Byte av biträde enligt rättshjälpslagen har beviljats på grund av djupgående motsättningar enligt 21 § 2 st rättshjälpslagen. Bedömningen har skett utan hänsyn till om motsättningarna orsakats av biträdets sätt att utföra uppdraget eller ej (I). När parts begäran om byte föranlett beslut i lägre rätt om biträdets entledigande utan att nytt biträde satts i stället och parten i högre rätt fullföljt sin begäran om nytt biträde, har den högre rättens prövning, som alltså varit begränsad tillfrågan om behovet av biträde, ansetts böra ske efter samma grunder som eljest gäller för prövning av biträdesförordnande enligt 20 § 1 st samma lag (II).
Ingenjören B.D. yrkade vid Malmö TR, att TR:n måtte förklara leg läkaren S.G.K. skyldig att utge skadestånd till B.D. för skada, som B.D. lidit på grund av ett sjukdomsfall i dec 1972. B.D. gjorde gällande att S.G.K. förfarit felaktigt som läkare.
B.D. åtnjöt i målet allmän rättshjälp med advokaten C.C. som biträde enligt rättshjälpslagen.
TR:n ogillade i dom d 8 maj 1981 käromålet.
B.D. fullföljde talan i HovR:n över Skåne och Blekinge. I HovR:n hemställde B.D. och C.C., att HovR:n måtte entlediga C.C. som biträde enligt rättshjälpslagen. Som skäl anfördes brist på förtroende mellan B.D. och C.C.. B.D. anhöll vidare att HovR:n i stället skulle förordna annan naningiven advokat som rättshjälpsbiträde.
HovR:n (hovrättslagmannen Turner samt hovrättsråden Lester, referent, Stevens och Pering) meddelade d 23 juni 1981 följande beslut: I målet har redan uppkommit rättshjälpskostnader som överstiger 27 000 kr. Tillräckliga skäl att medge byte av rättshjälpsbiträde har ej anförts.
På grund härav lämnar HovR:n framställningen utan bifall.
B.D. och C.C. anförde besvär.
B.D. yrkade, att HD med entledigande av C.C. måtte förordna viss namngiven advokat till biträde enligt rättshjälpslagen. Som grund åberopade han att, vid prövning av om biträdesbyte skall tillåtas, avgörande inte kan få vara frågan om kostnaderna utan frågan om förtroendet mellan biträdet och klienten. Han anförde att han av olika anledningar inte längre hade något förtroende för C.C. och kritiserade C.C:s handlande i vissa närmare angivna hänseenden.
C.C. yrkade att han måtte befrias från uppdraget att vara biträde åt B.D.. Han åberopade, att förutsättningar inte längre förelåg för honom att biträda B.D.; ett framtida samarbete syntes helt uteslutet.
Domstolsverket medgav i förklaring, att C.C. entledigades från uppdraget som biträde, men bestred, att nytt biträde förordnades för B.D.. Domstolsverket anförde:
Frågan om byte av biträde regleras i 21 § rättshjälpslagen. I 2 st stadgas att byte av biträde får ske endast om djupgående motsättningar uppstått mellan biträdet och den rättssökande eller om eljest särskilda skäl föreligger. Den gällande lydelsen av paragrafen infördes d 1 jan 1980. Tidigare fanns det inte någon bestämmelse som reglerade när byte fick ske. Av förarbetena till ändringarna i rättshjälpslagen (prop 1978/79:90 s 176) framgår att bestämmelsen om biträdesbyte infördes för att poängtera att det främst ur kostnadssynpunkt är viktigt att en begäran om biträdesbyte prövas noggrant. Vidare framgår att det bör åligga den som begär byte att visa att skäl föreligger samt att den restriktiva praxis som gällde tidigare skall bibehållas.
