Förlängning av arbetstiden för tillstånd till grundvattenbortledning samt ersättning för rättegångskostnader-----Miljödomstolen hade på ansökan av Banverket förlängt arbetstiden för tillstånd till grundvattenbortledning med motiveringen att två tredjedelar av kostnaderna för vattenföretaget redan lagts ned och att synnerliga olägenheter skulle uppstå om tillståndet förföll. Miljööverdomstolen (MÖD) instämde i denna bedömning. I målet var också fråga om vilka av sakägarnas rättegångskostnader i miljödomstolen som Banverket skulle ersätta. Banverket hade i överklagandet till MÖD anfört att ersättning för rättegångskostnader inte skulle utgå för andra kostnader än de som avsåg att bevaka sakägarens ställning som part. MÖD fann att sökanden skall ersätta motparternas rättegångskostnader även i den del arbete lagts ner på frågor som rör allmänna intressen. Med hänsyn till den skyldighet som åligger domstolen och vissa myndigheter att bevaka de allmänna intressena, finns det dock en gräns för hur stor del av sakägarnas arbete med dessa frågor som det är rimligt att sökanden skall ersätta. MÖD fann inte anledning att ändra de av miljödomstolen fastställda beloppen.
ÖVERKLAGAT AVGÖRANDE
Förlängning av arbetstiden för tillstånd till grundvattenbortledning vid utförande av järnvägstunnel genom Hallandsåsen samt ersättning för rättegångskostnader
1. Miljööverdomstolen avslår Higgins m.fl. yrkande att Banverkets överklagande skall avvisas.
2. Miljööverdomstolen ändrar miljödomstolens domslut under rubriken Ersättning för rättegångskostnader i Miljööverdomstolen och fastställer att Banverket skall betala ersättning för rättegångskostnader med följande belopp.
a) BM m.fl. (advokaten Garcia huvudmän) med 40 583 kr, varav 4 583 kr utgör mervärdesskatt, jämte ränta enligt 6 § räntelagen från dagen för miljödomstolens dom till dess betalning sker.
3. Miljööverdomstolen ändrar miljödomstolens domslut under rubriken Ersättning för rättegångskostnader i miljödomstolen och fastställer att Banverket skall betala ersättning för rättegångskostnader med följande belopp.
a) Båstads kommun för det biträde som advokaten GA lämnat i målet med sammanlagt 225 102 kr, varav 210 000 kr utgör arvode, 12 750 kr tidsspillan och 2 352 kr utlägg.
b) TJ m.fl. (CBs huvudmän) med 225 528 kr, varav 149 175 kr utgör arvode och 76 353 kr utlägg för docenten SF. I det sammanlagda beloppet ingår mervärdesskatt med 40 479 kr.
c) RJ m.fl. (chefjuristen GTs huvudmän) med 392 444 kr, varav 308 000 kr utgör arvode och 84 444 kr utgör utlägg. I det senare beloppet ingår ersättning till docenten SF med 68 914 kr. I det sammanlagda beloppet ingår mervärdesskatt med 35 677 kr.
d) RN m.fl. (advokaten MLJs huvudmän) med 408 855 kr, varav 320 975 kr utgör arvode och 87 880 utgör utlägg. I det senare beloppet ingår ersättning till docenten SF med 71 817 kr. I det sammanlagda beloppet ingår mervärdesskatt med 50 930 kr.
e) IB m.fl. (advokaten GAs huvudmän) med 154 893 kr, varav 78 750 kr utgör arvode, 4 781 kr tidsspillan och 71 362 kr utlägg. I det senare beloppet ingår ersättning till docenten SF med 70 480 kr. I det sammanlagda beloppet ingår mervärdesskatt med 17 210 kr.
f) ES m.fl. (advokaten Pierce huvudmän) med 443 992 kr, varav 346 111 utgör arvode, 17 009 kr tidsspillan och 80 872 utlägg. I det senare beloppet ingår ersättning till docenten SF med 77 441 kr. I det sammanlagda beloppet ingår mervärdesskatt med 84 807 kr.
g) BM m.fl. (advokaten Garcia huvudmän) med 543 416 kr, varav 364 444 utgör arvode och 178 972 kr utlägg. I det senare beloppet ingår ersättning till docenten SF med 71 350 kr. I det sammanlagda beloppet ingår mervärdesskatt med 66 270 kr.
