Klagorätt beträffande detaljplan ----- En kommun antog detaljplan för utbyggnad av befintlig marina. En fastighetsägareförening, som ägde en fastighet vid inloppet till viken där marinan finns, ansågs av mark- och miljödomstolen inte berättigad att överklaga kommunens antagandebeslut. Föreningens fastighet gränsade inte till planområdet. MÖD fann dock att detaljplanen kommer innebära en påtagligt ökad båttrafik vid föreningens fastighet och antagandebeslutet ansågs därför angå föreningen i den mening som avses i 22 § förvaltningslagen. Mark- och miljödomstolens avvisningsbeslut undanröjdes och målet återförvisades dit för fortsatt handläggning.
ÖVERKLAGAT AVGÖRANDENacka tingsrätts, mark- och miljödomstolen, beslut 2017-04-25 i mål nr P 6609-16, se bilaga A
1. Mark- och miljööverdomstolen ger prövningstillstånd.
2. Mark- och miljööverdomstolen undanröjer mark- och miljödomstolens slutliga beslut och återförvisar målet till mark- och miljödomstolen för fortsatt handläggning.
Rydbo Saltsjöbads fastighetsägareförening (föreningen) har överklagat mark- och miljödomstolens beslut och yrkat att föreningen ska tillerkännas klagorätt. Föreningen har utöver vad man tidigare anfört bland annat hänvisat till att äganderätten till planområdet inte är rättsligt klarlagd och att föreningen ska tillerkännas klagorätt i egenskap av fastighetsägare.
Mark- och miljööverdomstolen ger prövningstillstånd och tar upp målet till omedelbart avgörande.
Ett beslut om att anta en detaljplan får enligt 13 kap. 8 § plan- och bygglagen (2010:900) och 22 § förvaltningslagen (1986:223), FL, överklagas av den som beslutet angår, om beslutet har gått henne eller honom emot. Enligt praxis anses beslut om att anta en detaljplan angå ägare till en fastighet som ligger inom planområdet, direkt gränsar till planområdet eller endast skiljs åt av en gata eller en väg. Skulle en fastighet i nära grannskap vara berörd på något särskilt sätt kan också den omständigheten föra med sig att beslutet angår ägaren så som förutsätts för ett överklagande.
Detaljplanen avser att möjliggöra utbyggnad av Säbyvikens marina. Den befintliga marinans verksamhet har idag bryggplatser samt vinterförvaring utomhus för cirka 350 båtar. Den nu beslutade planen innebär en utbyggnad med ytterligare drygt 200 båtplatser.
Av utdrag från fastighetsregistret framgår att föreningen är ägare till fastigheten X i Österåkers kommun. Fastigheten ligger inte inom planområdet. Det är inte heller visat att fastigheten gränsar till detta. Att fastigheten ligger relativt nära planområdet innebär i sig inte att kommunens antagandebeslut angår föreningen på så sätt att föreningen har rätt att överklaga det. Fastigheten är dock belägen vid inloppet till Säbyviken på ett sådant sätt att båtar måste passera över dess vattenområde eller i direkt anslutning till detta för att komma till eller från marinan. En ökning med drygt 200 båtplatser kommer att innebära en påtagligt ökad trafik vid föreningens fastighet. Föreningen har därför ett sådant intresse av beslutet att anta detaljplanen att beslutet får anses angå föreningen i den mening som avses i 22 § FL.
Föreningen har mot bakgrund av det anförda rätt att överklaga beslutet att anta detaljplanen. Mark- och miljödomstolens beslut att avvisa föreningens överklagande ska därför undanröjas och målet återförvisas till domstolen för fortsatt handläggning.
Domen får enligt 5 kap. 5 § lagen (2010:921) om mark- och miljödomstolar inte överklagas.
I avgörandet har deltagit hovrättsråden Stanley, Smith, referent, och Ortiz (har inte deltagit i frågan om prövningstillstånd) samt tekniska rådet Foster.
Föredragande har varit hovrättsfiskalen Mendez.
Målet genomgås varvid mark- och miljödomstolen antecknar följande.
