Bestämmelsen i 5 § lagen (1999:116) om skiljeförfarande om att den som inte i rätt tid ställt sin andel av begärd säkerhet för ersättningen till skiljemännen förlorar sin rätt att åberopa skiljeavtalet som hinder mot rättegång har ansetts omfatta endast den tvist som skiljeförfarandet avsåg.
SYSTHERM INFO Spolka z ograniczona odpowiedzialnoaeci, Poznan, Polen (Systherm) väckte vid Solna tingsrätt den talan mot Kordab International AB (Kordab)som framgår av tingsrättens protokoll från handläggning i parternas utevaro den 30 november 2004.
I tingsrättens nämnda protokoll antecknades följande rörande omständigheterna i målet.
Systherm har yrkat att Jones skall förpliktas att till Systherm betala dels 188 070 kr, dels 355 560,49 polska zloty samt ränta på beloppen enligt 6 § räntelagen från dagen för delgivning av stämningen till dess betalning sker. Som grund härför har Floyd anfört i huvudsak följande. Parterna i målet träffade den 16 april 1997 ett avtal rörande utveckling, marknadsföring och försäljning av bland annat ett nytt dataprogram baserat på Windows NT-95 och kallat ”GEOSECMA 2000”. Avtalet innehöll bl.a. en konkurrensklausul och en skiljeklausul. Med anledning av att Jones ensidigt avslutade samarbetet, underlät att betala avtalsenlig ersättning till Floyd och därefter bröt mot konkurrensklausulen genom att engagera sig i konkurrerande verksamhet ansåg Floyd att Jones hade brutit mot avtalet. Systherm påkallade därför den 5 maj 2001 skiljeförfarande gentemot Jones i enlighet med avtalets skiljeklausul. Enligt denna klausul skall skiljeförfarandet handläggas enligt UNCITRAL:s skiljedomsreglemente. Efter det att skiljeförfarandet hade pågått i drygt två år begärde skiljenämnden i enlighet med artikel 4 i UNCITRAL:s regler att parterna skulle betala in ett extra förskottsbelopp som fastställdes till 500 000 kr för varje part. Kordab underlät dock att betala in denna summa. Skiljenämnden uppmanade därför Systherm att betala in även Stephens belopp vid äventyr av att skiljeärendet annars skulle komma att skrivas av. Systherm meddelade den 11 november 2003 att man inte avsåg att betala in Stephens del av summan, varvid skiljenämnden skrev av målet den 17 december 2003. Stephens underlåtenhet att erlägga det begärda förskottet utgör ett brott mot skiljeavtalet som Jones ingått med Floyd. Kordab skall till följd härav ersätta Systherm den skada som Floyd åsamkats till följd av kontraktsbrottet. Skadan består dels av den ersättning som Floyd betalat till skiljemännen, 188 070 kr, dels Systherms kostnader avseende ombudsarvode i skiljeprocessen, 239 560,49 polska zloty exklusive polsk moms, dels ock Systherms egna kostnader för skiljeförfarandet, 116 000 polska zloty.
Kordab har yrkat att Systherms talan skall avvisas. Till stöd för sitt yrkande har bolaget anfört i huvudsak följande. Parterna i målet har ingått ett avtal som berör den aktuella tvisten. Avtalet innehåller en skiljeklausul som bl.a. innebär att alla tvister och krav som uppstår på grund av avtalet eller är hänförliga till avtalet, brott mot avtalet, avtalets upphörande eller avtalets ogiltighet skall biläggas genom skiljeförfarande i överensstämmelse med UNCITRAL:s regler. Tvisten i förevarande mål rör påstått kontraktsbrott och skall enligt skiljeklausulen prövas av skiljenämnd. I skiljedom den 17 december 2003 har kostnaderna för skiljeförfarandet fastslagits och fördelats mellan parterna. Skiljenämnden har på grund av skiljeklausulen varit ensam behörig att besluta om fördelningen av kostnaderna i målet. Enligt artikel 40 i UNCITRAL:s regler hade skiljenämnden kunnat besluta om en annan fördelning av kostnaderna för skiljeförfarandet än den som framgår av skiljedomen. Systherm framställde emellertid inte några yrkanden under skiljeförfarandet om en annan fördelning än att vardera parten skulle bära sina kostnader och att kostnaden för skiljedomsprocessen skulle fördelas lika mellan parterna. Kostnadsfördelningen är således redan rättskraftigt prövad av skiljenämnden i enlighet med avtalets skiljedomsklausul.
