Mål om kvarstad till säkrande av vite som kan komma att dömas ut till följd av överträdelser av ett föreläggande meddelat enligt 28 § marknadsföringslagen (2008:486). Patent- och marknadsöverdomstolen har funnit att det saknats lagliga förutsättningar att bifalla yrkandet om kvarstad.
Rättelse/kompletteringSlutligt beslut (ej särskilt uppsatt), 2016-10-27 Rättelse, 2016-11-08 Beslut av: Hovrättsråden Williams, Orr och Brooks
På s. 2 i beslutsrubriken har datumangivelsen blivit felaktig genom att månaden har angetts två gånger. Datum för beslutet ska således rätteligen vara "2016-10-27”.
På s. 2 i tredje stycket första meningen i skälen för beslutet har ordet "fängelse" angetts i stället för ”böter”. Meningen ska således rätteligen vara "Mål om utdömande av ett sådant vite ska handläggas enligt reglerna i rättegångsbalken om åtal för brott för vilket svårare straff än böter inte är föreskrivet, se 3 kap. 5 § lagen (2016:188) om patent- och marknadsdomstolar.”.
På s. 3 i andra stycket sista meningen har ordet "inte" fallit bort. Meningen ska således rätteligen vara "Redan av det skälet kan bestämmelsen enligt Patent- och marknadsöverdomstolen inte tillämpas i ett mål om utdömande av vite.”.
Konsumentombudsmannen (KO) meddelade år 2013 ett föreläggande med stöd av 28 § marknadsföringslagen (2008:486) mot bolaget Eshopper Postorder Scandinavia AB i vilket bolaget vid marknadsföring förbjöds att vidta vissa åtgärder samt ålades vissa förpliktelser. Föreläggandet förenades med ett vite om 750 000 kr. Eshopper Postorder Scandinavia AB har sedermera bytt firma till Greencaller AB (Greencaller).
KO väckte den 3 oktober 2016 talan mot Greencaller och yrkade, som det får förstås, att vitet skulle dömas ut mot Greencaller. Den 20 oktober 2016 yrkade sedan KO att Patent- och marknadsdomstolen, jämväl interimistiskt, skulle meddela kvarstad på motsvarande 750 000 kr av Greencallers egendom. Patent- och marknadsdomstolen avslog genom det överklagade beslutet yrkandet om interimistisk kvarstad och anförde i skälen för beslutet att det saknades lagliga förutsättningar att besluta om kvarstad. KO har i Patent- och marknadsöverdomstolen yrkat i första hand att domstolen ska besluta om kvarstad på motsvarande 750 000 kr av Greencallers egendom, och i andra hand att Patent- och marknadsöverdomstolen ska återförvisa målet till Patent- och marknadsdomstolen för förnyad och fullständig prövning av kvarstadsyrkandet.
Patent- och marknadsöverdomstolen avslår överklagandet.
Målet gäller kvarstad till säkrande av vite som kan komma att dömas ut till följd av överträdelser av ett föreläggande meddelat enligt 28 § marknadsföringslagen. Frågan är om det finns lagliga förutsättningar att besluta om kvarstad till säkrande av vite i ett sådant mål.
På det marknadsrättsliga området finns bestämmelse i lag av vilken möjligheten att besluta om kvarstad uttryckligen framgår. I 36 § marknadsföringslagen föreskrivs att rätten får besluta om kvarstad för att säkerställa ett anspråk på marknadsstörningsavgift. Enligt bestämmelsen ska i sådana fall bestämmelserna i 15 kap.rättegångsbalken om kvarstad för fordran tillämpas. Men som Patent- och marknadsdomstolen konstaterat finns det inte någon uttrycklig bestämmelse om kvarstad vid utdömande av vite på grund av en påstådd överträdelse av 28 § marknadsföringslagen.
Mål om utdömande av ett sådant vite ska handläggas enligt reglerna i rättegångsbalken om åtal för brott för vilket svårare straff än fängelse inte är föreskrivet, se 3 kap. 5 § lagen (2016:188) om patent- och marknadsdomstolar. Frågan är då om det i sådana fall kan beslutas om kvarstad med stöd av bestämmelserna i rättegångsbalken.
Kvarstad är en ingripande tvångsåtgärd. För att besluta om en sådan åtgärd krävs att det finns stöd i lag. Enligt ordalydelsen i 26 kap. 1 § första stycket rättegångsbalken kan kvarstad beslutas om någon är skäligen misstänkt för brott och det skäligen kan befaras att denne undandrar sig att betala böter, värdet av förverkad egendom, före tagsbot eller annan ersättning till det allmänna eller skadestånd eller annan ersättning till målsägande, som kan antas komma att på grund av brottet ådömas denne. Patent och marknadsöverdomstolen konstaterar att skyldigheten att betala vite inte omfattas av ordalydelsen.
En förutsättning för beslut om kvarstad enligt 26 kap. 1 § rättegångsbalken är som framgått att den som beslutet riktas mot är skäligen misstänkt för brott. Den frågan aktualiseras inte vid prövningen av om ett förelagt vite ska dömas ut. Redan av det skälet kan bestämmelsen enligt Patent- och marknadsöverdomstolen tillämpas i ett mål om utdömande av vite.
Patent- och marknadsöverdomstolen instämmer i Patent- och marknadsdomstolens bedömning att inte heller kvarstadsreglerna i 15 kap.rättegångsbalken kan tillämpas i detta fall.
Vid denna bedömning saknas anledning att göra en fullständig prövning av kvarstadsyrkandet eller att återförvisa målet till Patent- och marknadsdomstolen för en sådan prövning.
På grund av vad som nu har anförts ska KO:s yrkande avslås.