Praxis när det gäller biträdesbyte har sålunda varit restriktiv. Det har sin grund i att rättshjälpsnämnderna när det gäller den frågan analogt tillämpat bestämmelserna i 21 § 2 st rättshjälpslagen i dess lydelse före d 1 jan 1980 om återkallande av biträdesförordnande (Arrfelt, Allmän rättshjälp, 2 uppl s 110). Enligt förarbetena (prop 1972:4 s 328) skall biträdesförordnande kunna återkallas t ex när biträdet inte utför uppdraget med tillräcklig omsorg eller på annat sätt åsidosätter sina plikter som biträde. Hänvisningen i propositionen 1978/79:90 till tidigare praxis innebär, enligt domstolsverkets uppfattning, att det i ett ärende av förevarande slag måste krävas att motsättningarna mellan biträdet och den rättssökande vid en objektiv bedömning kan anses ha orsakats av att biträdet inte handlagt ärendet med omsorg eller att han eljest handlat felaktigt.
Vid prövningen av en ansökan om biträdesbyte är enligt domstolsverkets uppfattning kostnadsaspekten av avgörande betydelse. Detta har varit grunden för hittillsvarande restriktiva praxis, som numera kodifierats. Vid prövningen bör således framför allt beaktas vad ett byte innebär ur kostnadssynpunkt. Skälen mot ett byte väger tyngre ju mer kostnaderna därigenom skulle öka, medan motsatsen är fallet om kostnaderna inte bedöms öka alls eller endast i liten omfattning. Till grund för denna prövning får därvid läggas den tid biträdet hittills lagt ned i ärendet, den tid den fortsatta handläggningen kan förväntas ta samt naturligtvis de skäl som anförts för ett byte. Det bör i sammanhanget även beaktas att ett förtroendefullt samarbete mellan biträdet och den rättssökande kan medföra att tidsåtgången blir kortare än om motsättningar föreligger.
Såväl av B.D:s som av C.C:s besvärsinlaga framgår att B.D:s förtroende för C.C. allvarligt rubbats. Även om B.D. inte återkallat sin fullmakt för C.C. torde av hans skrifter kunna utläsas att han under inga omständigheter önskar dennes hjälp i fortsättningen. Vid sådant förhållande kan det enligt verkets mening inte rimligen krävas att C.C. skall kvarstå som biträde. Han bör därför entledigas från sitt uppdrag.
Såvitt framgår av handlingarna anser domstolsverket inte att det kan riktas någon befogad anmärkning mot C.C:s sätt att sköta uppdraget. B.D:s rättshjälpskostnader uppgick vid tidpunkten för TR:ns dom till omkring 27 000 kr. Därefter har ytterligare kostnader uppstått för det biträde C.C. hittills lämnat sin huvudman i HovR:n. Målet får anses vara av relativt komplicerad beskaffenhet med en ganska omfattande skriftlig bevisning. Det kan därför antas att ett förordnande av nytt biträde skulle medföra en icke ringa kostnadsökning. Med hänsyn härtill och då särskilda skäl inte visats föreligga att ändå bevilja B.D:s framställning om nytt biträde, bör dennes yrkande därom lämnas utan bifall.
Ett avgörande i enlighet med verkets inställning innebär att den B.D. beviljade rättshjälpen inte längre skulle omfatta förmånen av biträde i angelägenheten. Enligt besvärsnämndens praxis har det inte ansetts föreligga något hinder emot att den rättssökande ställs utan biträde, oaktat han fortfarande haft behov därav. Domstolsverket delar den bedömning som sålunda kommit till uttryck i tidigare praxis. Det kan inte vara lagstiftarens mening att den rättssökande, oavsett anledningen till att tidigare biträde entledigas, skall tillförsäkras rätten att få nytt biträde förordnat för sig.