Systherm har bestritt avvisningsyrkandet och till stöd för sitt bestridande anfört i huvudsak följande. Systherms talan i tingsrätten gäller inte det kommersiella rättsförhållandet som härrör från det ursprungliga avtalet mellan parterna. Systherms talan i tingsrätten gäller i stället Stephens avtalsbrott bestående i brott mot den aktuella skiljeklausulen genom underlåtenhet att betala det begärda förskottsarvodet. Skiljeklausulen har till följd härav slutat gälla och kan ej längre åberopas som hinder för en rättegång. Detta framgår tydligt av 5 § 3 p. lagen om skiljeförfarande. Det är således uppenbart att tvist om skadeståndsersättning på grund av brott mot skiljeklausulen inte kan prövas enligt just den klausulen. Vidare rör den aktuella tvisten inte fördelningen av kostnaderna i skiljedomsprocessen utan handlar om att Floyd orsakats direkt skada till följd av Stephens brott mot skiljeklausulen. Skiljenämnden har i skiljedomen den 17 december 2003 inte tagit ställning till hur det utdömda arvodesbeloppet slutligen skall fördelas mellan parterna och huruvida någon part är berättigad till ersättning för sina kostnader. Skiljenämnden har endast avskrivit förfarandet från vidare handläggning och förpliktat parterna att solidariskt betala skiljemännens kostnader. Systherm hade inte heller möjlighet att få ett yrkande om rättegångskostnader prövat i skiljedomen utan att betala den del av förskottet som det ankom på Jones att erlägga. Med hänsyn härtill och då den föreliggande situationen uppkom på grund av att Jones hade underlåtit att betala sin del av det begärda förskottet kan det inte krävas av Floyd att bolaget skulle ha framställt ett yrkande om ersättning för sina kostnader redan i skiljeförfarandet.
Kordab har genmält. Enligt 42 § lagen (1999:116) om skiljeförfarande kan skiljenämnden på parts yrkande besluta att motparten skall utge ersättning för partens kostnader och hur ersättningen till skiljemännen slutligen skall fördelas mellan parterna. Av 36 § samma lag framgår det sätt på vilket talan skall föras mot en skiljedom som innebär att skiljemännen avslutat ett förfarande utan att pröva de frågor som lämnats till avgörande av dem. Av besvärshänvisningen till den aktuella skiljedomen framgår att sådan talan skall föras vid Hovrätten över Skåne och Blekinge. En talan som enbart rör fråga om motpartens ersättningsskyldighet för partens kostnader och den slutliga fördelningen mellan parterna av ersättningen till skiljemännen är enligt andra stycket av samma bestämmelse tillåten endast om skiljemännen är obehöriga att pröva tvisten. Om skiljedomen innebär något annat får en part som vill angripa beslutet klandra skiljedomen enligt bestämmelserna i 34 § samma lag. Systherm har varken överklagat eller klandrat skiljedomen inom utsatt tid.
Tingsrätten (rådmannen Olson) anförde i beslut, som intogs i protokollet:
Systherm yrkar i målet ersättning för kostnader som bolaget haft i samband med ett skiljeförfarande som avskrivits, närmare bestämt ersättning som Floyd har betalat till skiljemännen, Systherms ombudsarvode i skiljeprocessen samt Systherms egna kostnader för skiljeförfarandet. Kordab har gjort gällande att saken omfattas av den skiljeklausul som gäller mellan parterna och att käromålet därför skall avvisas. Systherm har däremot anfört att Jones på grund av innehållet i 5 § 3 lagen om skiljeförfarande är förhindrad att åberopa skiljeavtalet som hinder för rättegång.
Nyssnämnda bestämmelse har till syfte att säkerställa att en part inte hindrar sin motpart från att få den fråga som hänskjutits till skiljenämnd prövad. Den part, vars motpart under ett skiljeförfarande inte har ställt sin del av begärd säkerhet inom rätt tid och som själv inte vill ställa hela säkerheten, har därför möjlighet att vända sig till allmän domstol med den tvist som skiljemännen annars skulle ha prövat. Den talan som Floyd väckt vid tingsrätten motsvarar emellertid inte den talan som behandlats under skiljeförfarandet. Enligt tingsrättens mening föreligger därför inte hinder för Jones att åberopa det aktuella skiljeavtalet. Någon omständighet som föranleder att skiljeavtalet, vilket får anses omfatta den aktuella tvisten, inte skall anses gälla har inte framkommit. Systherms talan avvisas därför.
