Skadeståndstalan efter brand som vållats av 15-åring, fråga om försäkringsbolags regressrätt och om 15-åringen varit grovt vårdslös.
T.J. vållade i januari 2007 en brand i ett daghem på en fastighet i Mölndals kommun. Branden orsakades av att T.J., då 15 år gammal, tillsammans med två minderåriga kamrater, 13 och 14 år gamla, lekte med en fyrverkeripjäs som tändes och placerades i en springa i gallret till en ventil invid en entrédörr till byggnaden. Med anledning av branden dömdes T.J. för allmänfarlig vårdslöshet, grovt brott, den 13 april 2007. Byggnaden bedömdes totalskadad och Smith reglerade i egenskap av försäkringsgivare för Mölndals kommun skadan, som uppgick till ca 5 000 000 kr. - Regressrätten mot privatpersoner är hos Smith begränsad till fall av grov vårdslöshet eller uppsåt. T.J:s ansvarsförsäkring omfattade skada orsakad av grov oaktsamhet. För det fall T.J. till följd av grov oaktsamhet skulle befinnas vara ersättningsskyldig för den uppkomna skadan, skulle ersättning därför utgå från T.J:s ansvarsförsäkring. Frågan i målet var om T.J. hade vållat brandskadan genom grov vårdslöshet.
Länsförsäkringar yrkade vid tingsrätten att T.J. skulle förpliktas att till försäkringsbolaget utge 4 593 598 kr jämte ränta. Länsförsäkringar anförde som grund för yrkandet att T.J:s agerande att placera och antända en kraftig fyrverkeripjäs i en ventilationskanal så att fyrverkeripjäsen, när den exploderar, skjuter brinnande kulor in i ventilationskanalen mot byggnadens inre, innebar att han vållat brandskadan genom grov vårdslöshet.
T.J. bestred käromålet i dess helhet men vitsordade kapitalbeloppet och ränteyrkandet som skäliga i och för sig. Han anförde som grund för sitt bestridande att han inte orsakat brandskadan genom grov vårdslöshet.
Till utveckling av talan anförde parterna följande.
Länsförsäkringar: Prövningen om T.J:s handlande inneburit grov vårdslöshet ska ske enligt en objektiviserande metod; jfr NJA 2001 s. 234. Vad T.J. faktiskt insett eller bort inse rörande risken för skadan saknar betydelse. Frågan om T.J:s handlande inneburit grov vårdslöshet ska istället bedömas med utgångspunkt i hur ett motsvarande handlande av en vuxen person är att bedöma. Att placera och avfyra en fyrverkeripjäs med riktning in i en byggnad via en väggenomföring är ett grovt vårdslöst handlande.
T.J.: Det vitsordas att han vållat den aktuella brandskadan genom vårdslöshet, som dock inte är att anse som grov i skadeståndsrättslig mening. Han är dömd för allmänfarlig vårdslöshet och tingsrätten har inte gjort någon bedömning av om hans handlande har varit grov vårdslöst. Hans avsikt var endast att fyrverkeripjäsen skulle smälla lite högre än annars om den placerades som den gjorde. T.J. hade ingen som helst tanke på att det skulle kunna uppstå en brand och han förstod inte att hålet/ventilen hade någon förbindelse med lokalen innanför entrédörren. Han skulle inte ha placerat fyrverkeripjäsen som han gjorde om han förstått effekten av handlingen och att det skulle börja brinna. T.J. såg att det ”blinkade till” inne i byggnaden när fyrverkeripjäsen smällde av och stod därför kvar en stund för att förvissa sig om att inget hänt. Under tiden sprang de andra två kamraterna från platsen. Han lämnade också platsen när har inte såg något mer hända inne i byggnaden. Senare hörde han och kamraterna sirener och de såg rök stiga upp från trakten där byggnaden var belägen. Han kan inte anses ha visat sådan nonchalans eller hänsynslöshet som krävs för att hans oaktsamhet ska kunna bedömas som grov.
