Saklegitimation och övriga frågor om partsbehörighet / Besvärsrätt ansågs inte föreligga mot beslut att anta detaljplan (avslag) / Besvärsrätt ansågs inte föreligga mot beslut att anta detaljplan (rättsprövning, avslag)
Not 183. Ansökan av Long K. om rättsprövning av beslut i fråga om detaljplan. - Kommunfullmäktige i Trosa kommun beslutade den 11 mars 1998 att anta detaljplan för Ödesby 1:2 m.fl. inom Vagnhärad i kommunen. - Sedan beslutet överklagats beslutade Länsstyrelsen i Södermanlands län den 8 juni 1998 att inte ändra kommunens beslut att anta planen. - Long K. överklagade länsstyrelsens beslut. - Trosa kommun anmälde härefter att kommunen förvärvat bl.a. Jouko K:s fastighet Ödesby 1:26 och nu var lagfaren ägare av fastigheten. Med anledning härav hade Long K. uppgivit att han inte avsåg att återkalla överklagandet. Han anförde bl.a. att han inte lämnat fastigheten frivilligt utan på grund av att han inte hade något annat val då fastigheten inte uppfyllde Boverkets krav på hälsa och säkerhet. Han krävde samma rättigheter som ägarna till 29 andra hus som dömts ut. Han tillade att de fyra kvarvarande husen inte hade reparerats och att de inte heller kunde repareras förrän om tre till fem år, när marken hade stabiliserats. Han ansåg att husen i stället borde ha rivits varvid försäkringsbolaget hade betalt för dem och inga förstärkningar hade behövts. -Regeringen (Miljödepartementet, 2000-02-10): Regeringen konstaterar att Long K., såvitt framgår av handlingarna, inte längre äger någon fastighet inom eller i anslutning till planområdet och inte heller har någon särskild rätt som berörs av ifrågavarande detaljplan. Vad han har anfört utgör inte skäl att nu ändå pröva hans överklagande. Överklagandet bör därför inte tas upp till prövning. - Regeringen tar inte upp hans överklagande till prövning. - Long K. ansökte om rättsprövning och yrkade att regeringens beslut skulle upphävas. Han anförde bl.a. att han inte ville flytta tillbaka till ett hus som inte uppfyllde Boverkets normer för boende. Eftersom kommunen bara gav honom en viss tid för att lämna huset till kommunen var han tvungen att sälja fastigheten till kommunen. Han anförde vidare att den ersättning som han vid försäljningen fick av kommunen endast motsvarade vad huset var värt före raset, då huspriserna var låga, och därför inte räckte till ett likvärdigt hus. - Regeringsrätten (2000-11-24, Brandt, Garcia, Morris, Santana, Blair): Skälen för Regeringsrättens avgörande. Av 1 § lagen (1988:205) om rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut framgår att Regeringsrätten på ansökan av enskild part i ett sådant förvaltningsärende hos regeringen som rör något förhållande som avses i 8 kap.2 eller 3 §regeringsformen skall pröva om avgörandet i ärendet strider mot någon rättsregel på det sätt som sökanden angett eller som i övrigt klart framgår av omständigheterna i ärendet. Rättsprövningen innefattar, förutom ren lagtolkning, även sådana frågor som faktabedömning och bevisvärdering samt frågan om beslutet strider mot kraven på saklighet, opartiskhet och allas likhet inför lagen. Prövningen innefattar också fel i förfarandet som kan ha påverkat utgången i ärendet. Om de tillämpade rättsreglerna är utformade så att myndigheten har en viss handlingsfrihet vid sitt beslutsfattande, omfattar rättsprövningen frågan om beslutet ryms inom handlingsfriheten (prop. 1987/88:69 s. 23-25 och 234). - I rättsprövningsmålet aktualiseras frågan om Long K. har haft rätt att överklaga länsstyrelsens beslut att inte ändra kommunfullmäktiges beslut att anta detaljplan för Ödesby 1:2 m.fl. Frågan är att bedöma enligt 22 § förvaltningslagen (1986:223). Där sägs att ett beslut får överklagas av den som beslutet angår, om det har gått honom emot och beslutet kan överklagas. - I ärendet hos regeringen upplystes att Long K. hade överlåtit sin fastighet Ödesby 1:26 till kommunen. Med anledning av detta bereddes han tillfälle att ange på vilken grund han ansåg att ärendet fortfarande kunde beröra hans rätt. Varken det som han då svarade eller vad han senare anfört visar att han efter fastighetsöverlåtelsen varit berörd av detaljplanefrågan på det sätt som enligt 22 § förvaltningslagen har krävts för rätt att överklaga länsstyrelsens beslut. Regeringens avvisningsbeslut kan vid sådant förhållande inte anses strida mot någon rättsregel på det sätt som Long K. har angett. Det framgår inte heller klart av omständigheterna att regeringens beslut på annat sätt strider mot någon rättsregel. Regeringens beslut skall därför stå fast. - Regeringsrättens avgörande. Regeringsrätten förklarar att regeringens beslut skall stå fast. (fd II 2000-10-18, Johnson)