Sedan tingsrätten lagt upp ett tvistemål till handläggning enligt allmänna regler (T-mål) bestämde tingsrätten - mer än ett år senare - att målet skulle handläggas enligt reglerna i 1 kap. 3 d § rättegångsbalken om förenklade tvistemål (FT-mål). Hovrätten ansåg att för lång tid hade gått och upphävde tingsrättens beslut.
En ansökan om betalningsföreläggande från Prokey AB (bolaget) bestreds av M.Y. På bolagets begäran överlämnades målet den 13 februari 2007 till tingsrätten för fortsatt handläggning. I sin begäran yrkade bolaget att M.Y. skulle betala 19 282 kr jämte ränta och ersättning för vissa kostnader. M.Y. vidhöll sitt bestridande.
Målet lades upp som ett allmänt tvistemål (T-mål) i tingsrätten. Parterna utvecklade sin talan skriftligen och vid ett sammanträde för muntlig förberedelse. Målet sattes ut till huvudförhandling med tre domare att äga rum den 8 september 2008.
Sedan tingsrätten uppmärksammat parterna på att målet sannolikt skulle ha handlagts enligt reglerna i 1 kap. 3 d § första stycket rättegångsbalken om förenklade tvistemål (FT-mål) och inte som ett allmänt tvistemål, motsatte sig bolaget att målets handläggningsform skulle ändras från den för tvistemål i allmänhet till den för förenklade tvistemål. M.Y. yttrade sig inte i frågan.
Tingsrätten (rådmannen Roberts) anförde i beslut den 29 augusti 2008 följande.
Värdet av vad bolaget yrkat i kapitalbelopp, upplupen ränta och inkassokostnader uppgick vid tiden för talans väckande den 13 februari 2007 till (18 149 + 973 + 160 =) 19 282 kr. Basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring var år 2007 40 300 kr. Vid tiden för talans väckande översteg således värdet av vad bolaget yrkat exklusive rättegångskostnader uppenbart inte hälften av basbeloppet för det året. Tingsrätten skulle därför då målet anhängiggjordes ha beslutat att 1 kap. 3 d § första stycket rättegångsbalken skulle tillämpas vid handläggningen av tvisten. Av förbiseende lades målet i stället upp som ett allmänt tvistemål. Handläggningsformen har betydelse bland annat såtillvida att parternas rätt till ersättning för rättegångskostnader i form av ombudsarvode är inskränkt i förenklade tvistemål (18 kap. 8 a § rättegångsbalken) och att rätten i förenklade tvistemål alltid ska bestå av en enda domare vid huvudförhandlingen.
Tingsrätten ska självmant pröva vilken handläggningsform som är tillämplig. Något uttryckligt förbud mot att besluta om övergång från handläggning enligt allmänna regler till det förenklade förfarandet finns inte. I vart fall finns inget hinder mot att besluta om ändrad handläggningsform i ett tidigt skede av handläggningen (se RH 1996:1). I det här fallet befinner sig målet i ett sent skede av handläggningen. Parterna har kallats till huvudförhandling och en ändring av handläggningsform nu innebär olägenheter, inte minst för bolaget som har anlitat ombud och därigenom kan antas ha haft betydande kostnader för rättegången. Om å andra sidan handläggningsformen inte ändras kommer felaktiga regler att tillämpas i viktiga frågor som gäller fördelning av rättegångskostnader och rättens sammansättning vid huvudförhandlingen. Vid en samlad bedömning anser tingsrätten att övervägande skäl talar för att handläggningsformen bör ändras så att reglerna för förenklade tvistemål och inte för allmänna tvistemål tillämpas. Målet skall alltså handläggas enligt reglerna i 1 kap. 3 d § första stycket rättegångsbalken.
Tingsrätten beslutar att 1 kap. 3 d § första stycket rättegångsbalken skall tillämpas vid handläggning av tvisten i målet. Kallelserna till huvudförhandlingen den 8 september 2008 klockan 13.00 gäller fortfarande. Det ovan angivna beslutet om ändrad handläggningsform innebär dock att rätten kommer att bestå av en enda domare vid förhandlingen.
Efter missnöjesanmälan överklagade bolaget och yrkade att hovrätten skulle besluta att tingsrättens mål skulle handläggas enligt reglerna för ordinära tvistemål. Till stöd för sitt yrkande anförde bolaget följande. Det är inte uppenbart att värdet av det som yrkas inte överstiger hälften av basbeloppet. Tingsrätten har gjort ett befogat antagande om värdet av det som yrkas och handlagt målet som ett ordinärt tvistemål till strax före en planerad huvudförhandling då tingsrätten beslutade att tillämpa reglerna om förenklade tvistemål. Bolaget har i sin processföring utgått från att reglerna för ordinära tvistemål skulle tillämpas, alltså även i fråga om rättegångskostnader.
M.Z. bereddes tillfälle att yttra sig men hördes inte av.
Hovrätten (hovrättslagmannen Dennis, hovrättsrådet Blackburn, referent, och hovrättsassessorn Terrell Ööpik) anförde i beslut den 4 december 2008 följande.
Tingsrätten har att självmant pröva vilken handläggningsform som är tillämplig. Det finns inte något uttryckligt förbud mot att besluta om övergång från handläggning av ett tvistemål enligt allmänna regler till handläggning enligt det förenklade förfarande som föreskrivs i 1 kap. 3 d § rättegångsbalken. I förarbetena till den tidigare gällande s.k. småmålslagen uttalades att, om i ett mål som upptagits till handläggning enligt reglerna för tvistemål i allmänhet, tvisteföremålets värde gick ned under den gräns som gällde för det förenklade förfarandet, detta inte skulle föranleda att målet överfördes till handläggning i förenklad form (se prop. 1973:87 s. 175; jfr även NJA 1982 s. 723). I ett refererat hovrättsavgörande (RH 1996:1), där frågan om ändrad handläggningsform (till det förenklade förfarandet) aktualiserades ca 2 månader efter talans väckande, anförde hovrätten - efter att ha redovisat bl.a. ovan nämnda förarbetsuttalande - att det "i vart fall i ett så tidigt skede av handläggningen som i förevarande fall" inte borde vara hinder mot att fatta beslut om ändrad handläggningsform.
I detta fall har det gått drygt ett år innan tingsrätten uppmärksammade frågan om handläggningsform. Parterna har under denna tid inte haft anledning att ifrågasätta den av tingsrätten inledningsvis valda handläggningsformen och de får båda antas ha anpassat sin processföring därefter. Målet skall därför även fortsättningsvis handläggas enligt de allmänna reglerna för tvistemål.
Hovrätten upphäver tingsrättens beslut.
Hovrättens beslut meddelat: den 4 december 2008.
Mål nr: Ö 3993-08.
Lagrum: 1 kap. 3 d § rättegångsbalken.
Rättsfall: NJA 1982 s. 723; RH 1996:1.
Litteratur: Prop. 1973:87 s. 175.