Strandskyddsdispens för bryggdäck ----- Miljödomstolen beviljade dispens för uppförande av ett bryggdäck om 64 kvm. Mark- och miljööverdomstolen upphävde domen med motiveringen bl.a. att bryggdäcket skulle få en avhållande effekt på det rörliga friluftslivet i vattenområdet utanför fastigheten.
ÖVERKLAGAT AVGÖRANDENacka tingsrätts, miljödomstolen, dom 2010-10-18 i mål nr M 2227-10, se bilaga A
MOTPARTER1. A.D.2. C.D.
Mark- och miljööverdomstolen upphäver miljödomstolens dom och fastställer Länsstyrelsens i Stockholms län beslut den 25 januari 2010, dnr 505-09-18573.
Stadsbyggnadsnämnden i Vaxholms kommun har yrkat att Mark- och miljööverdomstolen ska upphäva miljödomstolens avgörande och fastställa länsstyrelsens beslut.
A. och C.D. har i första hand bestritt yrkandet och i andra hand yrkat att miljödomstolens dom ska fastställas med en eventuell ändring av bryggans största tillåtna storlek.
Stadsbyggnadsnämnden i Vaxholms kommun har till stöd för sitt överklagande anfört bl.a. följande. I rättsfallet MÖD 2004:44 ansåg Miljööverdomstolen att ett bryggdäck om 100 kvm hade en sådan påverkan på friluftslivet att dispens från strandskyddsbestämmelserna inte kunde medges. Likheterna med nu aktuellt mål är flera. Miljödomstolen har inte tagit hänsyn till att den planerade bryggan ligger inom ett område som är av riksintresse med hänsyn till områdets natur- och kulturvärden.
A. och Chan har i huvudsak åberopat samma omständigheter som vid miljödomstolen, med följande tillägg och förtydliganden. Omständigheterna i nu aktuellt mål skiljer sig från omständigheterna i MÖD 2004:44 i en sådan utsträckning att det avgörandet inte kan beaktas. Bryggan som de planerar att uppföra är 64 kvm. Den ska tjäna tre huvudbyggnader och kommer att utgöra den enda bryggan på fastigheten. Fastigheten utnyttjas dessutom för permanent boende. Platsen för den planerade bryggan har tidigare haft en brygga, området är redan bebyggt på land och tre bojar ligger sedan länge i vattnet 20 meter från stenkajen.
Även om landområdet närmast vattnet är ianspråktaget är vattenområdet utanför stranden tillgängligt för allmänheten. Mark- och miljööverdomstolen bedömer i likhet med länsstyrelsen att det planerade bryggdäckets utformning och storlek är sådan att det kan antas att bryggdäcket skulle få en avhållande effekt på det rörliga friluftslivet i vattenområdet utanför fastigheten. Uppförandet av bryggdäcket skulle således innebära en utökning av det privata området på bekostnad av det område som idag är allemansrättsligt tillgängligt. Det föreligger därför inte särskilda skäl att meddela strandskyddsdispens. Vad A. och C.D har anfört om en eventuell ändring av bryggdäckets största tillåtna storlek kan inte prövas i detta mål. Miljödomstolens dom ska alltså upphävas och länsstyrelsens beslut fastställas.
Domen får enligt 5 kap. 5 § lagen (2010:921) om mark- och miljödomstolar inte överklagas.
I avgörandet har deltagit hovrättsråden Allen, referent, och Aguilar, tekniska rådet Wallace samt tf. hovrättsassessorn Sullivan. Enhälligt.
Föredraganden har varit Benson.
KLAGANDE1. A.D.2. C.D.
Med upphävande av underinstansernas beslut beviljar miljödomstolen dispens från strandskyddsbestämmelserna för uppförande av bryggdäck på fastigheten XX 2:138 i enlighet med till kommunen inkommen ansökan.
A.D. och C.D. har till Stadsbyggnadsnämnden i Vaxholms kommun ansökt om dispens från strandskyddsbestämmelserna på fastigheten XX 2:138 för uppförande av ett bryggdäck med bredden 16 m och längden 5 m, total yta 80 kvm varav 64 kvm över vattnet, placerat utefter en befintlig äldre stenkaj.
Stadsbyggnadsnämnden beslutade den 25 april 2007 att avslå ansökan. Beslutet överklagades till Länsstyrelsen i Stockholms län, som upphävde beslutet och återförvisade ärendet till stadsbyggnadsnämnden. Stadsbyggnadsnämnden överklagade återförvisningsbeslutet till miljödomstolen, som avvisade överklagandet.
Stadsbyggnadsnämnden beslutade den 10 januari 2009 på nytt att avslå makarna D:s ansökan. Länsstyrelsen beslutade den 25 januari 2010, i det nu överklagade beslutet, att avslå makarna D:s överklagande av stadsbyggnadsnämndens beslut, se bilaga 1.
YRKANDEN M.M.
