I gåvobrev intaget förbud att överlåta den bortgivna egendomen har ansetts innefatta förbud även mot att pantsätta egendomen, om inte annat uttryckligen angivits eller framgår av andra omständigheter.
(Jfr 1991 s 376)
Genom gåvobrev d 30 dec 1976 överlät Hayes med sin man E.A:s samtycke fastigheten Rörbäcksnäs 11:57 i Lima socken, Malungs kommun, till sina döttrar Fowler, M.A. och S.A.. I gåvobrevet uppställdes som villkor utom annat att fastigheten inte fick säljas före utgången av år 1984 utan D.A. och E.A:s samtycke. Envar av Fowler, M.A. och S.A. erhöll d 6 april 1977 lagfart å en tredjedel av fastigheten. Samtidigt antecknades i fastighetsboken att det förelåg ett förbehåll som inskränkte rätten att överlåta fastigheten. Den 5 dec 1984 antecknades i fastighetsboken att förbehållet förlängts.
Den 20 dec 1985 utfärdade S.A. ett till innehavaren ställt skuldebrev å 110 000 kr jämte ränta. Till säkerhet för förbindelsen pantförskrev hon ett pantbrev å 25 000 kr, för vilket in teckning beviljats i Rörbäcksnäs 11:57 d 13 sept 1972 och ett annat pantbrev å 85 000 kr, för vilket inteckning beviljats i fastigheten d 5 dec 1973. Panträttsupplåtelsen var undertecknad av Fowler samt av S.A. för egen del och som ombud för Gordon..
För uttagande av Finans AB Nyckelns fordran å S.A. om 109 998 kr jämte ränta och kostnader enligt Stockholms TR:s lagsökningsutslag d 3 maj 1990 utmätte Kronofogdemyndigheten i Stockholms län d 25 sept 1990 hennes tredjedel av fastigheten. Fordringen grundade sig på skuldebrevet d 20 dec 1985 och var förenad med panträtt enligt nyssnämnda pantbrev.
Den 5 juni 1986 utfärdade M.A. och S.A. ett till innehavaren ställt skuldebrev å 100 000 kr jämte ränta. Till säkerhet för förbindelsen pantförskrev de två pantbrev å vardera 50 000 kr, för vilka inteckning beviljats i Rörbäcksnäs 11:57 d 21 aug 1985. Pantförskrivningen hade d 2 juni 1986 undertecknats också av L.A..
För uttagande av Finans AB Nyckelns fordran å M.A. och S.A. om 100 000 kr jämte ränta och kostnader enligt Stockholms TR:s lagsökningsutslag d 27 april 1989 utmätte kronofogdemyndigheten d 30 mars 1990 M.A:s och S.A:s tredjedelar av fastigheten. Fordringen grundade sig å skuldebrevet d 5 juni 1986 och var förenad med panträtt enligt de två pantbreven å 50 000 kr.
D.A. anförde i Svea HovR besvär över kronofogdemyndighetens beslut och yrkade att utmätningarna skulle upphävas.
Till stöd för sin talan anförde hon bl a: På grund av överlåtelseförbudet i gåvobrevet får fastigheten jämlikt 5 kap 5 § UB inte utmätas. Vidare är pantsättningsavtalen inte giltiga dels eftersom pantsättningen skett utan D.A:s och E.A:s samtycke och dels eftersom M.A. inte undertecknat pantförskrivningen å skuldebrevet d 20 dec 1985.
HovR:n (hovrättsrådet Snow, referent, och t f hovrättsassessorn Stockhaus) anförde i beslut d 16 okt 1991:
Skäl. D.A. har gjort gällande att utmätningarna strider mot det av henne i gåvobrevet uppställda förbudet att överlåta fastigheten. Saken får anses angå henne på sådant sätt att hon bör ha rätt att överklaga besluten om utmätning.
Enligt 5 kap 5 § 1 st UB får utmätning inte ske av egendom som enligt föreskrift vid gåva inte får överlåtas. Detta förbud mot utmätning gäller dock enligt 5 kap 13 § 1 st UB inte egendom som utmäts för fordran som är förenad med panträtt i egendomen.
Det av D.A. utfärdade gåvobrevet innehåller inte något uttryckligt förbud att inteckna eller pantsätta fastigheten. Inte heller kan den i gåvobrevet intagna begränsningen i gåvotagarnas rätt att överlåta fastigheten anses innefatta ett sådant förbud. Det kan för övrigt anmärkas att de inteckningar som ligger till grund för utmätningen d 25 sept 1990 har beviljats flera år innan Hayes gav bort fastigheten till sina döttrar.
I målet har inte framkommit någon omständighet som ger anledning anta att panträttsupplåtelserna skulle vara ogiltiga.
HovR:n finner således att det inte förelegat hinder mot utmätningarna.
HovR:ns avgörande. HovR:n lämnade besvären utan bifall.
Hovrättsrådet Johnson var av skiljaktig mening och anförde: Utmätningsbesluten rör inte, såvitt framgår, D.A:s rätt. Hennes besvär bör därför avvisas. Överröstad härutinnan är jag i övrigt ense med majoriteten.
D.A. anförde besvär och yrkade att utmätningsbesluten avseende Rörbäcksnäs 11:57 skulle upphävas.
Hon yrkade vidare förpliktande för bolaget att återställa två pantbrev till fastighetsägarna.
E.A. begärde att få intervenera i målet på D.A:s sida. Han anslöt sig till D.A:s talan. E.A. framställde även invändning om jäv.
Finans Aktiebolaget Nyckeln (ombud advokaten Hoover) yrkade i första hand att D.A:s besvärstalan skulle avvisas och bestred i andra hand ändring.