Kommunfullmäktige i Österåkers kommun beslutade den 19 september 2016 att anta detaljplan för Säbyvikens marina. Antagandebeslutet har överklagats till mark- och miljödomstolen av bl.a. Rydbo Saltsjöbads fastighetsägareförening (föreningen), som har yrkat, som föreningen får förstås, att beslutet ska upphävas. Föreningen har, efter det att den av domstolen förelagts att ange skälen för att föreningen ska anses ha talerätt i målet, anfört i huvudsak följande.
Rydbo Saltsjöbad med Svavelsön är beläget i den inre delen av Säbyviken. Fastigheterna på ön och längs med utloppet mot Trälhavet ligget i direkt anslutning till Säbyvikens marina. Fastigheterna i Rydbo Saltsjöbad påverkas av båttrafiken orsakad av marinan.
Konsekvenserna för Svavelsöns fastigheter omnämns i detaljplanen och vattnet runt Svavelsön är testat vid ett flertal tillfällen som underlag för miljökonsekvensbeskrivningen. Föreningen äger allmänningar i Rydbo Saltsjöbad. Föreningen är talesperson för dess medlemmar, vilka utgörs av samtliga ägare till fastigheterna på Svavelsö och Rydbo Saltsjöbad.
Mark- och miljödomstolen avvisar föreningens överklagande.
Av 13 kap. 8 § plan- och bygglagen (2010:900), PBL, och 22 § förvaltningslagen (1986:223) framgår att beslut om att anta detaljplan endast får överklagas av den som beslutet angår. Beslut om att anta detaljplaner anses enligt praxis angå ägare till de fastigheter eller boende i fastigheter som ligger inom planområdet eller som gränsar direkt till detta eller endast skiljs åt av en väg. Även andra som på annat sätt är särskilt berörda med hänsyn till arten och omfattningen av den aktuella åtgärden, natur- eller trafikförhållandena på platsen m.m., kan ha klagorätt.
Enligt förvaltningsrättsliga principer bör de som träffas av ett besluts verkningar kunna överklaga beslutet. Det är enligt praxis inte tillräckligt att klagandena faktiskt i ett eller annat avseende lider men av att beslutet fattats, utan det krävs även att deras intresse i saken på något sätt har erkänts av rättsordningen. Sådant s.k. skyddssyfte kan komma till uttryck t.ex. genom bestämmelser om att de ska beredas tillfälle att yttra sig innan beslut fattas, eller genom att det på annat sätt framgår att beslutsmyndigheten ska ta hänsyn också till av dem företrädda intressen (jfr bl.a. RÅ 1995 ref. 77 samt SOU 2010:29 s. 645 f).
Vidare kan föreningar som bl.a. har till huvudsakligt ändamål att tillvarata naturskydds- eller miljöintressen tillerkännas klagorätt enligt 13 kap. 12 § PBL och 16 kap. 13 § miljöbalken.
Av utredningen i målet framgår att föreningen i enlighet med 13 kap. 11 § PBL skriftligen före utgången av granskningstiden har framfört synpunkter som inte har blivit tillgodosedda. Föreningen äger inte fastigheter som ligger inom planområdet, som gränsar direkt till detta eller endast skiljs åt av en väg. Föreningens fastigheter ligger på andra sidan av Säbyviken, ca 250–300 meter ifrån planområdet. Det har inte visats att föreningen skulle utgöra en sådan ideell organisation som enligt sina stadgar har som syfte att tillvarata naturskydds- eller miljöskyddsintressen eller i övrigt uppfyller kraven enligt16 kap. 13 § miljöbalken.
Det ska vidare framhållas att kretsen av de som har rätt att överklaga ett beslut om att anta en detaljplan är mycket snävare än den krets som bör ha möjlighet att utöva inflytande på den kommunala hanteringen av planfrågorna under själva processen. Samrådskretsen är alltså större än den krets som kan överklaga antagandebeslutet. Mark- och miljödomstolen ifrågasätter inte att föreningens fastigheter kan komma att beröras av detaljplanens genomförande på ett sådant sätt som föreningen har anfört. Föreningen har däremot inte visat att antagandebeslutet påverkar föreningens rättsliga ställning eller rör ett intresse som föreningen har och som på något sätt har erkänts av rättsordningen. Mot denna bakgrund finner mark- och miljödomstolen att detaljplanen inte kan anses angå föreningen på ett sådant sätt att den har rätt att överklaga antagandebeslutet. Föreningens överklagande ska därför avvisas.
Överklagande senast den 16 maj 2017. Prövningstillstånd krävs.