På samtliga belopp skall ränta enligt 6 § räntelagen utgå från den 27 juni 2002 till dess betalning sker.
4. Miljööverdomstolen avslår överklagandena i övrigt.
5. Banverket skall betala ersättning för rättegångskostnader i Miljööverdomstolen till:
a) Båstads kommun med 2 500 kr jämte ränta enligt 6 § räntelagen från denna dag till dess betalning sker.
b) TJ m.fl. (CBs huvudmän) med 12 187 kr, varav 2 187 kr utgör mervärdesskatt, jämte ränta enligt 6 § räntelagen från denna dag till dess betalning sker.
c) RJ m.fl. (förbundsjuristen GTs huvudmän) med 11 000 kr, varav 1 000 kr utgör mervärdesskatt, jämte ränta enligt 6 § räntelagen från denna dag till dess betalning sker.
d) RN m.fl. (advokaten MLJs huvudmän) med 11 463 kr, varav 1 463 kr utgör mervärdesskatt, jämte ränta enligt 6 § räntelagen från denna dag till dess betalning sker.
e) ES m.fl. (advokaten Pierce huvudmän) med 12 361 kr, varav 2 361 kr utgör mervärdesskatt, jämte ränta enligt 6 § räntelagen från denna dag till dess betalning sker.
g) BM m.fl. (advokaten Garcia huvudmän) med 11 389 kr, varav 1 389 kr utgör mervärdesskatt, jämte ränta enligt 6 § räntelagen från denna dag till dess betalning sker.
h) LB m.fl. (IGs huvudmän) med 12 500 kr, varav 2 500 kr utgör mervärdesskatt, jämte ränta enligt 6 § räntelagen från denna dag till dess betalning sker.
BM m.fl. och RJ m.fl. har yrkat att Miljööverdomstolen med ändring av miljödomstolens deldom avslår Banverkets ansökan om förlängd arbetstid. Vidare har de yrkat fullt bifall till det i miljödomstolen framställda yrkandet om ersättning för rättegångskostnader
ES m.fl. har, såsom de slutligen bestämt sin talan, yrkat fullt bifall till det i miljödomstolen framställda yrkandet om ersättning för rättegångskostnader.
TJ m.fl. har yrkat att Miljööverdomstolen med ändring av miljödomstolens deldom i första hand avslår Banverkets ansökan om förlängd arbetstid och i andra hand förlänger arbetstiden till utgången av 2002 eller till sex månader från det att domen i arbetstidsfrågan vunnit laga kraft.
Banverket har yrkat att Miljööverdomstolen bestämmer den ersättning för kostnaderna i Miljööverdomstolen (mål nr M 6665-99) som Banverket har att utge till BM m.fl. och TJ m.fl. till de belopp Banverket medgett i miljödomstolen. Banverket har vidare yrkat att Miljööverdomstolen bestämmer den ersättning för kostnaderna i miljödomstolen som Banverket har att utge till Båstads kommun, LB m.fl., TJ m.fl., RJ m.fl., RN m.fl., ES m.fl., IB m.fl. och BM m.fl. till de belopp Banverket medgett i miljödomstolen och att ersättning för mervärdesskatt endast skall utgå i de fall huvudmannen inte är redovisningsskyldig för mervärdesskatt. Inte annat än beträffande ersättningen till TJ m.fl. i Miljööverdomstolen har Banverket medgivit ersättning för mervärdesskatt.
BM m.fl. har yrkat att Banverkets överklagande skall avvisas då Banverket i sitt överklagande inte preciserat vilka sakägare som överklagandet avser.
Part har bestritt motparts yrkande.
För rättegångskostnader i Miljööverdomstolen har yrkats ersättning med 2 500 kr av Båstads kommun, med 19 375 kr av LB m.fl., med 16 875 kr av TJ m.fl., med 17 160 kr av RJ m.fl., med 18 000 kr av RN m.fl., med 30 000 kr av ES m.fl. och med 37 812 kr av BM m.fl.
