detta mål samt tryckning av dessa domar i en rikstäckande tidning på Sri Lanka (punkten 4 i tingsrättens domslut).
N.S. överklagade och yrkade att HD, med ändring av punkt 1.a) i hovrättens domslut skulle bifalla hans yrkande om att K.T.R. och World Institute for Asian Studies skulle förpliktas att vid vite, solidariskt och på egen bekostnad, under minst 30 dagar på en framträdande plats på startsidan för Thomas låta införa en länk till domarna i målet och till auktoriserade översättningar till engelska av domarna.
K.T.R. och World Institute for Asian Studies motsatte sig att hovrättens dom ändrades.
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, justitiesekreteraren Russell, föreslog i betänkande att HD skulle meddela följande dom.
I punkterna 1-3 redovisas vad som har förekommit i målet.
Enligt 5 kap. 6 § andra stycket skadeståndslagen (1972:207) kan den som blivit skadeståndsskyldig med anledning av ärekränkningsbrott på yrkande av den kränkte efter omständigheterna åläggas att bekosta tryckning i en eller flera tidningar. Det är inte nödvändigt att den som gjort sig skyldig till gärningen fälls till ansvar. Förs inte brottmålstalan kan domstolen på yrkande av den kränkte meddela föreläggande att bekosta tryckning av dom i målet (s.k. tryckningsföreläggande), men då ska domstolen ha konstaterat i domskälen att ärekränkningsbrott har förekommit. Domstolen har rätt att pröva om hela eller endast delar av domen ska tryckas på svarandens bekostnad och det är domstolen som avgör i vilken eller vilka tidningar som publiceringen ska ske (se Lindsey och Williams: Skadeståndslagen, 4 uppl., s. 370). I förarbetena till bestämmelsen uttalades att det liksom enligt då gällande rätt var målsägandens sak att sörja för själva tryckningen men att ett föreläggande för någon att bekosta tryckning givetvis inte medförde förpliktelse för målsäganden att ombesörja tryckning och än mindre någon skyldighet för vederbörande tidning att låta trycka domen (se prop. 1972:5 s. 575, jfr motivuttalandena i prop. 1978/79 s. 65 f.). Av lagtextens ordalydelse och uttalandena i förarbetena till skadeståndslagen framgår således att avsikten med bestämmelsen är att den kränkte ska kunna tillerkännas en rätt - dock utan motsvarande skyldighet - att på skadevållarens bekostnad låta trycka hela eller en del av domen. En sådan reglering rimmar väl med innebörden av skadestånd i skadeståndslagens mening; att skadestånd ska vara en ersättning som ska sätta den skadelidande i samma ekonomiska ställning som om skadan inte hade inträffat.
Sedan skadeståndslagens tillkomst har tekniken drastiskt utvecklats och förändrats, inte minst på mediaområdet. Det finns inget hinder mot att begreppet ”tidning” också numera bör anses kunna innefatta en webbplats där artiklar och inlägg med inslag av uppdaterade nyheter publiceras. I många fall omfattas sådana webbplatser av regleringen i yttrandefrihetslagstiftningen. Som framgått ovan kan emellertid inte 5 kap. 6 § andra stycket skadeståndslagen läggas till grund för domstol att ålägga skadevållaren att på sin webbplats låta publicera domen genom att införa en länk till denna. Samma ställningstagande framfördes vid lagstiftningsarbetet med att genomföra Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/48/EG av den 29 april 2004 om säkerställande av skyddet för immateriella rättigheter (se prop. 2008/09:67 s. 237 ff.). Däremot kan skadevållaren, på samma sätt som gäller för tidning, åläggas att ersätta den kränkte för publiceringskostnaden även om det givetvis kan ifrågasättas vilken praktisk nytta ett sådant föreläggande skulle få.
