Riskbedömningen vid ett tillträdesförbud.
Efter ansökan av Polismyndigheten meddelade allmän åklagare M.Ö. tillträdesförbud, innebärande förbud att tillträda eller vistas på samtliga inhägnade idrottsanläggningar i Sverige när det på platsen anordnas matcher dels i de av Svenska Fotbollförbundet anordnade serierna Allsvenskan och Superettan, matcher i Svenska Cupen och landskamper, dels cupmatcher och landskamper som anordnas av UEFA och FIFA i Sverige. Beslutet skulle gälla från och med den 10 maj 2019 till och med den 9 maj 2020.
Motiveringen var följande.
M.Ö. har i samband med allsvensk fotbollsmatch mellan Djurgården och Hammarby på Tele2 Arena i Johanneshov den 10 mars 2019 tillsammans och i samförstånd med ytterligare gärningspersoner misshandlat en supporter från motståndarlaget med slag och sparkar mot kropp och ansikte/huvud både när denne stod upp och låg ner.
Det finns på grund av särskilda omständigheter risk att den som meddelas förbudet kommer att begå brott ägnade att störa ordning eller säkerhet under idrottsarrangemang enligt ovan.
Lagrum: 1 och 2 §§ lagen (2005:321) om tillträdesförbud vid idrottsarrangemang.
M.Ö. överklagade åklagarens beslut vid Södertörns tingsrätt. Han begärde i första hand att tingsrätten skulle upphäva beslutet och i andra hand att tiden för tillträdesbeslutet skulle ändras till att avse en kortare tidsperiod.
Åklagaren motsatte sig M.Ö:s begäran.
Tingsrätten höll sammanträde. I protokollet från sammanträdet antecknades bl.a. följande.
M.Ö. gör gällande förutsättningarna för tillträdesförbud vid idrottsarrangemang inte är att uppfyllda. Det överklagade beslutet om tillträdesförbud motiveras med att han misstänks ha deltagit i en misshandel i samband med matchen mellan Djurgården och Hammarby den10 mars 2019. Något åtal har ännu inte väckts i målet, men slutdelgivning har skett. Han förnekar att han deltagit i någon misshandel. Målsäganden har inte pekat ut honom som gärningsman, han har inte blivit gripen på platsen och det  finns heller inte några vittnen som pekar ut, än mindre känner igen, honom från misshandeln. Han blev kallad på förhör först två månader efter händelsen.
Han har gått på fotbollsmatcher regelbundet i över tjugo års tid. Han har gått på uppskattningsvis femhundra fotbollsmatcher under denna period och han har aldrig gjort sig skyldig till eller tidigare misstänkts för något brott i samband med idrottsarrangemangen. Med detta i beaktande kan det inte anses föreligga några särskilda omständigheter som innebär någon risk för att han kommer att begå brott eller ordningsstörningar på framtida fotbollsmatcher.
Under alla omständigheter är ett tillträdesförbud oproportionerligt. Särskilt med beaktande av att den situationen kan uppstå att brottsmisstankarna mot honom kan komma att skrivas av samtidigt som han blivit meddelad ett tillträdesförbud grundat enbart på brottsmisstanken. Härtill kommer att han innehar årskort för att gå på Djurgårdens hemmamatcher, vilket kostar 2 700 kr, som han inte kommer att kunna utnyttja. Förutsättningar för det meddelade tillträdesförbudet föreligger med andra ord inte.
Åklagaren hänvisar till beslutet om tillträdesförbud som meddelades den 10 maj 2019 och övriga handlingar som getts in i ärendet. Därutöver uppger han i huvudsak foljande. M.Ö. är misstänkt för misshandel i samband med matchen. Förundersökningen är avslutad och åtal kommer väckas inom kort. Innan matchstart befann sig M.Ö. på Blues Bar Globen, som ligger ca l00 meter från arenan. På barens uteservering befinner sig ungefår 100-150 stycken Djurgårdssupportrar. Det passerar först en och sedan flera Hammarbysupportrar. Någon av Hammarbysupportrarna gör något som provocerar Djurgårdssupportrarna, vilket får dem att lämna uteserveringen. Bråk uppstår och tre Hammarbysupportrar misshandlas i samband med detta. M.Ö. är en av de personer som deltar i misshandeln. Han greps inte på plats utan kunde identifieras först efter att han själv uppgett att stillbilder som visats i TV-programmet Efterlyst föreställde honom. Det föreligger mot denna bakgrund risk för att M.Ö. kommer att begå brott ägnade att störa ordning eller säkerhet under idrottsarrangemang.
Vad beträffar tiden på tillträdesförbudet motsvarar den brottslighet som M.Ö. begått enligt praxis en avstängning på ett års tid. Tiden ska därför inte ändras. utredningen
Åklagaren presenterar fotografier och en övervakningsfilm från den aktuella händelsen. Enligt åklagaren är det M.Ö. på bilderna och den aktuella filmen och detta går att konstatera genom att jämföra utseendet och kläderna på den person som utför misshandeln med utseendet och kläderna på den person på bilden som M.Ö. själv vidgått föreställer honom. Den aktuella bilden togs innan misshandeln. Bilderna och filmen visar enligt åklagaren att M.Ö. först anländer till Blues Bar Globen och hur han sedan kommer ut från baren, i samband med tumultet, och då utdelar minst två knytnävsslag på en Hammarbysupporter och sedan en spark på samma person när denne ligger på marken.
