Användning av viss taklykta vid marknadsföring av taxitjänster har inte ansetts vilseledande enligt 6 eller 8 § marknadsföringslagen eftersom risk för förväxling mellan aktuella taxibilar inte befunnits föreligga. Förfarandet har inte heller ansetts utgöra renommésnyltning (jfr MD 2006:8, 2006:28 och 2007:2).
ÖVERKLAGAT AVGÖRANDE
S. K. A.
Med upphävande av tingsrättens dom ogillar Marknadsdomstolen käromålet och förpliktar Taxi trafikförening u.p.a. att ersätta Nguyen för rättegångskostnader i tingsrätten med tolvtusenetthundrasextiosex (12 166) kr, varav 11 576 kr avser ombudsarvode. På beloppet utgår ränta enligt 6 § räntelagen (1975:635) från den 26 oktober 2006 till dess betalning sker.
Taxi trafikförening u.p.a. skall ersätta Nguyen för rättegångskostnader i Marknadsdomstolen med tjugoåttatusenfemhundraåttioen (28 581) kr, varav 26 400 kr avser ombudsarvode, jämte ränta enligt 6 § räntelagen (1975:635) från dagen för Marknadsdomstolens dom till dess betalning sker.
Marknadsdomstolen avvisar S. K. A:s yrkande om ersättning för rättegångskostnader i den del yrkandet avser ersättning för eget arbete vid tingsrätten.
S. K. A. har yrkat att Taxi Stockholms talan skall ogillas och att föreningen skall förpliktas att ersätta hans rättegångskostnader vid tingsrätten och i Marknadsdomstolen.
Taxi Stockholm har bestritt ändring och yrkat ersättning för rättegångskostnader i Marknadsdomstolen.
Parterna har i Marknadsdomstolen i allt väsentligt åberopat samma grunder och omständigheter till stöd för sin talan som vid tingsrätten. Förnyade förhör har hållits med S. K. A. och M. H. Taxi Stockholm har åberopat viss skriftlig bevisning, bl.a. en marknadsundersökning avseende S. K. A:s taklykta. Syn har hållits på i målet aktuella taklyktor, den taklykta som var föremål för bedömning i Marknadsdomstolens avgörande MD 2007:2 och den taklykta som förevisades vid genomförandet av den nyss nämnda marknadsundersökningen.
Marknadsdomstolen gör följande bedömning.
Taxi Stockholm har gjort gällande att S. K. A:s marknadsföring av taxitjänster genom användningen av en viss taklykta strider mot 4, 6 och 8 §§marknadsföringslagen (1995:450), MFL.
Enligt 8 § MFL får en näringsidkare vid marknadsföring inte använda efterbildningar som är vilseledande genom att de lätt kan förväxlas med någon annan näringsidkares kända och särpräglade produkter. För att en vilseledande efterbildning skall anses föreligga i detta fall krävs således dels att Taxi Stockholms taklykta är särpräglad och känd på marknaden, dels att det föreligger förväxlingsrisk mellan aktuella produkter.
När det gäller frågorna om särprägel och kännedom har Marknadsdomstolen i ett flertal tidigare avgöranden funnit att Taxi Stockholms taklykta uppfyller de krav som uppställs i MFL (se MD 2006:8, 2006:28 och 2007:2). Något skäl att frångå den bedömningen i det nu aktuella målet föreligger inte.
Beträffande förväxlingsrisken har Marknadsdomstolen i nyss berörda avgöranden uttalat att bedömningen måste avse utformningen av bilarna i deras helhet, men att taklyktans utseende regelmässigt har en avgörande betydelse. I 2006 års avgöranden fann domstolen att förväxlingsrisk förelåg mellan de påtalade fordonen och Taxi Stockholms fordon. Det var där fråga om fordon försedda med taklyktor av väsentligen samma modell som Taxi Stockholms. Vidare hade taklyktorna kännetecken som nära anknöt till det kännetecken som återfinns på Taxi Stockholms taklykta. Domstolen fann i båda dessa fall att risken för förväxling var påtaglig. I 2007 års avgörande fann domstolen däremot inte någon förväxlingsrisk föreligga. I det fallet var det påtalade fordonet försett med en taklykta som i sitt grundutförande skiljde sig ganska markant från Taxi Stockholms taklykta. För att en vilseledande efterbildning skulle kunna föreligga krävdes därför enligt domstolen att den påtalade taklyktan försetts med kännetecken som mycket nära anknöt till Taxi Stockholms kännetecken. Den aktuella taklyktan saknade dock sådana kännetecken.