Systherm överklagade i Svea hovrätt och yrkade i själva saken att hovrätten med undanröjande av tingsrättens beslut om avvisning av målet skulle återförvisa detta till tingsrätten för vidare handläggning.
Hovrätten (hovrättspresidenten Obrien samt hovrättsråden Turner, referent, och Moore) anförde i beslut den 4 maj 2005:
Systherm har vid tingsrätten yrkat att Jones skall utge skadestånd till bolaget. Skadeståndet avser, enligt Systherm, ersättning för bolagets kostnader i form av ersättning till skiljemännen, egna ombudskostnader och egna kostnader med anledning av ett tidigare avslutat skiljeförfarande mellan parterna. Grunden för Systherms talan är att Jones brutit mot det ingångna skiljeavtalet genom att inte betala det av skiljenämnden begärda förskottet, vilket medförde att skiljeförfarandet avslutades utan någon prövning i sak.
Kordab har yrkat att målet skall avvisas och invänt dels att skadeståndskravet är en ny tvist som enligt skiljedomsklausulen skall prövas av skiljemän dels att fördelningen mellan parterna av kostnaderna för det avslutade skiljeförfarandet avgjorts slutligt genom skiljedomen den 17 december 2003.
Systherm har bestritt avvisningsyrkandet och hävdat att skiljeklausulen enligt 5 § 3 lagen (1999:116) om skiljeförfarande inte längre gäller och därmed inte kan åberopas som rättegångshinder av Jones. Systherm har vidare anfört att deras talan inte rör fördelningen av kostnaderna i skiljedomsprocessen utan avser den direkta skada som Floyd orsakats till följd av Stephens brott mot skiljeklausulen.
Hovrätten gör följande bedömning.
Någon invändning mot skiljeavtalet som sådant eller att detta i och för sig inte skulle gälla den aktuella tvisten har inte framställts i målet. Systherms invändning mot skiljeavtalet avser istället frågan om Jones har förlorat rätten att åberopa skiljeavtalet som rättegångshinder med hänsyn till bestämmelsen i 5 § 3 lagen om skiljeförfarande.
Den nyssnämnda bestämmelsen innebär att en part, vars motpart inte betalar ett av skiljenämnden begärt förskott, har möjlighet att istället väcka talan vid allmän domstol och motparten har då förlorat sin rätt att åberopa skiljeavtalet som rättegångshinder. Frågan är om detta gäller endast om talan väcks om samma sak som i skiljeförfarandet eller om det också gäller vid varje tvist avseende det rättsförhållande som omfattas av det aktuella skiljeavtalet. Någon ledning i denna fråga finns inte i förarbetena till lagen om skiljeförfarande eller i praxis.
Bestämmelsen synes ha som syfte att motverka att en tredskande motpart fördröjer det rättsliga förfarandet. I en sådan situation kan det i och för sig förefalla rimligt att motparten förlorar möjligheten att alls åberopa skiljeavtalet vid tvister parterna emellan. Det förhållandet att motparten inte betalar sin del av ett begärt förskott kan emellertid bero på annat än tredska. Skiljeförfarandet kan, beroende på kärandepartens processföring, för motparten framstå som meningslöst eller utan slut. Ställningstagandet kan också grundas på en bedömning av den talan som skiljeförfarandet avser. Mot bakgrund av att det således kan finnas olika bevekelsegrunder bakom en vägran att betala ett förskott, framstår det som rimligt att verkan av denna vägran begränsas till den situationen att talan väcks i domstol om samma sak som skiljeförfarandet avsett (jfr Ingram, Skiljeförfarande, s. 366 f.).
Så som Floyd har formulerat grunden för sin talan vid tingsrätten är det nu inte fråga om samma sak som skiljeförfarandet avsåg. Hovrätten delar därför tingsrättens uppfattning att Jones inte förlorat rätten att i detta mål åberopa skiljeavtalet som rättegångshinder. Stephens invändning om att frågan om kostnaderna för skiljeförfarandet skall anses rättskraftigt avgjord genom vad som förekom när skiljeförfarandet avslutades, får prövas inom ramen för ett nytt skiljeförfarande. Systherms överklagande skall således avslås.
Hovrätten avslår överklagandet.
Systherm överklagade och yrkade i själva saken att HD, med ändring av hovrättens beslut, skulle undanröja tingsrättens avvisningsbeslut och återförvisa målet till tingsrätten för vidare handläggning.
Kordab bestred ändring.
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, rev.sekr. Ruiz, föreslog i betänkande att HD skulle meddela följande beslut:
HD fastställer hovrättens beslut.