Miljööverdomstolen har med stöd av 23 kap. 6 § första stycket första meningen avgjort målet utan huvudförhandling.
Parterna har åberopat samma omständigheter och grunder som vid miljödomstolen samt därutöver anfört i huvudsak följande.
BM m.fl.
Om arbetstiden inte förlängs inskränker sig olägenheterna för Banverket till att vissa på marken utlagda ledningar inte kan tas i drift. Då arbetena som avses med förlängningen i allt väsentligt redan utförts utan tillstånd, borde miljödomstolen inte ha bifallit Banverkets yrkande om förlängning.
TJ m.fl.
Miljödomstolen har inte lämnat något skäl till varför arbetstiden förlängs med maximalt tillåtna tio år. Banverket har haft mycket god tid på sig att färdigställa anläggningen. Tidsutdräkten är självförvållad. Det kan noteras att den medgivna tiden fram till år 2007 ändå inte möjliggör ett färdigställande inom den tidsram som Banverket redovisat i sin nya ansökan. Någon ytterligare förlängning är inte möjlig eftersom vattenlagen tillåter högst tio års förlängning. Vad Banverket anfört utgör inte giltigt skäl för att förlänga arbetstiden.
Det som Banverket anfört vid miljödomstolen samt miljödomstolens bedömning att synnerliga olägenheter skulle uppstå om huvudtillståndet förfaller gör sig alltjämt gällande. Om arbetstiden inte förlängs förfaller det gamla tillståndet att bibehålla redan utförda anläggningar för grundvattenbortledning. Det nya tillståndet gäller däremot. Konsekvensen skulle bli att Banverket tvingas till en omotiverad tillståndsprövning för att ha ett gällande tillstånd efter utgången av det temporära tillståndet. Skäl saknas att förordna om kortare förlängning än vad miljödomstolen medgett. Tio års förlängning erfordras för ett ändamålsenligt utförande av prövade vattenanläggningar. Arbetstiden berör inte tunneln som sådan, utan bara prövade vattenanläggningar.
BM m.fl.
Miljödomstolen har bedömt att redovisad tidsåtgång är högre än vad som skäligen erfordrats. Denna bedömning kan inte godtas då den skulle innebära att ett sakägarombud inte har möjlighet att sätta sig in i målet i dess helhet. Målet har varit omfattande. Sakägarna har haft anledning att utgå ifrån att målet avgörs efter genomgång av allt material. Inläsningen av målet och planeringen av huvudförhandlingen har skett mot denna bakgrund. Även vad sakägarnas tekniker, SF, tillfört målet måste ombudet vara väl förtrogen med. Under årets gång har ombudet haft ingående diskussioner med SF. Vid bedömningen om vad som varit skäligen påkallat för tillvaratagande av sakägarnas rätt, borde beaktas att det resultat som miljödomstolen kom fram till i sakfrågan ligger i linje med det uppdrag ombudet erhållit. Sammantaget är de yrkade kostnaderna inte höga i jämförelse med materialet i målet. Tvärtom har arbetet som utförts begränsats. Materialet är av sådan karaktär att det inte går att hålla i minnet i alla delar under någon längre tid, varför upprepade ”uppfriskningar” måste göras vid de olika instanserna. Trots en förhållandevis fyllig arbetsredogörelse har inte någon enskild punkt av betydelse ifrågasatts. Det yrkade beloppet måste därför anses som skäligt.
RJ m.fl.
Vid prövningen av vilken tidsåtgång som skäligen erfordrats för tillvaratagande av enskildas intressen måste beaktas målets omfattning och komplicerade natur. Målet har, sedan erinringar gjorts, av Banverket kompletterats med omfattande utredning som också erfordrat mycket arbete. Det är fråga om ett stort antal sakägare, varav de flesta är lantbrukare som tidigare drabbats hårt av vattenbortledandet. De har haft anledning att känna stor oro för konsekvenserna av den ansökta grundvattensänkningen och vattenbortledandet under byggtid. Mycket arbete har lagts ner på att diskutera målet och ombudet har behövt vara så insatt i målet att frågor av skiftande slag har kunnat besvaras. Sammantaget bör den av ombudet nedlagda tiden anses som skälig.