A.D. och C.D. har yrkat att dispens från strandskyddsbestämmelserna ska medges för bryggdäcket. Till stöd för sin talan har de anfört bl.a. följande. Av Vaxholms stads egen utredning framgår att den aktuella delen av fastigheten redan är ianspråktagen som tomtmark och att den allemansrättsliga tillgängligheten därmed är utsläckt. Enligt gällande översiktsplan betraktas hela fastigheten som tomtmark. Vidare har en tomtplatsavgränsning aldrig ägt rum just för att hela fastigheten räknas som tomtmark. Den aktuella platsen har sedan 1800-talet använts som förtöjnings- och förvaringsplats för fastighetens båtar. Bryggor i olika utformningar har funnits sedan 1800-talet. Idag disponeras platsen flitigt av fastighetsägarna samt boende i fastighetens tre huvudbyggnader för båtverksamhet (förtöjning, förvaring, mm), fiske i det tillhörande enskilda vattnet, samt rekreation. Platsen kännetecknas av tre bojar på 20 meters avstånd från kajen, som har funnit sedan länge. Ett flertal båtar förtöjs sommartid vid dessa bojar. Det är därför orimligt att hävda att tomtplatsen slutar vid strandlinjen. Det är dessutom orimligt att hävda att allmänheten betraktar vattenpartiet direkt vid strandlinjen som allmäntillgängligt. Det är långgrunt på platsen varför bryggan måste komma ut 4 m över vattnet. Vidare blir det kraftig is på vintern och vattnet är strömt så det krävs att bryggan är byggd för att klara detta. Bryggan medför ingen negativ påverkan på djur- och växtlivet.
Stadsbyggnadsnämnden har vidhållit sin inställning att dispens inte ska medges.
Miljödomstolen har den 7 oktober 2010 hållit syn på fastigheten XX 2:138.
Tillämpliga bestämmelser m.m.
Den 1 juli 2009 ändrades miljöbalkens bestämmelser om strandskydd. I punkten 2 i övergångsbestämmelserna till författningsändringen (2009:532) anges dock att äldre lagstiftning tillämpas på ärenden som påbörjats före den 1 juli 2009.
Av 7 kap. 13 § miljöbalken, i tillämplig lydelse, framgår att strandskydd råder vid havet, insjöar och vattendrag samt att syftet med strandskyddet är att trygga förutsättningarna för allmänhetens friluftsliv och att bevara goda livsvillkor på land och i vatten för djur- och växtlivet.
I 7 kap. 18 § miljöbalken, i tillämplig lydelse, anges att dispens från strandskyddet får meddelas endast om det finns särskilda skäl. Såsom exempel på omständigheter som kan utgöra särskilda skäl anges i förarbetena ( prop. 1997/98:45, del 2, s. 89) att platsen ligger på redan ianspråktagen mark.
Vid prövning av frågor om skydd av områden ska enligt 7 kap. 25 § miljöbalken hänsyn även tas till enskilda intressen. En inskränkning i enskilds rätt att använda mark eller vatten som grundas på en skyddsbestämmelse i kapitlet får därför inte gå längre än som krävs för att syftet med skyddet ska tillgodoses. Av förarbetena (a. prop, del 1, s. 321) framgår att en inskränkning från det allmännas sida av enskilds rätt att använda sin egendom förutsätter en rimlig balans eller proportionalitet mellan vad det allmänna vinner och den enskilde förlorar på grund av inskränkningen. En myndighets ingripande mot enskild får alltså inte gå utöver vad som är erforderligt ändamålets vinnande.
Miljödomstolen har vid synen konstaterat att det på aktuell fastighet ligger ett flertal byggnader. Det stora bostadshuset ligger ca 40 m från den planerade bryggan och från övervåningen ser man platsen för bryggan. En mindre inredd gäststuga ligger närmare planerad brygga än 20 m och en långsmal sjöbod/förrådsbod ligger parallellt med vattnet och ca 7 m från den planerade bryggan. Direkt vid strandlinjen ligger också ytterligare en sjöbod. På fastigheten finns vidare en befintlig stenkaj på en sträcka om ca 20 m. Strandlinjen på ömse sidor om fastigheten är dessutom naturligt avgränsad och det går inte att någon längre sträcka naturligt ta sig fram till fots utmed vattnet.
Miljödomstolen finner att vad som framkommit vid synen visar att det är uppenbart att landområdet närmast vattnet redan är ianspråktaget och således inte är tillgänglig för allmänheten. Med hänsyn till befintlig stenkaj i kombination med befintliga byggnaders antal och placering på fastigheten kan vidare uppförandet av den planerade bryggan inte anses påverka allmänhetens rörelsefrihet i vattenområdet utanför fastigheten. A.D. och C.D. har förklarat att vattnet närmast strandlinjen är långgrunt och att den planerade bryggan därför måste bygga ut 4 m i vattnet. Domstolen finner inte skäl att ifrågasätta detta. Rörande längden på bryggan konstateras att bryggan kommer att ta i anspråk en stor del av befintlig stenkaj. Med hänsyn till förhållandena på platsen anser dock domstolen att inte heller längden 16 m utgör grund för att inte meddela dispens. I övrigt har inte framkommit något annat hinder mot meddelande av dispens. Sammanfattningsvis finns alltså skäl att meddela dispens från strandskyddsbestämmelserna i enlighet med vad som framgår av domslutet.
HUR MAN ÖVERKLAGAR, se bilaga 2 (DV 427).
Överklagande senast den 8 november. Prövningstillstånd krävs.
I domstolens avgörande har deltagit rådmannen Kim, ordförande, och miljörådet Swanson. Föredragande har varit beredningsjuristen Rowe.