Tillämpning av 
20 a §
 och 
21 §
 i 
konsumentköplagen
 vid köp av mobiltelefon; avgörande av avdelning i utökad sammansättning. Avgörande 2009-11-02; 2008-8597 (se även avgörandena 2008-8596, 2009-1467 och 2009-4644).
E köpte den 26 januari 2008 en mobiltelefon. I början på maj 2008 upptäckte E att displayen på telefonen vid flera tillfällen blev helt randig. Om telefonen startades om försvann problemet en tid, för att sedan återkomma. Efter en kortare tid upphörde displayen att fungera helt.
Efter reklamation meddelade säljarens verkstad att felet skulle ha uppstått vid en tapp- eller klämskada. Säljaren menade att felet inte täcktes av garantin och att E skulle debiteras 1 244 kr för reparationen.
E yrkade ersättning med de 1 244 kr som reparationen kostat plus ränta.
Säljaren motsatte sig yrkandet: Vid undersökning hos en verkstad konstaterades att telefonen hade utsatts för yttre åverkan. Denna typ av skador benämns tapp- eller klämskada och täcks inte av garantin. Någon typ av synliga yttre skador behöver inte finnas, utan skadorna finns under höljet. I det här fallet var displayen skadad. Att en serviceverkstad benämner skadan som tapp/klämskada beror på att det är helt omöjligt att avgöra om telefonen har tappats eller klämts. Den typ av skada som den aktuella telefonen har kan aldrig ha funnits vid leveransen. Då hade den inte fungerat utan anmärkning under ett antal månader.
Nämnden gjorde följande bedömning.
I ärendet är ostridigt att den aktuella telefonen har ett köprättsligt relevant fel samt att detta fel upptäckts och reklamerats inom sex månader från det att telefonen avlämnades. Felet har också åtgärdats och tvisten rör kostnaden för åtgärdandet.
Säljaren ansvarar enligt 20 § konsumentköplagen (1990:932) för fel på varan, om felet fanns när varan avlämnades, även om felet visar sig först senare. Med avlämnande menas i normalfallet att den överlämnas till köparen. Fel som fanns vid avlämnandet brukar betecknas som ursprungliga fel.
Det är köparen som i normalfallet ska bevisa att felet förelåg vid avlämnandet. Någon sådan bevisning finns inte i ärendet.
Enligt 20 a § konsumentköplagen ska emellertid ett fel som visar sig inom sex månader efter det att varan avlämnades anses (presumeras) ha funnits vid avlämnandet, om inte annat visas eller detta är oförenligt med varans eller felets art. Bestämmelsen i 20 a § utgör således en regel om en annan fördelning av bevisbördan än vad som följer av normalfallet. Den kan därför uppfattas som en riskfördelningsregel. Under de sex första månaderna efter avlämnandet av varan bär säljaren risken för att det inte kan klargöras om felet fanns vid avlämnandet eller inte. Därefter bär köparen denna risk.
Nämnden har i två pleniavgöranden från 2004 (ärendena 2003-4343 och 2003-5348) kommit fram till att – när den frågan aktualiseras – det är säljarens ansvar att visa att presumtionen för ursprungligt fel är oförenlig med varans eller felets art. Det beviskrav
som ställs för orsakssamband mellan exempelvis en påstådd skadeorsak och skadan på varan är att den som har bevisbördan förmår göra sambandet ”övervägande sannolikt”. Vid den bedömningen har nämnden frihet att väga in egna erfarenheter och vad som är allmänt känt, vilket i sin tur återverkar på vilken utredning som krävs för att beviskravet i ett enskilt fall ska anses uppfyllt.
I det nu aktuella ärendet har nämnden först att ta ställning till om säljaren har visat att felet inte fanns vid avlämnandet. Någon sådan bevisning finns inte i ärendet. Nämnden ska emellertid också pröva om presumtionen för ursprungligt fel kan anses bruten, därför att den är oförenlig med varans eller felets art.
En spräckt display på en telefon är normalt inte ett ursprungligt fel. Denna typ av skador uppkommer normalt genom yttre åverkan. Säljaren har hänvisat till detta och redovisat var skadorna finns. Nämnden kan inte finna någon annan rimlig förklaring till skadan än att den uppkommit till följd av sådan yttre åverkan som säljaren inte kan hållas ansvarig för. Nämnden finner därför att felets art får anses oförenligt med presumtionen för att det skulle röra sig om ett ursprungligt fel.
Av utredningen i ärendet framgår även att säljaren har lämnat en garanti och att felet uppkommit under garantitiden. Enligt 21 § konsumentköplagen ska ett fel i varan anses föreligga, om varan under garantitiden försämras i sådana avseenden som omfattas av garantin. Detta gäller dock inte om säljaren kan göra sannolikt att försämringen beror på en olyckshändelse eller därmed jämförlig händelse eller på vanvård, onormalt brukande eller något liknande förhållande på köparens sida. Om fel föreligger enligt reglerna i 21 § konsumentköplagen, ansvarar säljaren för felet enligt de bestämmelser som anges i 22 § samma lag. Med hänsyn till vad som ovan har redovisats om felets art finner nämnden att säljaren har gjort sannolikt att felet beror på en omständighet som säljaren enligt 21 § konsumentköplagen jämfört med 22 § samma lag inte är ansvarig för. Garantiåtagandet gäller därför inte för det aktuella felet.
E:s yrkande avslogs.
Beslutet var enhälligt.