Fråga om ansvar enligt vapenlagen för en person som mottagit vapen för förvaring utan att tillstånd för förvaring har meddelats. Hovrätten har bedömt att befattningen med vapen inte varit straffbelagd och därför ogillat åtalet.
Åklagaren åtalade Navarro för vapenbrott enligt följande gärningsbeskrivning.
Navarro har under juni - 26 augusti 2005 i Åshammar i Sandvikens kommun, av oaktsamhet, innehaft ett hagelgevär Baikal och en studsare Husqvarna utan rätt till det.
Navarro bestred ansvar på den grunden att han inte gjort sig skyldig till straffbar oaktsamhet.
Förhör hölls med Sparks (rådmannen Johnson samt nämndemännen Wong, Smith och Jefferson) anförde i dom den 22 maj 2007:
Det är utrett genom de uppgifter som Navarro lämnat att han har vapenlicens samt att Navarro för en bekants räkning förvarat två gevär och utgått från att det inte behövdes tillstånd för innehavet under den tid som polismyndigheten skulle handlägga ägarens ansökan om tillstånd för förvaring. Det har vidare framkommit att Navarro efter några månaders förvaring kontaktat polismyndigheten för besked om tillstånd meddelats samt att polismyndighet inte meddelat tillstånd.
Enligt 5 kap. 3 § vapenlagen (1996:67) kan skjutvapen förvaras hos någon annan än vapnens innehavare. I bestämmelsen anges att för sådan förvaring krävs tillstånd. I förarbetena betonas bl.a. att den som betros att ha hand om skjutvapen bör dessförinnan bli föremål för en lämplighetsprövning och att de nya bestämmelserna ersatt det tidigare anmälningsförfarandet (se prop. 1999/2000:27 s. 51 ff.). Det finns alltså inte skäl för annan tolkning av lagtexten än att någon förvaring inte kan inledas innan tillstånd beviljas.
Navarro har därför saknat tillstånd för förvaring av de två gevären och följaktligen även saknat rätt till innehavet. M.L:s okunnighet om regelverket och hans handlande i övrigt är inte av sådan karaktär att gärningen är att bedöma som straffri. Navarro har härigenom gjort sig skyldig till vapenbrott enligt 9 kap. 1 § tredje stycket vapenlagen. När det gäller gärningens straffvärde har innehavet pågått en kort tid och Navarro har upplevt att han följt gällande föreskrifter och att hans medverkan skulle bidra till en säker förvaring av vapnen. Brottet har därför ett sådant lågt straffvärde att det vid valet av påföljd är att jämställa med en förseelse som kan medföra penningböter.
Tingsrätten dömer Navarro enligt 9 kap. 1 § tredje stycket vapenlagen till penningböter 3 000 kr.
Navarro överklagade och yrkade att åtalet skulle ogillas. Han bestred därvid ansvar för brott och angav som grund att han enbart hade förvarat vapnen utan tillstånd, vilket inte är straffbart. I andra hand intog han samma inställning som vid tingsrätten.
Åklagaren bestred ändring.
I hovrätten lades fram samma utredning som vid tingsrätten, varvid Navarro hördes på nytt.
Hovrätten (hovrättsråden Smith och Williams, tf. hovrättsassessorn Miller, referent, samt nämndemännen Jones och Morris) anförde i dom den 5 maj 2008:
Genom M.L:s uppgifter, som åklagaren inte har motbevisat, är följande utrett. Navarro blev av sin son tillfrågad om han hade möjlighet att förvara de aktuella vapnen. Vapnen tillhörde en bekant till sonen, H., som skulle arbeta utomlands en period och som därför inte hade möjlighet att själv förvara dem på ett säkert sätt. Navarro godtog att motta de aktuella vapnen för förvaring samtidigt som han upplyste sonen om att innehavaren av vapnen, H., behövde ett särskilt tillstånd för att förvara vapnen hos honom. När Sullivan besökte Navarro för att lämna över vapnen hade denne inte med sig något tillstånd för förvaring, men en lånelicens. Navarro var inte intresserad av att låna vapnen, men godtog att ta emot vapnen för förvaring i avvaktan på att Sullivan skulle skaffa erforderligt tillstånd. Navarro förvarade vapnen i ett låst vapenskåp i sin bostad. Han använde inte vapnen vid något tillfälle. När någon tid gått och Navarro fortfarande inte mottagit något tillstånd för förvaring kontaktade han själv polismyndigheten för att kontrollera saken. Navarro kände inte till att det fanns ett beslut om att vapnen skulle omhändertas. H. uppvisade giltiga vapenlicenser för honom.
Åklagaren har lagt Navarro till last att denne innehaft vapnen utan att haft rätt till detta. Frågan i målet är om hans befattning utgör straffbart innehav, eller om han enbart mottagit vapnen för förvaring.
Enligt 5 kap. 3 § första stycket vapenlagen (1996:67) får den som innehar ett skjutvapen lämna över detta till någon annan för förvaring om han eller hon inte själv kan ta hand om egendomen eller om det annars finns särskilda skäl. För sådan förvaring krävs tillstånd av polismyndigheten, om inte utlåning är tillåten enligt bestämmelserna i 3 kap.vapenlagen. Av bestämmelsens andra stycke framgår vidare att den som förvarar vapnet får använda detta endast om han eller hon har tillstånd att inneha vapen av samma typ.
Enligt 9 kap. 2 § första stycket b vapenlagen straffas, såvitt nu är av intresse, den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot bestämmelserna om överlämnande till förvaring hos någon annan i 5 kap. 3 § första stycket eller om användning vid sådan förvaring i 5 kap. 3 § andra stycket vapenlagen.
I förarbetena till vapenlagen uttalas att ett tillstånd för överlämnande av vapnen för förvaring inte ger rätt för förvararen att ”inneha” vapnen och förutsätter inte heller sådan rätt. Det ansågs därför rimligt att i särskild reglering införa straffansvar för den som lämnar över ett skjutvapen för förvaring hos annan utan att erforderligt tillstånd finns. Däremot föreslogs inte något straffansvar för den som utan att tillstånd har meddelats tar emot ett skjutvapen för förvaring. Denne skulle dock kunna straffas om han eller hon bryter mot förbudet att bruka vapnet. Vidare uttalades att om syftet med överlämnandet av vapnet sträcker sig längre än endast till förvaring torde mottagaren kunna träffas av straffansvar enligt bestämmelserna i 9 kap. 1 § för olovligt innehav (prop. 1999/2000:27 s. 70).
Att motta ett vapen enbart för förvaring är sålunda inte straffbart enligt bestämmelserna i 9 kap. 1 § vapenlagen. I målet är inte annat utrett än att Navarro har mottagit vapnen enbart för förvaring. Han kan därför inte anses ha innehaft vapnen i lagens mening . I enlighet med vad som anfört ovan kan M.L:s befattning med vapnen inte heller straffas enligt någon annan bestämmelse i vapenlagen. Åtalet ska därför ogillas.
Hovrätten ändrar den överklagade domen och ogillar åtalet.
Hovrättens dom meddelad: den 5 maj 2008.
Mål nr: B 666-07.
Lagrum: 9 kap. 1 § och 2 § första stycket b vapenlagen (1996:67).
Litteratur: Prop. 1999/2000:27 s. 70.