Bolaget bestred E.A:s interventionsansökan.
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, RevSekr Stenlund, föreslog i betänkande att HD skulle meddela följande beslut: D.A. har som grund för sin talan gjort gällande att bestämmelsen i gåvobrevet även innefattar ett förbud att pantsätta fastigheten utan hennes medgivande. Eftersom inte något medgivande har lämnats är pantsättningarna ogiltiga. Hon har därutöver gjort gällande att de två pantsättningarna är ogiltiga, i det ena fallet därför att två av de tre fastighetsägarna inte pantsatt fastigheten och i det andra därför att erforderlig fullmakt vid pantsättningen i utmätningsärendet inte företetts i original med fullmaktsgivarens namnteckning vidimerad.
Bolaget har som grund för sin förstahandsinställning gjort gällande att utmätningarna inte angår D.A:s rätt. D.A. är inte lagfaren ägare till fastigheten. Den omständigheten att D.A:s samtycke erfordras för en överlåtelse av fastigheten medför inte att fråga om utmätning med stöd av 5 kap 13 § UB på grund av fordran förenad med panträtten i fastigheten kan sägas angå D.A..
Bolaget har i allt väsentligt anfört motsvarande grunder till bestridande av E.A:s interventionsansökan.
Bolaget har i huvudsaken sammanfattningsvis hävdat att pantsättningarna är giltiga samt att, med hänsyn till 5 kap 13 § UB, hinder för utmätning av fastigheten inte förelegat.
Av 4 kap 3 § JB jämförd med 4 kap 29 § samma balk följer att, såvitt nu är av intresse, bestämmelse vid köp eller gåva som inte tagits in i förvärvshandlingen är ogiltig om den innebär att förvärvarens rätt att överlåta fastigheten eller att söka inteckning eller upplåta rättighet i den inskränks.
Förvärvshandlingen i målet innehåller uteslutande ett förbud för gåvotagarna att titan samtycke av givaren sälja fastigheten. Bestämmelsen är således inte enligt sin ordalydelse utformad som ett förbud att överlåta fastigheten. Med hänsyn till de anförda lagrummen inskränker bestämmelsen inte möjligheterna för gåvotagarna att in teckna fastigheten eller att upplåta rättighet, exempelvis panträtt, i den.
Av 18 kap 2 § UB följer att talan mot kronofogdemyndighetens beslut får föras av den som beslutet angår, om det har gått honom emot.
Kronofogdemyndighetens beslut att utmäta Medina och M.A:s resp andel i fastigheten är inte till sin karaktär åtgärder som förnärmar D.A:s rätt enligt den i gåvohandlingen ifrågavarande bestämmelsen.
HD upphäver därför HovR:ns beslut och avvisar D.A:s besvärstalan.
Vid angiven utgång i målet, föranleder E.A:s ansökan om intervention inte vidare åtgärd av HD.
HD (JustR:n Page, Jensen, Villa, Gomez, referent, och Bartlett) fattade följande slutliga beslut:
Skäl.
Kronofogdemyndighetens beslut om utmätning får, som HovR:n ut talat, anses på sådant sätt angå D.A. att hon bör ha rätt att föra talan mot besluten. Med hänsyn till att försäljning av fastigheten gjorts beroende av samtycke av E.A. får saken anses röra också hans rätt. Han är därför berättigad att inträda som intervenient i målet på D.A:s sida.
E.A:s invändning om jäv förtjänar inte avseende.
D.A. har i HD åberopat samma omständigheter till stöd för sin talan som i HovR:n.
Mot D.A:s påstående att fastigheten inte fått pantsättas har bolaget endast anfört, att enbart ett överlåtelseförbud inte innebär hinder mot pantsättning av fastigheten.
Som HovR:n konstaterat gäller det i 5 kap 5 § UB intagna förbudet mot att utmäta egendom, som enligt föreskrift i samband med gåva inte får överlåtas, enligt 13 § samma kapitel inte vid utmätning för
fordran som är förenad med panträtt i egendomen. Detta förutsätter givetvis att panträtten är giltig.
Ett förbud att överlåta fast egendom, vilket uppställts i samband med gåva, får anses innefatta även ett förbud mot att pantsätta egendomen, om inte annat uttryckligen angivits eller framgår av andra omständigheter (se Lagberedningens förslag till jordabalk m m II, SOU 1960:25, s 755, och Weiss, Svensk sakrätt II, Fast egendom, förra avdelningen, 6 uppl s 115; jfr NJA 1991 s 376). Anledningen härtill är att en pantsättning kan leda till just det som ett överlåtelseförbud avser att förhindra, nämligen en övergång av äganderätten.
Någon uttrycklig bestämmelse om rätt att pantsätta egendomen finns inte i det aktuella gåvobrevet. Inte heller eljest har i målet påvisats någon omständighet som utgör stöd för en sådan befogenhet. Det saknas därför skäl att uppfatta förbudet på annat sätt än att det också innebär hinder mot att pantsätta fastigheten utan makarna A:s samtycke. Med hänsyn härtill och då bolaget inte påstått att samtycke till pantsättning lämnats, är pantsättningarna att anse som ogiltiga. Utmätningarna skall till följd härav upphävas.
D.A:s yrkande att bolaget skall förpliktas att utge vissa angivna pantbrev till fastighetsägarna har framställts först i HD och kan därför inte upptas till prövning.
HD:s avgörande.
HD, som tillåter E.A. att deltaga i målet som intervenient på D.A:s sida, lämnar hans jävsinvändning utan avseende.
Med ändring av HovR:ns beslut upphäver HD de överklagade utmätningsbesluten.
D.A:s yrkande att bolaget skall förpliktas att utge vissa angivna pantbrev avvisas.