I mål om ersättning för royalty yrkade den ena parten editionsföreläggande för motparten. Den med yrkandet avsedda handlingen har funnits kunna antas ha betydelse som bevis. Handlingen har bedömts innefatta yrkeshemlighet. Synnerlig anledning att förete den har befunnits föreligga. 38 kap 2 § jämförd med 36 kap 6 § RB.
G.G. och Quinn var ägare till en uppfinning som de gjort rörande viss konstruktion av en julgransfot och till de med uppfinningen förenade patenträttigheterna. Åviken Plast AB (bolaget) hade genom avtal med uppfinnarna förvärvat rätt att tillverka och försälja den patentskyddade julgransfoten, varvid uppfinnarna tillförsäkrats viss royaltyersättning.
G.G. och Quinn förde efter stämning vid Värnamo TR talan mot bolaget med yrkande om förpliktande för bolaget att till dem utge oguldna, förfallna royaltybelopp.
Den 12 mars 1986, sedan målet anhängiggjorts, träffades mellan G.G. såsom säljare och bolaget såsom köpare ett som köpeavtal betecknat avtal. I avtalet angavs inledningsvis att säljaren var "hälftenägare till en uppfinning av en julgransfot, patent och patentansökningar enligt bilagd kopia". I avtalet angavs att säljaren till köparen "överlåter och försäljer" - - - "alla rättigheter till uppfinningen och patenten samt de därtill hörande avtalen jämte övriga immateriella rättigheter" för en överenskommen köpeskilling om 175 000 kr.
Bolaget träffade i sin tur d 25 juni 1986 ett såsom köpeavtal betecknat avtal med bolaget som säljare och Quinn som köpare enligt vilket avtal bolaget till Quinn överlät rättigheter formulerade på samma sätt som i avtalet d 12 mars 1986 rörande bolagets förvärv från G.G. I en genom B.A:s försorg i målet ingiven kopia av avtalet d 25 juni 1986 var köpeskillingen, som Quinn hade att betala till bolaget, utesluten.
Den 30 juni 1986 återkallade Quinn sin talan i målet mot bolaget.
G.G. däremot vidhöll sin talan mot bolaget om royaltyersättning för tiden 1980-1985 och angav beloppet till 966 650 kr jämte ränta med rätt för bolaget att avräkna de belopp som bolaget erlagt till honom. G.G. förbehöll sig vidare rätt att framställa ytterligare yrkanden i vissa avseenden.
Bolaget bestred bifall till G.G:s talan under påstående bl a att G.G. genom avtalet d 12 mars 1986 hade överlåtit bl a sina royaltyanspråk till bolaget.
För att kunna bedöma skäligheten och omfattningen av G.G:s avtal med bolaget d 12 mars 1986 samt för att kunna utröna huruvida det fanns fog att angripa avtalet jämlikt någon ogiltighetsgrund enligt avtalslagen yrkade G.G. föreläggande för bolaget att förete kopior av samtliga avtal och av all korrespondens som bolaget eller dess ombud växlat med Quinn beträffande patent- och royaltyfordringar under perioden fr o m d 1 mars 1986 till d 16 okt 1986. I fråga om avtalet d 25 juni 1986 yrkades föreläggande för bolaget att utge detta i dess fullständiga form, dvs inklusive köpeskillingen. - Bolaget bestred yrkandet och anförde att några andra avtal än det av d 25 juni 1986 eller någon korrespondens mellan Quinn och bolaget av betydelse för detta mål inte fanns.
TR:n (rådmannen King) meddelade i editionsfrågan särskilt beslut under rättegången d 15 febr 1987, vari anfördes: TR:n finner att de handlingar som editionsyrkandet avser kan antas äga betydelse som bevis vid prövning av G.G:s talan i målet. Anledning saknas att förena ett editionsföreläggande med vite.
