Principer för bestämmande av ersättning till offentliga försvarare och rättshjälpsbiträden för arbete med överklagande i mål i vilka prövningstillstånd fordras.
Allmän åklagare väckte vid Haparanda tingsrätt åtal mot bl.a. P.N., född 1979, för bl.a. grov misshandel.
Tingsrätten (ordförande rådmannen Miller) meddelade den 26 november 2003 dom i målet, i vilken P.N. dömdes för bl.a. misshandel till fängelse tio månader och förpliktades bl.a. att till staten utge ersättning för blodprovskostnader med 200 kr och, solidariskt med tre medtilltalade, 1 000 kr för rättsintyg.
Såväl åklagaren som P.N. överklagade.
Åklagaren yrkade att P.N. skulle dömas för grov misshandel och till ett längre fängelsestraff än vad tingsrätten utdömt.
P.N. yrkade att åtalen för bl.a. grov misshandel skulle ogillas och att hovrätten oavsett utgången i skuldfrågan skulle sätta ned fängelsestraffets längd.
Hovrätten (hovrättsråden Hardin och Miranda, tf. hovrättsassessorn Daniel, referent, och två nämndemän) meddelade dom i målet den 3 februari 2004, i vilken P.N. dömdes för bl.a. grov misshandel till fängelse ett år sex månader. I domen angavs att vad tingsrätten förordnat om kostnader för blodprov och rättsintyg skulle stå fast.
P.N. överklagade beträffande bl.a. frågor om skuld, påföljd och ersättningsskyldighet för kostnader för blodprov och rättsintyg.
HD meddelade prövningstillstånd beträffande frågan om P.N:s ersättningsskyldighet till staten för blodprovskostnader och rättsintyg men fann inte skäl att meddela prövningstillstånd beträffande målet i övrigt.
Riksåklagaren medgav därefter ändring i den del för vilken HD meddelat prövningstillstånd.
Advokaten J.J. yrkade i egenskap av offentlig försvarare för P.N. ersättning av allmänna medel för försvaret av P.N. i HD med 3 750 kr för en tidsåtgång av tre timmar. Av beloppet avsåg 750 kr mervärdesskatt.
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, rev.sekr. Zhang, föreslog i betänkande att HD skulle meddela följande dom:
P.N. fälldes till ansvar av tingsrätten för att gemensamt och i samförstånd med tre medtilltalade ha misshandlat två män. Han ålades därvid att utge ersättning till staten för blodprovskostnader med 200 kr samt, solidariskt med de tre medtilltalade, för rättsintyg med 1 000 kr. Hovrätten ändrade domen i vissa avseenden men beslutade att vad tingsrätten förordnat om kostnader för blodprov och rättsintyg skulle stå fast.
Om den tilltalade döms för brottet i ett mål där åklagaren för talan skall han, enligt 31 kap. 1 § första stycket RB, som huvudregel ersätta staten för vad som enligt rättens beslut betalats av allmänna medel i ersättning till försvarare. Han skall också ersätta staten för kostnaden att hämta honom till rätten och för sådan kostnad för blodprovstagning och blodundersökning som avser honom själv och som har gjorts för utredning om brottet. Stycket fick sin nuvarande lydelse den 1 december 1997. Före lagändringen skulle den tilltalade även ersätta staten för kostnader för bevisning under förundersökningen eller i rättegången. Någon grund för att ålägga den tilltalade ersättningsskyldighet för sådana kostnader föreligger inte numera. P.N. kan därför inte åläggas att ersätta staten för polismyndighetens kostnader för rättsintyg.
Av tingsrättens dom framgår att åklagaren beträffande blodprovskostnaderna förklarat att de avsåg kostnader för DNA-analys. Riksåklagaren har emellertid i HD upplyst att det från polismyndigheten har inhämtats att något blodprov aldrig togs på de misstänkta, att utförd DNA-analys grundade sig på salivprov samt att uppgivna kostnader avsåg läkarundersökning för att utreda om de misstänkta hade några skador som kunde vara av intresse för utredningen. Polismyndighetens kostnader var således inte heller i detta avseende sådana som den tilltalade kan åläggas att ersätta staten för.
Hovrättens dom skall därför ändras på det sättet att P.N. befrias från skyldigheten att till staten utge ersättning för kostnader för blodprov och rättsintyg.
HD ändrar hovrättens dom på det sättet att P.N. befrias från skyldigheten att utge ersättning till staten för kostnader för blodprov och rättsintyg.
För biträde åt P.N. i HD tillerkänns J.J. ersättning av allmänna medel med 3 750 kr, avseende arbete. Denna kostnad skall stanna på staten. Av beloppet utgör 750 kr mervärdesskatt.