Banverket har inte rent generellt intagit ståndpunkten att ersättning för arbete med processuella frågor inte skall utgå. Normalt sett är arbete med processuella frågor ersättningsgillt. Den i målet väckta processuella frågan är emellertid befängd och har inte annat syfte än att förhala målet. Arbetet med frågan är sålunda meningslöst. - De ombuds- och biträdeskostnader som Banverket inte har ansett sig kunna godta rör sådana kostnader som motiveras av andra intressen än de som konstituerar vederbörande huvudmans ställning som part. Miljödomstolen har godtagit att enskilda gör sig till företrädare för allmänna intressen. Det bör kunna godtas att enskilda pekar på allmänna förhållanden, men knappast att de övertar rollen som det allmännas representanter och utreder allmänna förhållanden. Banverket har i målet ingett ett omfattande skriftligt material. Det erfordras dock inte för dem som företräder enskilda att sätta sig in i alla enskildheter. För att bevaka huvudmannens intressen räcker det med att företrädaren begränsar sig till de delar av målet i vilka huvudmannen intar ställning som part, samt till sådant som i någon rimlig mening berör huvudmannens ekonomiska intressen med anknytning till hans fastighet. Dessa delar är lätt identifierbara i materialet med utgångspunkt i ansökningsoch redovisningshandlingen rörande prövotidsutredningarna. - Miljödomstolen har en långtgående skyldighet att oavsett yrkande pröva olika frågor som kan komma upp i ett tillståndsärende, särskilt i vad mån hänsyn bör tas till allmänna intressen. Vidare har Kammarkollegiet m.fl. myndigheter ålagts att föra talan för att tillgodose de allmänna intressena i vattenmål. Det är nämnda myndigheter som har att avgöra om företaget berör allmänna intressen som behöver bevakas under processen. - Lagstiftaren har valt att låta sakägarbegreppet vara avgörande vad gäller dels möjligheten att vid domstol föra talan för olika intressen, dels - med utgångspunkt från vilka intressen parten har rätt att föra talan för - de kostnader respektive part har rätt att erhålla ersättning för av sökanden i målet. Part är inte förhindrad att utreda och argumentera för allmänna intressen. Han har emellertid inte rätt att av sökanden erhålla ersättning för kostnaderna för detta, eftersom sådana kostnader inte har varit skäligen påkallade för tillvaratagande av hans rätt. Ledning för bedömning av skäliga kostnader kan hämtas ur kostnadsräkningar för de ombud vars anspråk Banverket inte funnit anledning till erinran mot. - Skyldigheten att gottgöra parten för mervärdesskatt har onyanserat lagts på Banverket trots att flera huvudmän är redovisningsskyldiga för sådan skatt. Banverket medger att utge ersättning för mervärdesskatt med följande belopp:
BM m.fl.
TJ m.fl.
LB m.fl.
TJ m.fl.
RJ m.fl.
RN m.fl.
ES m.fl.
7 355 kr på utlägg till F (31 150 kr x 25 % x 17/18).
Dessutom medger Banverket att utge mervärdesskatt för övriga utlägg med 17/18 på nedsatt belopp för utlägg.
IB m.fl.
BM m.fl.
Bemötande från Båstads kommun och IB m.fl.
Miljödomstolens dom bör fastställas såvitt den berör ersättning för rättegångskostnader, dock med det medgivandet av Banverkets ändringsyrkande att ersättning för mervärdesskatt inte skall utgår för arvode, tidsspillan och utlägg för Båstads kommuns del samt för en av huvudmännen. Miljödomstolen har korrekt fördelat rättegångskostnaderna på så sätt att tre fjärdedelar skall anses belöpa på Båstads kommun och en fjärdedel på övriga huvudmän.
Bemötande från LB m.fl.