I förevarande fall finns stora likheter med 2007 års avgörande. Även S. K. A. har använt sig av en taklykta som är av annan modell än Taxi Stockholms taklykta. Det kännetecken taklyktan har försetts med saknar sådana inslag som gör att den direkt kan förknippas med Taxi Stockholms kännetecken. Dessa omständigheter talar för att förväxlingsrisk saknas. Taxi Stockholm har dock åberopat en marknadsundersökning avseende den påtalade taklyktan som enligt föreningen visar att förväxlingsrisk föreligger. Resultatet av denna undersökning bygger emellertid på ett icke slumpmässigt urval av respondenter. Detta innebär att resultatet av undersökningen endast gäller för de personer som ingår i undersökningen. Huruvida resultatet har giltighet för andra personer är okänt. Redan denna omständighet medför att undersökningen måste bedömas med stor försiktighet. Vidare saknas närmare information om hur de aktuella intervjuerna har genomförts. Det framgår således inte hur de aktuella respondenterna har valts ut och vilket eventuellt bortfall som föreligger. Inte heller framgår om respondenterna har fått någon inledande information om avsikten med undersökningen och vad denna information i så fall har innehållit. Till det anförda kommer att endast 15 procent av respondenterna direkt har förknippat det undersökta fordonet med Taxi Stockholm. Det är först efter en ledande följdfråga som ett större antal av respondenterna har angivit Taxi Stockholm som svar. Sammantaget finner domstolen att undersökningen har sådana brister att den inte kan läggas till grund för bedömningen. När det gäller förväxlingsrisken utgår domstolen i stället främst från de fotografier som har förebringats och vad som iakttagits vid syn på de aktuella taklyktorna. Vid en närmare granskning av denna bevisning anser domstolen att det inte finns risk för förväxling mellan S. K. A:s bil och Taxi Stockholms bilar. Domstolen beaktar här även det faktum att S. K. A:s bil även med bortseende från den aktuella taklyktan saknar kännetecken som gör att den kan kopplas till Taxi Stockholm. Någon vilseledande efterbildning föreligger således inte. Eftersom förväxlingsrisk saknas kan det inte heller vara fråga om vilseledande om kommersiellt ursprung eller kännetecken. Nguyen kan inte heller anses obehörigen ha anknutit till Taxi Stockholms verksamhet och därigenom ha dragit nytta av Taxi Stockholms renommé. I enlighet med det anförda skall Taxi Stockholms talan ogillas i dess helhet.
Vid ovan angiven utgång skall Taxi Stockholm ersätta Nguyen för rättegångskostnader såväl vid tingsrätten som i Marknadsdomstolen. Om de yrkade beloppen avseende ombudsarvode och tidsspillan råder inte tvist. S. K. A. har i Marknadsdomstolen yrkat ersättning med 28 000 kr för eget arbete i båda instanserna (40 timmar à 700 kr). Han har uppgett att mer än 20 timmar av arbetet har utförts efter det att tingsrätten meddelat dom i målet. Enligt 18 kap. 14 § rättegångsbalken skall en part som vill ha ersättning för rättegångskostnad framställa sitt yrkande innan handläggningen avslutas. Om så inte sker får han därefter inte föra talan om kostnad som har uppkommit vid samma rätt. Med hänsyn härtill kan S. K. A:s först i Marknadsdomstolen framställda yrkande om ersättning för eget arbete vid tingsrätten inte tas upp till prövning. När det gäller ersättning för eget arbete i Marknadsdomstolen har Taxi Stockholm vitsordat ett belopp om 1 000 kr (5 timmar à 200 kr). Ersättningen bör skäligen bestämmas till vitsordat belopp. Sammantaget skall Taxi Stockholm därmed förpliktas att ersätta Nguyen för rättegångskostnader i Marknadsdomstolen med 28 581 kr, varav 26 400 kr avser ombudsarvode.