TR:n förelägger Åviken Plast AB att för G.G. förete kopior av samtliga avtal och av all korrespondens som bolaget och/eller bolagets ombud har växlat med Knox, beträffande patent- och royaltyfordringar under perioden fro m d 1 mars 1986 till d 16 okt 1986. TR:n anmärker särskilt att det avtal som slutits mellan Quinn och bolaget d 25 juni 1986 skall företes i fullständigt skick. Handlingarna skall hållas tillgängliga för G.G. på plats som anvisas av bolaget under en tid av högst tre månader räknat från det beslutet vunnit laga kraft.
Bolaget anförde besvär i Göta HovR och yrkade att editionsföreläggandet måtte upphävas.
G.G. bestred ändring.
HovR:n (hovrättslagmannen  Eaton samt hovrättsråden Simmons och Evans, referent) anförde i slutligt beslut d 6 okt 1987:
Skäl. Bolaget har till stöd för sin talan anfört: De handlingar som avses med editionsföreläggandet är kommersiella avtal tecknade mellan bolaget och Quinn för framtida bruk. Bolaget bestrider att dessa handlingar skulle vara av någon betydelse eller ha något som helst bevisvärde för frågan vad G.G. överlåtit respektive ej överlåtit till bolaget.
G.G. har anfört: Huvudfrågan i målet är huruvida G.G. genom avtalet av d 12 mars 1986 överlåtit sin hälftenandel till samtliga rättigheter och skyldigheter enligt licensavtalet eller bara själva äganderätten till uppfinningen exklusive upplupna icke erlagda royaltyavgifter. Den andra hälften av rättigheten ägdes av Quinn Mellan Quinn och bolaget har träffats olika avtal angående bl a äganderätten till patentet. Det är mot den bakgrunden naturligt, att det är intressant för G.G. att få reda på köpeskillingar o dyl i sådana avtal och att jämföra dessa med den köpeskilling han själv erhållit från bolaget. Inte minst den intressegemenskap, som synes råda mellan bolaget och B.A, förstärker G.G:s intresse i detta hänseende.
HovR:n gör följande bedömning.
Avtalen d 12 mars 1986 och d 25 juni 1986 är i väsentliga delar likalydande. Det vederlag Quinn betalade när han förvärvade rättigheterna av bolaget kan ha betydelse för tolkningen av avtalet mellan G.G. och bolaget. Då avtalet mellan bolaget och Jones 25 juni 1986 således kan antas ha betydelse som bevis föreligger som TR:n funnit förutsättningar för att ålägga bolaget att förete avtalet i fullständigt skick.
De handlingar som avses med yrkandet i övrigt har inte specificerats på sådant sätt att de kan bli föremål för editionsföreläggande. Yrkandet skall därför ogillas i denna del.
HovR:ns beslut. Med ändring av TR:ns beslut ogillar HovR:n G.G:s yrkande om editionsföreläggande utom såvitt avser avtalet mellan bolaget och Jones 25 juni 1986.
Bolaget (ombud jur kand K-Å.L.) anförde besvär och yrkade att HD måtte ogilla G.G:s editionsyrkande i dess helhet.
G.G. (ombud jur kand T.A.) bestred bifall till besvären.
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, RevSekr  Dennis, hemställde i betänkande att HD måtte meddela följande beslut: Skäl. Enligt 38 kap 2 § RB gäller som huvudregel att den som innehar skriftlig handling som kan antagas äga betydelse som bevis är skyldig att förete den. I lagrummet anges även vissa undantag från huvudregeln avseende situationer då skyldighet att förete sådan handling ej föreligger. Sådan undantagssituation gäller för innehavare av skriftlig handling bl a då handlingens innehåll är sådant att dess yppande skulle uppenbara sådan yrkeshemlighet som avses i 36 kap 6 § RB. Ändå att sådan hemlighet föreligger kan innehavaren förpliktas före te den om synnerlig anledning därtill förekommer.
Av handlingarna i målet framgår följande.
Genom överklagade beslutet förpliktades Åviken Plast AB att till G.G. förete avtalet d 25 juni 1986 mellan bolaget och Quinn i fullständigt skick. Det är ostridigt att bolaget endast undanhållit den i avtalet angivna köpeskillingen.