Sedan Banverkets ansökan 1991 och fram till kungörelsen i november 2001 av den nya ansökan har ombudet företrätt 37 sakägare. Därefter bedömde Banverket att influensområdet skulle inskränkas och sakägarna norr om tunnelmynningen, i Hemmeslöv, skulle borträknas. Även om yrkandet om det obegränsade uttaget avslogs måste uttagsyrkandet anses angå fastigheterna norr om tunnelmynningen åtminstone till dess frågan avgjordes av miljödomstolen under år 2003. Dessa fastigheter har således haft rätt att gå igenom handlingar och yttra sig i frågor om arbets- och prövotid. Kostnadsmässig står dessa fastigheter inte för en större del än fyra procent. Även om området i Hemmeslöv undantas bor merparten av sakägarna inom det nya influensområdet.
Bemötande från RN m.fl.
Banverket bör förpliktas att svara för deras rättegångskostnader i miljödomstolen enligt ingiven kostnadsräkning, dock med en reduktion med ett belopp om 40 150 kr vilket avser mervärdesskatt som påförts de sakägare som är redovisningsskyldiga för mervärdesskatt. Den mervärdesskatt som återstår och som utgör en kostnad för sakägarna uppgår till 54 850 kr. - De processuella frågor som tagits upp har varit berättigade. Miljödomstolen har tagit upp frågorna i sin dom och även funnit att ersättning skall utgå för arbete med processuella frågor i målet. Jones har genom avtal med länsstyrelsen erhållit uppdrag att ansvara för skötsel och djurhållningen av stora delar Älemosse och Mcfarland. Dessa områden ingår i Natura 2000-områden. Det har funnits anledning för ombudet att tillvarata de intressen som avser nyssnämnda områden. I övrigt har de inte gjort sig till företrädare för allmänna intressen i målet. - Målet innefattar ett mycket omfattande skriftligt material och komplicerade frågeställningar, inte bara i tekniska utan även i juridiska avseende. För att tillvara deras intressen har det varit nödvändigt för ombudet att ta del av materialet i målet för att kunna bedöma huruvida respektive utredning/handling berör dem. Huvudförhandlingen har krävt ett omfattande förberedelsearbete. Ombudet har företrätt ett stort antal fastighetsägare och har fått lägga ner betydande tid med telefonkontakter och skriftväxling.
Bemötande från BM m.fl.
När det gäller överklagande rörande rättegångskostnader framstår det inte som tillräckligt att Banverket som motpart anger ”advokaten Garcia huvudmän”. Tvivel kan nämligen råda vilka huvudmän Banverket avser. För Banverket har det inte funnits några hinder mot att ange motparterna inom klagotidens utgång. Då denna sak inte kan avhjälpas i efterhand skall Banverkets talan i sin helhet avvisas. - I den mån frågan om mervärdesskatteskyldighet skall tillåtas prövas i Miljööverdomstolen gäller att åtminstone halva kostnaden för de momsredovisningsskyldiga hänförs till talan rörande privatbostaden.
- Banverkets synpunkt på att sakägarna till stöd för sin talan åberopar förhållanden som det ankommer på det allmänna att föra fram i målet, bör lämnas utan avseende. Banverket har vitsordat 100 000 kr som ett skäligt belopp. Det arbete som svarar mot sådant belopp skulle innebära att sakägarna betogs varje möjlighet att tränga in i det omfattande målet.
Bemötande från TJ m.fl.
Rättegångskostnaderna hänförliga till mål nr M 6665-99 vid Miljööverdomstolen har noggrant redovisats i miljödomstolen. Något skäl att anse att kostnaderna inte är skäliga finns inte eftersom Banverket inte invänt mot gjord redovisning. - Ombudets talan har avsett fastighetsägarnas enskilda intressen. I den mån det tekniska biträdet, SF, även kommit in på frågor av allmänt intresse har det varit befogat eftersom projektets tillåtlighet skall bedömas i sin helhet. Någon uppdelning av rättegångskostnaderna bör därför inte ske. Banverkets syn på att SFs ersättning skall halveras är orimlig. Mot bakgrund av Banverkets omfattande tekniska utredning är den av SF debiterade ersättningen måttfull. Därtill kommer att den fördelats på sex stycken ombud. - Debiteringen av mervärdesskatt borde ha behandlats vid miljödomstolen. Om Miljööverdomstolen anser att debiteringen skall ske på det sätt som Banverket angett motsätter de sig inte detta.
Bemötande från RJ m.fl.