N.S. har hänvisat till regleringen i yttrandefrihetslagstiftningen. Enligt 7 kap. 6 § andra stycket TF och 5 kap. 4 § tredje stycket YGL finns möjligheten för domstol att besluta att en fällande dom för ärekränkningsbrott ska återges helt eller delvis i aktuell skrift respektive sändningsverksamhet. Bestämmelsen i yttrandefrihetsgrundlagen svarar mot vad som dessförinnan gällt enligt tryckfrihetsförordningen (se prop. 1990/91:64). Andra stycket i 7 kap. 6 § TF tillkom på konstitutionsutskottets initiativ (rskr. 1949 nr 101 och Konstitutionsutskottets utlåtande 1948 nr 30). Utskottet hänvisade till den dåvarande skadeståndsbestämmelsen i 6 kap. 3 § strafflagen av 1864 som innebar att den som dömts till ansvar för ärekränkningsbrott kunde dömas att erlägga kostnad till tryckning i allmän eller ortens tidning av domen och konstaterade samtidigt att - om brottet utgjorde tryckfrihetsbrott - det inte förelåg någon skyldighet att inta domen i samma skrift där tryckfrihetsbrottet hade begåtts och föreslog därför ett andra stycke i 7 kap. 6 § TF med den huvudsakliga innebörd som fortfarande gäller (anförda utlåtande s. 41 f.).
Redan det förhållandet att publiceringsföreläggande regleras i grundlag ger anledning till att iaktta försiktighet i fråga om en eventuell analog tillämpning. En viktig grundsats i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen är principen om ensamansvar. Vidare finns exklusiva bestämmelser om bl.a. vem som är åklagare och hur rättegången går till. För enskilda anspråk finns exklusiva bestämmelser som har företräde framför skadeståndslagens regelverk. Som framgått infördes möjligheten till publiceringsföreläggande för att ge denna möjlighet för domstol vid tryckfrihetsbrott. Bestämmelsen kom att bilda ett andra stycke i 7 kap. 6 § TF, som tidigare endast reglerade påföljd för tryckfrihetsbrott (prop. 1948:230). Det andra stycket hänvisar till att det finns särskilda bestämmelser i 11 kap. TF om skadestånd samt att, om den tilltalade fälls för ärekränkningsbrott, domstolen på yrkande kan förordna om publicering. Uppdelningen kan jämföras med vad som anges i 1 kap. 8 § BrB. Av den bestämmelsen framgår att en särskild rättsverkan är en författningsreglerad följd av ett brott som inte är vad lagen kallar brottspåföljd och som inte heller utgörs av skyldighet att betala skadestånd (se t.ex. Brooks m.fl., Brottsbalken, BrB 36 kap. s. 3, jfr NJA 1983 s. 163). Publiceringsföreläggande enligt tryckfrihetslagstiftningen utgör rättsverkan av brott, dessutom grundlagsfäst sådan. Som hovrätten anfört måste en sådan ingripande konsekvens av en lagöverträdelse ha stöd i lag.
Eftersom det saknas lagligt stöd för att förplikta K.T.R. att jämte föreningen på sin webbplats låta publicera domen genom att införa en länk till denna ska hovrättens domslut i denna del fastställas.
HD fastställer hovrättens domslut under punkten 1.a) innebärande att N.S:s yrkande om att införa en länk till domen på www.asiantribune.com (punkten 3 i tingsrättens domslut) lämnas utan bifall.
HD (justitieråden Hayes, Shannon, Miller, referent, Stewart och Rivera) meddelade den 28 februari 2014 följande dom.
Den ideella föreningen World Institute for Asian Studies (föreningen) driver webbplatsen Asian Tribune, www.asiantribune.com, som är en engelskspråkig daglig nyhetstjänst, inriktad på asiatiska förhållanden. K.T.R., som är bosatt i Hallstavik, företräder föreningen och bestämmer över innehållet på webbplatsen Asian Tribune.
Av hovrättens dom, som i dessa delar vunnit laga kraft, framgår det att ett flertal uppgifter som utgjort förtal riktat mot N.S. har publicerats på webbplatsen. K.T.R. och föreningen har förpliktats att solidariskt utge ersättning till N.S. för den skada som kränkningen inneburit. Hovrätten har också fastställt att de är skyldiga att betala ersättning för ren förmögenhetsskada som vållats genom ärekränkningen. De har vidare förpliktats att bekosta en översättning av tingsrättens respektive hovrättens dom och tryckning av dessa i en tidning på Sri Lanka.
Frågan i målet är om K.T.R. och föreningen kan föreläggas att publicera domarna i detta mål genom att införa en länk till domarna på webbplatsen Asian Tribune.
N.S. har till en början gjort gällande att ett föreläggande att publicera domarna på webbplatsen Asian Tribune kan meddelas med stöd av 5 kap. 6 § andra stycket skadeståndslagen.