HD (justitieråden Gonzalez, referent, Martin, Zamora, Ferguson och Frazier) meddelade den 12 maj 2008 följande beslut:
Den 16 april 1997 ingick Floyd och Jones ett avtal om utveckling, marknadsföring och försäljning av bl.a. ett datorprogram. Avtalet innehöll en skiljeklausul. Den 5 maj 2001 påkallade Floyd skiljeförfarande mot Jones i enlighet med skiljeklausulen. I januari 2002 begärde skiljemännen att parterna skulle göra en förskottsbetalning på ersättningen till skiljemännen. Båda parter betalade det begärda förskottet. Den 12 juni 2003 begärde skiljemännen ytterligare förskott. Systherm betalade medan Jones vägrade att betala detta förskott. Skiljenämnden gav Systherm möjlighet att inom viss tid betala även Stephens andel vid äventyr att skiljeförfarandet annars skulle kunna komma att avskrivas. Sedan Systherm meddelat skiljenämnden att bolaget inte avsåg att betala Stephens andel av förskottet skrev skiljenämnden den 17 december 2003 av målet samt förpliktade parterna att solidariskt svara för ersättningen till skiljemännen.
Systherm väckte därefter genom stämningsansökan i april 2004 den i förevarande mål aktuella talan mot Jones. Som grund för talan åberopade Floyd att Jones brutit mot skiljeavtalet genom att inte betala det av skiljemännen begärda extra förskottsbeloppet och därför var skyldigt att ersätta Systherm den skada som Floyd orsakats till följd av kontraktsbrottet. Kordab yrkade att käromålet skulle avvisas med hänvisning till att det påstådda kontraktsbrottet enligt skiljeklausulen skall prövas av skiljenämnd. Systherm invände häremot att Jones enligt 5 § lagen (1999:116) om skiljeförfarande förlorat rätten att åberopa skiljeavtalet som hinder för rättegång eftersom Jones inte i rätt tid ställt sin andel av begärd säkerhet för ersättningen till skiljemännen.
Frågan i HD är i första hand om den nämnda bestämmelsen i lagen om skiljeförfarande, som Floyd gjort gällande, innebär en generell förlust av rätten att åberopa ett skiljeavtal som hinder för rättegång eller om bestämmelsen, som Jones gjort gällande, endast är tillämplig i förhållande till den tvist i vilken parten underlåtit att ställa en begärd säkerhet.
Bestämmelsen om att den som underlåter att ställa begärd säkerhet förlorar rätten att åberopa skiljeavtal som hinder för rättegång var en nyhet som infördes genom lagen om skiljeförfarande. Bestämmelsens ordalydelse och vad som uttalas i propositionen (prop. 1998/99:35 s. 165 och 216) utesluter inte att underlåtelse att ställa begärd säkerhet skulle kunna uppfattas som ett generellt hinder mot att åberopa ett skiljeavtal som rättegångshinder. Det skall emellertid observeras att bestämmelsen är utformad på samma sätt som de två andra fall av förlust av rätten att åberopa skiljeavtal som rättegångshinder som regleras i den aktuella paragrafen (bestridande av begäran om skiljedom och underlåtelse att i rätt tid utse skiljeman). Dessa fall reglerades redan tidigare i lagen (1929:145) om skiljemän. Av 3 § i den lagen framgick klart att den i paragrafen reglerade förlusten av rättten att åberopa ett skiljeavtal inte var generell utan avsåg den tvist i vilken skiljeförfarandet påkallats. Klart är också att avsikten inte varit att göra någon ändring i den delen utan tvärtom att den tidigare ordningen skulle behållas (se a. prop. s. 71 och 216). Det finns inte heller något som tyder på att en annan ordning skulle varit avsedd att gälla beträffande underlåtenhet att ställa begärd säkerhet.
Den talan mot Jones som Floyd nu vill föra i allmän domstol är, såsom den utformats, inte samma tvist som Floyd förde talan om i skiljeförfarandet. Kordab har därför inte på grund av bestämmelsen i 5 § 3 lagen om skiljeförfarande förlorat rätten att åberopa skiljeavtalet som rättegångshinder.
Hovrättens beslut skall därför fastställas.
- - -.
HD fastställer hovrättens beslut.
HD:s beslut meddelat: den 12 maj 2008.
Mål nr: Ö 2289-05.
Lagrum: 5 § lagen (1999:116) om skiljeförfarande.
Rättsfall: NJA 1964 s. 2 och NJA 1972 s. 458.