Bolaget har i HD, utöver vad bolaget tidigare anfört som skäl för att inte utlämna köpeskillingen, gjort gällande följande. Köpeskillingen i det aktuella avtalet saknar helt värde eftersom huvudfrågan är om G.G. äger rätt att uppbära royalty eller inte. Dessutom ligger köpeskillingen i avtalet bl a till grund för kalkylerna vid prissättningen ut från fabrik. Ett offentliggörande av avtalet i sin helhet skulle därför även kunna ge konkurrenter i branschen tillgång till information som är ägnad att negativt påverka bolagets fortsatta produktion av julgransfoten.
G.G. har anfört bl a att köpeskillingen har stort bevisvärde med avseende på vad bolaget egentligen förvärvat från honom; målet i dess helhet gäller ju huruvida bolaget förvärvat såväl patent som upplupen royal ty eller enbart själva patentet. Med denna tvistefråga är det uppenbart att det är värdefullt att veta hur avtalet med den andre hälftenägaren, nämligen Quinn ser ut, särskilt som det synes råda en avsevärd intressegemenskap mellan bolaget och Quinn För G.G. är det uppenbart att bolagets motvilja att avslöja köpeskillingen grundar sig på att ett offentliggörande av den siffran skulle stärka G.G:s ställning i processen i TR:n. G.G. som även hävdat att bolaget inte längre tillverkar julgransfoten, har bestritt att ett offentliggörande av köpeskillingens storlek skulle kunna i så hög grad negativt påverka bolaget att editionsyrkandet inte skulle bifallas.
Såsom HovR:n funnit kan det vederlag Quinn betalade när han förvärvade rättigheterna av bolaget ha betydelse för tolkningen av avtalet mellan G.G. och bolaget. Avtalet mellan bolaget och Jones 25 juni 1986 kan således antas ha betydelse som bevis. Vid sådant förhållande skall bolaget enligt huvudregeln i 38 kap 2 § RB - försåvitt hinder däremot ej möter enligt någon däri angiven undantagsregel - förpliktas förete avtalet i fullständigt skick. Vad i målet förekommit ger inte vid handen att genom företeende av avtalet in extenso någon yrkeshemlighet som avses i 36 kap 6 § RB skulle uppenbaras. Vid sådant förhållande kan inte å den i 38 kap 2 § RB givna bestämmelsen till skydd för sådan hemlighet grundas befrielse för bolaget att förete avtalet i dess helhet. På grund av det anförda skall HovR:ns beslut i nu aktuell del fastställas.
HD:s avgörande. HD fastställer HovR:ns föreläggande om edition av avtalet mellan Åviken Plast AB och Jones 25 juni 1986, i fullständigt skick.
HD (JustR:n Hoffman, Brady, referent,  Allen, Hoffman och Crawford) fattade följande slutliga beslut:
Skäl. Av handlingarna i målet framgår bl a följande.
Talan i tvistemålet väcktes d 10 mars 1986 av G.G. och Quinn vilka gemensamt innehade patent på julgransfoten "Quick-Step". I stämningsansökningen yrkade de förpliktande för bolaget att till dem utge 2,4 miljoner kr. Fordringen angavs avse royaltyavgifter för utnyttjande av uppfinningen enligt avtalsförhållanden som framgår av HovR:ns beslut. Sedan G.G. och bolaget träffat överlåtelseavtalet d 12 mars 1986 rörande patentet och bolaget i sin tur d 25 juni 1986 ingått avtalet med Quinn återkallade denne i skrift till TR:n d 30 juni 1986 sin talan i tvistemålet.
Det anspråk på ca 1 miljon kr i upplupen royalty som G.G. för sin del vidhöll vid TR:n bestreds av bolaget under anförande, att genom de två överlåtelseavtalen Quinn blivit ensam behörig att föra den talan som kvarstod i målet och att i allt fall den royalty G.G. haft rätt till hade betalats.