HD (justitieråden Carter, Prince, Morris, referent, Knox och Virdesten) meddelade den 1 mars 2005 följande slutliga beslut:
Genom hovrättens dom dömdes P.N. tillsammans med tre medtilltalade för bl.a. grov misshandel. Hovrätten fann därvid att vad tingsrätten förordnat om kostnader för blodprov och rättsintyg skulle stå fast. Detta innebar att P.N. i enlighet med tingsrättens dom skulle utge ersättning till staten med 200 kr för blodprovskostnad samt med 1 000 kr för rättsintyg där åläggandet var solidariskt för P.N. och de tre medtilltalade.
Om den tilltalade döms för brottet i ett mål där åklagaren för talan skall han, enligt 31 kap. 1 § första stycket RB, som huvudregel ersätta staten för vad som enligt rättens beslut betalats av allmänna medel i ersättning till försvarare. Han skall också ersätta staten för kostnaden att hämta honom till rätten och för sådan kostnad för blodprovstagning och blodundersökning som avser honom själv och som har gjorts för utredning om brottet. Stycket fick sin nuvarande lydelse den 1 december 1997. Före lagändringen skulle den tilltalade även ersätta staten för kostnader för bevisning under förundersökningen eller i rättegången (jfr prop. 1996/97:9 s. 164 f. och 232 f.).
Av utredningen i målet framgår att statens kostnader för rättsintyg utgörs av kostnader för polismyndigheten i Norrbottens län för läkarutlåtande avseende en målsägande. Någon grund för att ålägga den tilltalade ersättningsskyldighet för sådana kostnader föreligger inte numera. P.N. kan därför inte åläggas att ersätta staten för polismyndighetens kostnader för rättsintyg.
Vidare har riksåklagaren under handläggningen i HD upplyst att något blodprov aldrig togs på de misstänkta och att det som benämnts blodprovskostnader i själva verket var polismyndighetens kostnader för läkarundersökning för att utreda om de tilltalade hade några skador som kunde vara av intresse för utredningen. Polismyndighetens kostnader var således inte heller i detta avseende sådana som den tilltalade kan åläggas att ersätta staten för.
Hovrättens dom skall därför ändras på det sättet att P.N. befrias från skyldigheten att till staten utge ersättning för kostnader för blodprov och rättsintyg.
Vad härefter gäller ersättning till J.J. har HD numera som praxis att en offentlig försvarare eller ett rättshjälpsbiträde normalt får ersättning för maximalt två timmars arbete när det är fråga om ett okomplicerat mål i vilket prövningstillstånd inte meddelas. Dessa timmar skall anses räcka för telefonsamtal med klienten inför överklagandet och upprättandet av överklagandeskriften. Nämnda praxis kan frångås i sänkande riktning, t.ex. vid överklagande i strid med överklagandeförbud, överklagande utan någon egentlig argumentering i frågan om prövningstillstånd eller när ett överklagande är i det närmaste en kopia av överklagandet till hovrätten. Avvikelse anses emellertid också kunna ske i höjande riktning, t.ex. vid utförlig argumentering i en prejudikatfråga. Ett annat skäl för att avvika i höjande riktning kan vara att försvararen eller biträdet inför överklagandet har sammanträffat med sin klient. Det kan också förekomma andra särskilda omständigheter som kan medföra rätt till högre ersättning, t.ex. när ett mål krävt omfattande eller mera ingående fullföljdsarbete på grund av målets komplicerade natur.
J.J. har i förevarande mål yrkat ersättning endast för telefonöverläggning med sin klient samt för upprättande och expediering av överklagandet, vilket inte innehåller någon argumentering i den fråga i vilken prövningstillstånd meddelats. Vid dessa förhållanden bör de nyss angivna riktlinjerna tillämpas när det gäller bedömningen av frågan om ersättning för försvaret. Vid en sådan bedömning bör J.J. för försvaret av P.N. i HD tillerkännas ersättning av allmänna medel för två timmars arbete.
HD ändrar hovrättens dom på det sättet att P.N. befrias från skyldigheten att utge ersättning till staten för kostnader för blodprov och rättsintyg.
För försvaret av P.N. i HD tillerkänns J.J. ersättning av allmänna medel med 2 500 kr, avseende arbete. Denna kostnad skall stanna på staten. Av beloppet utgör 500 kr mervärdesskatt.
HD:s beslut meddelat: den 1 mars 2005.
Mål nr: B 911-04.
Lagrum: 21 kap. 10 § RB och 27 § rättshjälpslagen (1996:1619).