Sedan HD berett Sveriges Advokatsamfund tillfälle att avge yttrande i målet, anförde samfundets styrelse bl a:
I sin förklaring hävdar domstolsverket, att hänvisningen i propositionen till tidigare praxis innebär att det i ett ärende av förevarande slag måste krävas att motsättningarna mellan biträdet och den rättssökande vid en objektiv bedömning kan anses ha orsakats av att biträdet inte handlagt ärendet med omsorg eller att han eljest handlat felaktigt. Det kan inte vara riktigt att ge den i motiven mycket kortfattade hänvisningen till tidigare praxis en sådan innebörd. Uppställande av ett dylikt krav skulle sålunda innebära att tillämpningsområdet för 21 § 2 st rättshjälpslagen begränsas på ett sätt som inte framgår av vare sig stadgandets ordalydelse eller klara motivuttalanden. Det skulle dessutom enligt styrelsens mening vara en ytterst olycklig begränsning.
Då tillstånd till biträdesbyte i vissa fall skall lämnas av den domstol eller myndighet där den rättsliga angelägenheten är anhängiggjord, synes det olämpligt att biträdet och den rättssökande ingående skall behöva redovisa varför de inte kan samarbeta. Därtill kommer att advokats skyldighet att iaktta lojalitet mot klienten och att inte yppa vad som förekommit mellan klienten och honom förhindrar advokaten att utan klientens medgivande lämna domstol eller annan myndighet närmare upplysningar om orsakerna till uppkomna motsättningar (jfr TSA 1977 s 174 ff). Mot bakgrund härav anser styrelsen att biträdesbyte normalt bör medges om biträdet och den rättssökande samstämmigt förklarar att djupgående motsättningar har uppstått och att därför biträdesbyte är nödvändigt.
Självfallet spelar kostnadsaspekten en stor roll vid biträdesbyte. Emellertid får kostnadsfrågans betydelse inte överdrivas. Visserligen uppkommer merkostnader om den rättssökande tillåts byta biträde, men å andra sidan bör beaktas, vilket domstolsverket också framhållit, att ett förtroendefullt samarbete mellan biträdet och den rättssökande kan medföra kortare tidsåtgång och därmed lägre kostnader än om motsättningar föreligger. Att, såsom domstolsverket påyrkat i målet, i en anhängig process entlediga biträdet utan att förordna ett nytt, torde vidare medföra ökat arbete för domstolen vid målets handläggning och därmed högre domstolskostnader. Det kan med fog antas att dessa förhöjda domstolskostnader i icke ringa grad eliminerar de besparingar som gjorts genom att nytt biträde inte förordnats.
Förmånen av fritt biträde är ur den rättssökandes synpunkt det väsentliga inslaget i rättshjälpen. I den speciella relation som föreligger mellan advokat och klient är det lättförklarligt att motsättningar av olika slag kan uppkomma. Dessa motsättningar kan nå sådan styrka att vidare samarbete är omöjligt. Att om så blir fallet entlediga biträdet utan att förordna ett nytt, ehuru behov därav föreligger, kan försätta den rättssökande i en mycket besvärlig situation. Detta i synnerhet om, såsom i detta fall, ärendet är av tämligen vidlyftig och komplicerad beskaffenhet och dessutom anhängigt i HovR. I anledning härav bör, enligt styrelsens uppfattning, den av domstolsverket påyrkade lösningen tillgripas endast om särskilda omständigheter påkallar det. Styrelsen kan inte finna att sådana omständigheter föreligger i detta mål.
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, RevSekr Frideen, hemställde i betänkande, att HD måtte meddela följande beslut: Skäl. Av handlingarna i ärendet framgår att B.D. inte längre har förtroende för C.C. och i fortsättningen inte önskar hans biträde i målet. Såvitt handlingarna utvisar kan emellertid inte någon befogad anmärkning riktas mot C.C:s sätt att utföra sitt uppdrag. Kostnaderna för C.C:s arbete med målet uppgår redan i TR:n till avsevärda belopp. Med hänsyn till att målet får antas vara av relativt komplicerad beskaffenhet med en omfattande skriftlig bevisning kan antagas att byte av biträde skulle medföra avsevärt ökade kostnader. På grund av det anförda kan byte av biträde icke medges. Med hänsyn till B.D:s inställning till ett fortsatt biträde av C.C. bör emellertid denne entledigas från sitt uppdrag.
