Fråga om rätt till försäkringsersättning när en tjuv, utan att använda våld, har klättrat in över ett inhägnat förrådsutrymme. Avgörande 1998-11-02; 1998-1056
I januari 1998 stals skidkläder ur R:s vindsförråd. Vindsförrådets väggar var cirka fyra meter höga, men gick inte ända upp till taket. Tjuven hade därför kunnat klättra in på ena sidan. Låset var oskadat. R krävde ersättning för det stulna av sitt försäkringsbolag.
Försäkringsbolaget bestred yrkandet och gjorde gällande att något försäkringsfall inte förelåg eftersom något våld mot vindsförrådets lås, dörr eller väggar inte hade utövats för att genomföra stölden.
Nämnden gjorde följande bedömning:
Försäkringsbolaget har anfört att när det gäller stöld ur förråds-, bi- och gemensamhetsutrymme till bostad krävs att inbrott har skett för att ersättning skall kunna utgå. Eftersom något våld inte har använts i det aktuella fallet har enligt bolaget något inbrott inte skett, varför något ersättningsbart försäkringsfall inte föreligger.
Nämnden har i flera tidigare avgöranden dock uttalat att när tjuven har klättrat in över ett inhägnat förrådsutrymme får detta anses ha skett genom ett förfarande som motsvarar att bryta sig in med våld (se t.ex. 84/R4336). Skadan har därför i dessa fall ansetts omfattas av egendomsskyddet enligt försäkringen.
Nämnden vill härutöver tillägga följande. I de aktuella villkoren har något uttryckligt krav inte uppställts på att våld förekommit för att inbrott skall anses ha skett. Vid sådant förhållande kan det enligt nämndens mening vara tillfyllest att det har behövts en påtaglig kraftansträngning från tjuvens sida vid tillgreppstillfället för att ett inbrott skall anses ha ägt rum.
Omständigheterna i detta fall tyder på att en sådan kraftansträngning har krävts för att ta sig in i vindsförrådet. Nämnden finner sålunda att det som har inträffat i detta fall är att bedöma som en inbrottsstöld. Försäkringsbolaget bör därför reglera skadan i enlighet med denna bedömning och i övrigt tillämpliga villkor.