De två överlåtelseavtalen ingavs i kopia till TR:n. Kopian på avtalet angående G.G:s överlåtelse upptar en köpeskilling om 175 000 kr, medan i kopian av avtalet med Quinn uppgiften om köpeskillingens storlek har uteslutits. Innehållet i övrigt är i de tre första paragraferna av avtalen - bl a i fråga om föremålet för överlåtelsen - identiskt. Under den fjärde och sista paragrafen har i avtalet med Quinn reglerats en treårig optionsrätt för bolaget, medan motsvarande paragraf i avtalet med G.G. innehåller ett åtagande från denne att återkalla en fullmakt för ett ombud som varit gemensamt för kärandena i tvistemålet.
Till stöd för sitt yrkande att HovR:ns editionsföreläggande skall upphävas har bolaget anfört, att den utelämnade köpeskillingsuppgiften saknar allt bevisvärde i tvistemålet. Bolaget har i HD vidare framhållit, att köpeskillingen bl a ligger till grund för kalkylerna vid prissättning "ut från fabrik" och att ett offentliggörande av avtalet i dess helhet därför skulle kunna ge konkurrenter i branschen tillgång till information som är ägnad att negativt påverka bolagets fortsatta produktion av julgransfoten. Bolaget får därmed anses ha gjort gällande att uppgiften utgör sådan yrkeshemlighet som enligt 38 kap 2 § 2 st sista meningen jämförd med 36 kap 6 § andra meningen RB inte behöver lämnas ut om inte synnerlig anledning förekommer.
G.G. har anfört i huvudsak följande omständigheter till grund för att ett föreläggande i enlighet med HovR:ns beslut skall meddelas. Köpeskillingen i fråga har stort bevisvärde med avseende på vad bolaget egentligen förvärvat från honom; den avgörande frågan i målet är ju huruvida bolaget genom avtalet d 12 mars 1986 förvärvat såväl hans andel i patentet som upplupen royalty eller enbart patentandelen. Så kort tid som ca en vecka innan han träffade avtalet d 12 mars diskuterades mellan parterna och accepterades från bolagets sida ett förlikningserbjudande om 500 000 kr, avseende den därefter omstämda fordringen på royalty. Det är därför uppenbart orimligt att anta att en köpeskilling om 175 000 kr skulle ha avsetts täcka både den royaltyfordran och de framtida patenträttigheter som tillkom G.G. Eftersom bolaget sagt sig ha förvärvat den G.G. tillkommande fordringen på royalty jämte patentandelen och ha vidaresålt nämnda egendom till Quinn bör försäljningspriset i avtalet med denne, "stå i viss proportion till vad Quinn genom avtalet förvärvade från Åviken". Av intresse är också att Quinn i skrift till TR:n d 30 juni 1986 återkallat sin talan om upplupen royalty och att enligt bolaget några andra avtal med Quinn inte träffats i sammanhanget. Det är sannolikt att bolaget och Quinn tillsammans verkat för att "bli av med" G.G. Denne, som pressats till att skriva på avtalet d 12 mars under en resa till Zürich, behöver prisuppgiften också för att utröna om det finns fog för att angripa avtalet med åberopande av någon ogiltighetsgrund enligt avtalslagen.
Med hänsyn särskilt till att bestämmelsen om vad som överlåtits är likalydande i de två överlåtelseavtalen finner HD att det kan antas att prisuppgiften i avtalet mellan bolaget och Quinn har betydelse som bevis i tvistemålet mellan G.G. och bolaget.
Prisuppgiften får anses ha karaktär av en bolagets yrkeshemlighet. Det framstår emellertid inte som sannolikt att ett utlämnande av uppgiften skulle medföra skada av större betydelse för bolaget. Vid en avvägning mot det intresse G.G. kan bedömas ha i målet av att få del av uppgiften får synnerlig anledning för det begärda föreläggandet anses vara för handen.
HovR:ns beslut i vad det har överklagats skall alltså fastställas.
HD:s avgörande. HD fastställer HovR:ns beslut i vad därigenom Åviken Plast AB förelagts att för G.G. förete kopia av det d 25 juni 1986 mellan bolaget och Quinn träffade köpeavtalet i fullständigt skick. Den tid av tre månader som anges i TR:ns beslut skall räknas från dagen för HD:s beslut.