Slut. HD ändrar endast på det sätt HovR:ns beslut att C.C. entledigas från uppdraget som biträde enligt rättshjälpslagen åt B.D..
HD (JustR:n Johnston, Reynolds, Hebert, referent, Edwards och Kent) fattade följande slutliga beslut:
Skäl. Enligt 21 § 2 st rättshjälpslagen får byte av biträde ske bara efter särskilt tillstånd, och sådant tillstånd får lämnas, om djupgående motsättningar uppstått mellan biträdet och den rättssökande eller om eljest särskilda skäl föreligger. I stadgandets motiv (prop 1978/79:90 s 176) uttalas bl a att av kostnadsskäl dittills gällande restriktiva praxis i fråga om biträdesbyte bör bibehållas och att prövningen, om förutsättningar för byte föreligger, bör ske med noggrannhet. Innebörden härav får anses vara att part och biträde får finna sig i att fortsätta sitt samarbete även när vissa motsättningar uppkommit, bara dessa inte är så allvarliga att de kan betecknas som djupgående. För att byte skall tillåtas kan ej, såsom domstolsverket gjort gällande, krävas att motsättningarna vid en objektiv bedömning kan anses ha orsakats av att biträdet inte handlagt ärendet med omsorg eller eljest handlat felaktigt.
Är förhållandena sådana att biträde skall entledigas, bör kostnadsskäl inte föranleda att parten ställs utan biträde, när behov av sådant föreligger. Frågan om förordnande av nytt biträde bör i princip bedömas efter samma grunder som enligt 20 § 1 st andra meningen rättshjälpslagen gäller, när fråga om biträdesförordnande ursprungligen uppkommer.
Av vad B.D. och C.C. anfört framgår med full tydlighet att mellan huvudman och biträde uppkommit sådana motsättningar som åsyftas i 21 § 2 st rättshjälpslagen. Det kan under numera föreliggande förhållanden inte krävas att C.C. kvarstår som biträde. Han skall följaktligen - såsom också domstolsverket tillstyrkt - entledigas.
Omständigheterna ger vid handen att B.D. fortfarande är i behov av biträde för att kunna behörigen tillvarataga sin rätt i det aktuella tvistemålet. Det bör ankomma på HovR:n att pröva vem som bör förordnas till nytt biträde.
Slut. Med ändring av HovR:ns beslut entledigar HD C.C. från uppdraget som biträde enligt rättshjälpslagen åt B.D. och återförvisar målet i övrigt till HovR:n som har att förordna nytt biträde åt B.D..
Vid Mjölby TR väcktes åtal mot två personer för allmänfarlig vårdslöshet. I anslutning till ansvarstalan förde H.R. talan om ersättning för skada genom brand å varulager och inventarier i en av honom bedriven rörelse. H.R. åtnjöt allmän rättshjälp med advokaten U.K. såsom biträde enligt rättshjälpslagen. I dom d 22 nov 1979 ogillades åtalet delvis. H.R:s skadeståndstalan ogillades helt.
H.R. fullföljde talan till Göta HovR. Han yrkade bifall till åtalet och skadeståndstalan. Åklagaren förde inte talan.
Advokaten U.K. anhöll hos HovR:n om entledigande som biträde i målet och anförde, att det på grund av den oenighet som rådde mellan honom och H.R. ej var möjligt för honom att biträda H.R. fortsättningsvis. H.R. hemställde att advokaten S.M., Alingsås, måtte förordnas som nytt biträde enligt rättshjälpslagen åt honom.
HovR:n (hovrättsrådet Polland, referent, hovrättsassessorn Huynh och adj led Hall) yttrade i beslut d 21 nov 1980: H.R. hemställde i ett tidigare skede av målets handläggning att U.K. skulle entledigas och att advokaten Hubbard, Stockholm, skulle förordnas som biträde åt honom i stället.