Vid förhör under sanningsförsäkran uppgav T.J. bl.a. följande. Han kan inget om smällare och fyrverkeripjäser och han har aldrig lekt med smällare. Det var hans kompis som hade med sig smällaren och satte den i gallret till ventilen. Kompisen hade tidigare böjt ner gallret. En större del av smällaren var utanför och mellan sju och tio centimeter var innanför gallret. Eftersom kompisen var för kort för att nå smällaren och tända den, antände T.J. pjäsen. Han visste inte vad det var för sorts smällare eller vart den skulle skjuta men hans kompis hade sagt att den skulle antändas i den ände som var innanför gallret eftersom den skulle skjuta inåt. Smällaren sköt inåt men den smällde inte. Istället ”blinkade det till” i lokalen flera gånger. Eftersom de trodde att det skulle smälla blev de besvikna. Om han hade vetat att den skulle skjuta iväg fem brinnande kulor är han nästan helt säker på att han skulle sagt ifrån eller i vart fall inte varit med och tänt på.
Tingsrätten (rådmännen Bates och Robinson samt tingsfiskalen Cima Ghaderi) meddelade den 23 december 2009 dom, varigenom käromålet ogillades. Som skäl anförde tingsrätten följande.
Frågan i målet är om T.J. har vållat brandskadan genom grov vårdslöshet.
När det gäller regresstalan mot en privatperson, och som i detta fall mot ett barn, har Högsta domstolen i NJA 2001 s. 234 uttalat att begreppet vårdslöshet, enligt 25 § första stycket i 1927 års numera upphävda lag om försäkringsavtal, har samma innebörd som det har i skadeståndslagen. Motsvarande torde gälla vid regress enligt 2005 års lag om försäkringsavtal. Vidare har Högsta domstolen i samma avgörande konstaterat att när det gäller ett barn ska vållandebedömningen ske enligt ett mer objektiverat synsätt än som används för vuxna. Hänsyn till subjektiva faktorer såsom ålder, mognad m.m. ska inte göras. Detta innebär att om en vuxens handlande hade bedömts vara grovt vårdslöst, ska barnets handlande också bedömas som grovt vårdslöst.
Frågan därefter blir om T.J:s handlande, vid ett objektiverat synsätt, utgör grov vårdslöshet. Högsta domstolen har i bl.a. NJA 1992 s. 130 uttalat sig om innebörden av grov vårdslöshet. Innebörden kan sammanfattas på följande sätt. Det ligger i sakens natur att begreppet grov vårdslöshet inte kan ges en enhetlig innebörd på alla områden där det används. På skadeståndsrättens område har endast vårdslöshet som varit av mycket allvarligt slag, betecknats som grovt. Vanligen är det fråga om ett handlande som ligger på gränsen till uppsåtligt förfarande, dvs. som vittnar om en betydande hänsynslöshet eller nonchalans och som medför en avsevärd risk för skada. Inte ens om den handlande har varit medveten om att det förelåg risk för betydande skador behöver handlandet bedömas som grovt vårdslöst. Omständigheterna måste i dessa fall även på annat sätt framstå som särskilt graverande.
Av utredningen i målet framgår att T.J., som saknade närmare kunskap om fyrverkeripjäsen, tillsammans med sina kamrater satte in den i ventilen. Sedan tände han på den varefter den sköts in i lokalen. En objektiverad bedömning innebär i detta fall att handlingen ska bedömas som om en vuxen person hade utfört den. Det är uppenbart att en vuxen person hade insett att en fyrverkeripjäs som antänds och placeras i en ventil till en lokal kan förorsaka att brand uppstår inne i lokalen. Det måste därför anses att T.J. har varit mycket vårdslös. Frågan är om denna vårdslöshet är så allvarlig att den ska bedömas som grov.
T.J. har anfört att han saknar kännedom om fyrverkeripjäser och inte heller kände till den aktuella pjäsens egenskaper eller hur den skulle smälla. Han har uppgett att han trodde att det endast skulle smälla högre genom att den placerades på sätt som gjordes. Detta är omständigheter som inte enbart har med låg ålder eller bristande mognad att göra och de får därför betydelse för bedömningen av om T.J.:s agerande ska anses vara grovt vårdslöst. Han har dessutom efter att det ”blinkade till” i lokalen stannat kvar en stund för att se effekterna av sin handling innan han avlägsnat sig från platsen. Med hänsyn till hans bristande kunskaper om hur fyrverkeripjäsen fungerade och att han stannade kvar en stund på platsen efter att ha tänt på fyrverkeripjäsen, kan T.J. inte anses ha visat en sådan hänsynslöshet eller nonchalans som krävs för att hans oaktsamhet ska bedömas som grov. Länsförsäkringars talan kan därför inte bifallas.
Tingsrättens dom överklagades av Smith, som yrkade att hovrätten skulle bifalla käromålet.
T.J. motsatte sig ändring av tingsrättens dom.