Banverkets yrkande vad avser mervärdesskatten medges. - Det är naturligt att processuella frågor uppkommer i ett mål av denna komplicerade natur och att viss tid krävs för frågornas belysning. En mycket begränsad del av den totala tidsåtgången har avsett dessa frågor och miljödomstolen har fullt riktigt funnit att sådant arbete har bort ersättas. - För att deras intressen skall kunna tas tillvara måste även invändningar mot tillåtligheten ur allmän synpunkt få framföras. Miljödomstolen har också funnit att det ligger i sakens natur att enskilda sakägare berör allmänna intressen. - Målet har varit av omfattande och komplicerad natur med svåra och osäkra frågeställningar. Det har tagit förhållandevis lång tid att sätta sig in i det digra utredningsmaterialet. - Den av miljödomstolen beslutade ersättningen för SFs arbete är skälig. SF har lagt ner ett omfattande och kvalificerat arbete. Han har på avgörande punkter ifrågasatt Banverkets bedömningar, vilket lett till att Banverket måst göra kompletteringar och klargöranden. Ställt till relation att sex sakägarombud anlitat SF, vilket varit till fördel för handläggningen av målet, är det också en skälig kostnad för SFs arbete.
Bemötande från ES m.fl.
Enskilda har inte gjort sig till företrädare för allmänna intressen. Det går inte att särskilja allmänna och enskilda intressen då de allmänna intressena påverkar de enskilda. Skador på den egna fastigheten kan inte ses och handläggas isolerat. Risken för skador på omkringliggande mark påverkar den egna fastigheten och dess värde. Som exempel kan nämnas de fastighetsägare som drabbats av att deras genom fastigheten framflytande bäckar sinat. I den mån enskilda har utrett allmänna förhållanden har det varit försvarbart och därmed ersättningsgillt. - Väckta processuella frågor har varit relevanta. - Utredningen i målet har varit omfattande. Även om ombudet inte i detalj behövt sätts sig in i allt material, har målet erfordrat att han tagit del av allt material för att göra bedömningen av vad som kan vara relevant.
Målet i Miljööverdomstolen rör två angelägenheter, arbetstidens förlängning och rättegångskostnaderna i miljödomstolen tom den 27 juni 2002. TJ m.fl. synes vara de enda av de klagande som nedlagt påtagligt arbete på annat än frågan om de egna rättegångskostnaderna. - Beträffande anspråken på gottgörelse i Miljööverdomstolen för arbetet med frågan om rättegångskostnaderna i miljödomstolen framgår av ombudens arbetsredogörelser att mesta tiden nedlagts för utredande i Miljööverdomstolen av frågan huruvida deras huvudmän är eller har varit redovisningsskyldiga för mervärdesskatt eller inte. Det kan ifrågasättas om sådant arbete överhuvudtaget kan vara ersättningsgillt som rättegångskostnad i överinstans, eftersom det rör en fråga som ett ombud alltid har att klarlägga i underinstans. Banverket medger dock att som rättegångskostnad i Miljööverdomstolen utge ersättning för arbetet. Ett par timmars arbete för de ombud som haft flest huvudmän torde motsvara rimlig tid för arbetet rörande frågan om rättegångskostnaderna i miljödomstolen.
TJ m.fl., RJ m.fl., RN m.fl. och BM m.fl.
Det borde ha ankommit på Banverket att redan i miljödomstolen väcka frågan om en ändrad princip rörande debitering av mervärdesskatten. Ombuden har använt sig av samma debiteringsprincip i samtliga mål beträffande tunnelbygget ända sedan början av år 1992. Det är Banverket som förorsakat merarbetet med mervärdesskatten
Det föreligger inte skäl att avvisa Banverkets överklagande varför Higgins m.fl. avvisningsyrkande skall avslås.
I likhet med miljödomstolen anser Miljööverdomstolen att synnerliga olägenheter skulle uppstå om tillståndet från år 1992 förfaller. Det saknas sålunda anledning att ändra miljödomstolens beslut att förlänga arbetstiden till och med den 24 november 2007.
Miljööverdomstolen anser att de av miljödomstolen fastställda beloppen motsvarar skäliga belopp. Miljööverdomstolen återkommer till frågan om mervärdesskatten nedan under en särskild rubrik.