HovR:n fann i beslut d 28 febr 1980 att skäl för byte av biträde ej förelåg och lämnade H.R:s yrkande om sådant byte utan bifall. HD fann i beslut d 29 sept 1980 ej skäl att meddela prövningstillstånd, i följd varav HovR:ns beslut skulle stå fast.
Några nya omständigheter som nu skulle motivera ett biträdesbyte har inte framkommit.
H.R. har emellertid visat att han under alla omständigheter motsätter sig att taga hjälp av U.K.. Med hänsyn härtill kan det inte begäras att U.K. skall stå kvar som biträde.
HovR:n lämnar yrkandet om biträdesbyte utan bifall och entledigar U.K. från uppdraget som biträde åt H.R..
Hovrättslagmannen Roberts var skiljaktig och anförde: Advokat, som på grund av meningsskiljaktigheter med klienten eller bristande förtroende från klientens sida önskar frånträda sitt uppdrag, bör ha rätt att bli entledigad från sitt uppdrag. U.K:s begäran om entledigande bör därför bifallas.
H.R. har behov av biträde i målet. Hinder föreligger ej mot att förordna S.M. som biträde.
På grund av det anförda entledigar jag U.K. från uppdraget som biträde enligt rättshjälpslagen för H.R. och förordnar S.M. till nytt biträde.
H.R. anförde besvär och yrkade, såsom hans talan fick förstås, att HD måtte förordna S.M. till nytt biträde enligt rättshjälpslagen. Som grund för sin talan åberopade H.R., att han uppenbarligen var i behov av biträde. Han anförde, att utgången i målet hade den allra största ekonomiska betydelse för honom, att behovet av biträde berättigade honom enligt rättshjälpslagen att komma i åtnjutande av denna förmån och att den omständigheten att U.K. entledigats inte kunde förringa H.R:s rätt till biträde.
Domstolsverket bestred ändring. Domstolsverket anförde i förklaringen i huvudsak detsamma som anfördes i förklaringen i det under I refererade målet. Verket yttrade, att såvitt framgick av handlingarna någon befogad anmärkning inte kunde riktas mot U.K:s sätt att sköta sitt uppdrag, och framhöll, att om skäl skulle finnas att nytt biträde förordnades för H.R. det med hänsyn till de ökade kostnader som skulle uppstå inte borde komma i fråga att som biträde förordna en i Alingsås verksam advokat.
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, RevSekr Frideen, hemställde i betänkande, att HD måtte meddela följande beslut: HD fastställer HovR:ns beslut, såvitt nu är i fråga.
HD (JustR:n Johnston, Reynolds, referent, Hebert, Edwards och Kent) fattade följande slutliga beslut:
Skäl. HovR:ns beslut har till den del U.K. därigenom entledigats från uppdraget som biträde åt H.R. vunnit laga kraft. HD:s prövning avser därför nu enbart frågan, huruvida H.R. har behov av biträde för att kunna behörigen tillvarataga sin rätt. Anledning saknas att vid denna begränsade prövning inte låta bedömningen ske efter samma grunder som enligt 20 § 1 st andra meningen rättshjälpslagen gäller, när fråga om biträdesförordnande ursprungligen uppkommer.
Omständigheterna ger ej annat vid handen än att H.R. fortfarande är i behov av biträde för att kunna behörigen tillvarataga sin rätt i brottmålet. Biträde bör följaktligen förordnas.
Till biträde har H.R. själv föreslagit S.M.. Denne skall förordnas, om ej hans anlitande skulle medföra avsevärt ökade kostnader eller i övrigt särskilda skäl föranleder annat. Det bör ankomma på HovR:n att pröva denna fråga och, om HovR:n finner sig icke böra förordna S.M., förordna annan till biträde åt H.R..
Slut. HD upphäver HovR:ns beslut, såvitt H.R:s yrkande om nytt biträde lämnats utan bifall, och återförvisar målet i denna del till HovR:n, som har att förordna biträde åt H.R..