Hovrätten (hovrättsråden Aguilar och Gentry samt tf. hovrättsassessorn Dickson) anförde i dom den 29 november 2010 bl.a. följande.
I målet är utrett att Smith i egenskap av försäkringsgivare för Mölndals kommun reglerat skadan för branden med i vart fall omstämt belopp, att Smith till följd härav äger rätt att föra regresstalan mot T.J. och att T.J. ansvarar för skadan endast om han har vållat brandskadan genom grov vårdslöshet.
Frågan i målet är om T.J. har vållat brandskadan genom grov vårdslöshet. Eftersom T.J. vid skadetillfället var 15 år ska, som tingsrätten har konstaterat, vållandebedömningen göras enligt ett mer objektiverat synsätt än som används för vuxna. Detta synsätt får av naturliga skäl mindre genomslag ju äldre barnet är. Särskild hänsyn ska således inte tas till omständigheter som har med T.J:s låga ålder eller eventuellt bristande mognad att göra.
När det gäller tolkningen av vad som utgör grov vårdslöshet har det i praxis inom skadestånds- och försäkringsrätten upprätthållits mycket stränga krav för att ett handlande ska bedömas som grovt vårdslöst (se t.ex. rättsfallen NJA 1992 s. 130, NJA 1942 s. 11 och Hovrätten över Skåne och Blekinge, dom den 21 januari 1999 i mål T 524-97). Vanligen är det fråga om ett handlande som ligger på gränsen till uppsåtligt förfarande, dvs. som vittnar om en betydande hänsynslöshet eller nonchalans och som medfört en avsevärd risk för skada.
Att antända och placera en fyrverkeripjäs i en ventil på en fasadvägg på sätt som T.J. har gjort är uppenbarligen en vårdslös handling. Av T.J:s uppgifter framgår emellertid att han följde med två kamrater för att ”smälla av” en smällare som en av kamraterna hade med sig, att de av en tillfällighet kom att befinna sig utanför förskolan samt att syftet med att placera fyrverkeripjäsen i ventilen var att det skulle smälla högre. Av utredningen framgår att fyrverkeripjäsen ifråga var cirka 30 cm lång och smal. T.J. har även berättat att han, med ledning av kamraternas uppgifter, utgick ifrån att det rörde sig om en smällare som skulle skjuta ut skott, inte eldkulor, och att han tände på eftersom han var den av dem som var längst. Samtliga dessa omständigheter är sådana att de inte enbart har med låg ålder eller bristande mognad att göra. De får därför betydelse för bedömningen av om T.J:s agerande ska anses vara grovt vårdslöst.
Vid en helhetsbedömning av de ovan angivna omständigheterna anser hovrätten, i likhet med tingsrätten, att det inte är klarlagt att T.J. visat betydande nonchalans eller hänsynslöshet inför effekterna av sitt handlande. T.J:s handlande synes snarast vara att beteckna som impulsivt och tanklöst. Mot denna bakgrund kan den oaktsamhet som T.J. visat inte anses vara av en sådan kvalificerad art att den innefattar grov vårdslöshet. Överklagandet ska därför lämnas utan bifall och tingsrättens domslut stå fast.
Hovrätten fastställer tingsrättens domslut.
Hovrättsrådet Wolf var skiljaktig och anförde: En femtonåring i T.J:s livssituation som inte har egen erfarenhet av att hantera fyrverkeripjäser, har givetvis sett och hört fyrverkerier och deras effekter. En normal femtonåring är inte ovetande om de risker som är förenade med fyrverkerier. - T.J. har uppgett att han inte kände till mycket om fyrverkeripjäser i allmänhet och inget om den fyrverkeripjäs han tände på. Han har vidare uppgett att han inte visste något om hur den aktuella ventilationstrumman var konstruerad. Inget annat har kommit fram än att T.J., likt andra femtonåringar, var medveten om de allmänna riskerna med fyrverkerier. Trots detta och utan att bry sig om vad det var för pjäs och hur den placerades, tände han på fyrverkeripjäsen och orsakade därigenom branden. Hans agerande tyder på en betydande hänsynslöshet som ligger mycket nära ett uppsåtligt agerande. Mot denna bakgrund anser jag att hans handlande varit grovt vårdslöst.
Hovrättens dom meddelad: den 29 november 2010.
Mål nr: T 1399-10.
Rättsfall: NJA 1992 s. 130; NJA 1942 s. 11; Hovrätten över Skåne och Blekinge, dom den 21 januari 1999 i mål T 524-97.