Enligt 20 kap. 1 § första stycket vattenlagen (1983:291), numera 25 kap. 2 § första stycket miljöbalken, skall sökanden ersätta motparternas kostnader i miljödomstolen. Vilka kostnader som är ersättningsgilla regleras i 18 kap. 8 § rättegångsbalken. Av denna bestämmelse framgår att kostnaden, för att ersättas, skall ha varit skäligen påkallad för tillvaratagande av partens rätt.
En sakägare som har rätt att föra talan i målet kan anföra både enskilda och allmänna intressen till stöd för sin talan. Frågan är nu om en sakägare har rätt att få sina kostnader ersatta av sökanden även i den del kostnaderna avser arbete som lagts ner på frågor av allmänt intresse, dvs. om kostnaden för sådant arbete kan anses vara skäligen påkallat för att tillvarata sakägarens rätt. I vissa fall är det endast intrång i de allmänna intressena som gör att ett tillstånd kan sättas i fråga och en sakägare som har rätt att föra talan i dessa delar bör också kunna få sina kostnader ersatta. Ofta kan de enskilda och allmänna intressen dessutom höra ihop på ett sådant sätt som gör det svårt att skilja dem åt. Med hänsyn till den skyldighet som åligger domstolen och vissa myndigheter att bevaka de allmänna intressena, finns det naturligtvis en gräns för hur stor del av sakägarens arbete med dessa frågor som det är rimligt att sökanden skall ersätta.
Den grundvattenbortledning som Banverket ansökt om tillstånd till berör både enskilda och allmänna intressen. Målet har pågått under en längre tid och det är fråga om ett omfattande skriftligt material. Det skall också beaktas att det första huvudförhandlingstillfället i miljödomstolen pågick under fyra dagar. Sammantaget anser Miljööverdomstolen att den av miljödomstolen gjorda avvägningen av vilken tidsåtgång som skäligen erfordrats för att tillvara sakägarnas rätt är riktig. I likhet med miljödomstolen anser Miljööverdomstolen också att kostnaderna för det tekniska biträdet SF bör ersättas till fullo. Miljööverdomstolen har härvid beaktat att målet innehåller många tekniska aspekter och att sakägarna gått samman för att anlita ett tekniskt biträde. Miljööverdomstolen återkommer till frågan om mervärdesskatten nedan under en särskild rubrik.
Bestämmelserna om avdragsrätt för och återbetalning av ingående skatt i mervärdesskattelagen (1994:200) innebär att en skattskyldig parts mervärdesskatt inte utgör någon kostnad för parten. Banverket skall därför inte åläggas att betala mervärdesskatt i den mån sakägarna är skyldiga att betala mervärdesskatt. Miljööverdomstolen finner inte skäl att frångå den av Banverket redovisade beräkningsgrunden för i vilken mån sakägarna skall tillerkännas ersättning för mervärdesskatten. De rättegångskostnader miljödomstolen ålagt Banverket att utge ersättning för skall sålunda korrigeras enligt de beräkningsgrunder Banverket angett.
TJ m.fl., RJ m.fl., RN m.fl., ES m.fl och BM m.fl. har inte vunnit framgång med sina överklaganden. De skall därför stå sina egna kostnader i denna del.
Däremot har Båstads kommun, LB m.fl., TJ m.fl., RJ m.fl., RN m.fl., ES m.fl. och BM m.fl. rätt till ersättning för sina kostnader i Miljööverdomstolen med anledning av Banverkets överklagande.
Banverket har medgett att utge yrkad ersättning till Båstads kommun.
Beträffande övriga sakägare har Banverket medgett att utge ett schablonbelopp avseende varje sakägargrupp om 5 000 kr, exklusive mervärdesskatt. Miljööverdomstolen anser att medgett belopp är för lågt och att ett skäligt belopp kan fastställas till 10 000 kr per sakägargrupp, exklusive mervärdesskatt.
I avgörandet har deltagit hovrättslagmannen Bates, miljörådet Griffin, hovrättsrådet Russo, referent, och kammarrättsassessorn Pena. Enhälligt.