I 5 kap. 6 § skadeståndslagen regleras närmare hur skadestånd för kränkning på grund av vissa brott ska bestämmas. Enligt bestämmelsen kan den som har gjort sig skyldig till ärekränkning eller liknande brottslig gärning, eller som annars är skadeståndsskyldig med anledning av sådant brott, åläggas att bekosta tryckning i en eller flera tidningar av dom i målet. Regeln grundas på tanken att även kostnaden för tryckning av en dom i en tidning är en ersättningsgill skada. Ett åläggande att bekosta tryckning av domen i en tidning kan meddelas på yrkande av den kränkte i mål om gärningen.
För bestämmelsens tillämpning krävs inte att någon har blivit fälld till ansvar för brott. Om den kränkte för skadeståndstalan kan bestämmelsen tilllämpas i fråga om domen i skadeståndsmålet, under förutsättning att domstolen finner att en sådan brottslig gärning som avses i bestämmelsen har begåtts. Det är den kränkte som ska vidta åtgärder för att själva tryckningen ska komma till stånd. En dom som innebär att någon åläggs att bekosta tryckning medför emellertid ingen skyldighet för den kränkte att se till att domen trycks. Inte heller innebär ett sådant åläggande någon skyldighet för en tidning att trycka domen. (Se prop. 1972:5 s. 574 f.)
Mot den angivna bakgrunden saknas det förutsättningar att med stöd av 5 kap. 6 § skadeståndslagen förplikta K.T.R. eller föreningen att publicera domen på webbplatsen Asian Tribune.
N.S. har vidare gjort gällande att ett föreläggande att publicera domarna på webbplatsen kan meddelas med stöd av en analog tillämpning av 7 kap. 6 § andra stycket TF eller 5 kap. 4 § YGL.
Enligt 7 kap. 6 § andra stycket TF finns det möjlighet för domstol att efter yrkande besluta att en fällande dom för ärekränkningsbrott ska införas i den skrift genom vilken brottet begåtts. Om någon döms för förtal eller förolämpning och har brottet begåtts i ett radioprogram finns det, enligt 5 kap. 4 § tredje stycket YGL, en möjlighet för domstolen att besluta att domen, helt eller delvis, eller ett av rätten gjort sammandrag av den, ska återges i samma sändningsverksamhet.
Bestämmelsen infördes ursprungligen i tryckfrihetsförordningen på konstitutionsutskottets initiativ för att åstadkomma en skyldighet att ta in domen i samma skrift där tryckfrihetsbrottet hade begåtts (Riksdagens skrivelse 1949 nr 101 och Konstitutionsutskottets utlåtande 1948 nr 30). En motsvarande bestämmelse har därefter införts i yttrandefrihetsgrundlagen (se prop. 1990/91:64).
Den i förevarande mål aktuella webbplatsen omfattas inte av tillämpningsområdet för tryckfrihetsförordningen eller yttrandefrihetsgrundlagen. De redovisade bestämmelserna om publiceringsföreläggande hör nära samman med den speciella reglering som finns på det grundlagsskyddade området. Den regleringen innefattar särskilda processuella och materiella rättssäkerhetsgarantier och bygger på att en ansvarig utgivare svarar för det som publiceras i tidningar, television och radio. Till detta kommer att publiceringsföreläggande utgör en särskild rättsverkan av brott (jfr 2 kap. 10 § RF och NJA 1994 s. 480). Det är mot den bakgrunden uteslutet att med en analog tilllämpning av bestämmelserna i tryckfrihetsförordningen eller yttrandefrihetsgrundlagen förplikta K.T.R. eller föreningen att publicera domen på webbplatsen Asian Tribune.
Mot bakgrund av vad som nu har anförts saknas förutsättningar att ålägga K.T.R. eller föreningen att publicera domen på webbplatsen. Hovrättens domslut under punkten 1.a) ska därför fastställas.
HD fastställer hovrättens domslut under punkten 1.a), som innebär att N.S:s yrkande om att införa en länk till domen på www.asiantribune.com lämnas utan bifall.
HD:s dom meddelad: den 28 februari 2014.
Mål nr: T 1427-12.
Lagrum: 7 kap. 6 § TF, 5 kap. 4 § YGL och 5 kap. 6 § skadeståndslagen.