På M.Ö:s begäran hålls fritt partsförhör med honom. Förhöret tas upp på digital ljud- och bildfil i Thompson. Han uppger i huvudsak följande. Han är tidigare ostraffad och lever under ordnade förhållanden. Han är tvåbarnsfar, äger en villa och har haft fast anställning i 17 år. Han har varit fotbollssupporter sedan 14 års åldern. Han har gått på omkring 500 fotbollsmatcher. Inte under någon av dessa matcher har han varit involverad i några våldsamheter. Inte heller är han med i någon gruppering som ägnar sig åt fotbollsrelaterat våld och han känner inte heller någon som, såvitt han vet, är med i någon sådan gruppering. Det är emellertid inte något som man brukar prata om. Han känner dock till grupperingarna. Han har årskort på Djurgårdens hemmamatcher på den aktiva sittsektionen. Årskortet kostar 2 700 kr. Den sektion som han har årskort på är inte samma sektion som Djurgårdens grupperingar befinner sig på under matcherna. Det stämmer att han befann sig på Blues Bar Globen innan matchen den aktuella dagen. Det stämmer även att det är han på den stillbild som tagits innan händelsen.
Tingsrätten (tingsfiskalen Eaton Al-Najar och tre nämndemän) anförde följande i beslut den 2 juli 2019.
Enligt lag (2005:321) om tillträdesförbud vid idrottsarrangemang får en person meddelas tillträdesförbud om det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att han eller hon kommer att begå brott som är ägnade att störa ordningen eller säkerheten vid idrottsarrangemang. Vid riskbedömningen ska det särskilt beaktas om personen tidigare har begått ett sådant brott i samband med idrottsarrangemang.
Tingsrätten konstaterar inledningsvis att M.Ö., då annat inte har framkommit i ärendet, inte tidigare är dömd för brott ägnade att störa ordning eller säkerhet vid idrottsarrangemang. I undantagsfall kan en brottsrisk anses föreligga och förbud beslutas trots att en person inte tidigare begått brott av nämnd karaktär. När en förundersökning pågår måste en bedömning göras i det enskilda fallet. Skuldfrågan behöver inte vara slutligt avgjord för att förbud ska kunna beslutas (se prop. 2004/05:77 s. 61).
Mot bakgrund av vad som framkommit i ärendet anser tingsrätten att det inte föreligger skäl att frångå den bedömning som åklagaren gjort. Tingsrätten anser alltså att det finns en risk för att M.Ö. kommer att begå brott ägnade att störa ordningen eller säkerheten under idrottsarrangemang. Tingsrätten delar även åklagarens bedömning beträffande den tid under vilken tillträdesförbudet ska gälla. M.Ö:s begäran ska därför avslås.
M.Ö:s begäran om upphävande av åklagarens beslut om tillträdesförbud den 10 maj 2019 avslås. Beslutet står därför fast.
M.Ö. överklagade i Svea hovrätt.
Hovrätten (hovrättslagmannen Thomas, hovrättsrådet Jackson, referent, och tf. hovrättsassessorn Howell) anförde följande i beslut den 24 juli 2019.
Hovrätten instämmer i tingsrättens bedömning och avslår överklagandet.
M.Ö. överklagade och yrkade att HD skulle upphäva beslutet om tillträdesförbud eller i varje fall sätta ned tiden för förbudet.
Svenska Fotbollförbundet motsatte sig att hovrättens beslut ändrades.
Riksåklagaren bereddes tillfälle att yttra sig och angav som sin uppfattning att hovrättens beslut inte borde ändras.
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, justitiesekreteraren French, föreslog i betänkande att HD skulle meddela följande beslut.
1.Målet gäller förutsättningarna att meddela en person tillträdesförbud enligt lagen (2005:321) om tillträdesförbud vid idrottsarrangemang, särskilt när personen inte tidigare har dömts för brott. Fråga är också om partsställningen vid domstolsprövning i sådana ärenden.
2.I samband med en allsvensk fotbollsmatch på Tele2 Arena i Stockholm den 10 mars 2019 uppstod bråk mellan fotbollssupportrar. En förundersökning inleddes därefter mot M.Ö. avseende misshandelsbrott. Efter polismyndighetens anmälan beslutade åklagaren den 10 maj 2019 att meddela M.Ö. tillträdesförbud innebärande förbud att tillträda eller vistas på samtliga inhägnade idrottsanläggningar i Sverige när det anordnas fotbollsmatcher av visst slag. Tillträdesförbudet skulle gälla under ett år. Som skäl för beslutet angav åklagaren att M.Ö. tillsammans och i samförstånd med andra misshandlat en supporter från motståndarlaget den 10 mars 2019 och att det på grund av särskilda omständigheter fanns risk att M.Ö. kommer att begå brott ägnade att störa ordning eller säkerhet under fotbollsmatcher av angivet slag.
3.M.Ö. överklagade åklagarens beslut och gjorde gällande att förutsättningarna för tillträdesförbud inte förelåg eftersom han inte dömts för idrottsrelaterad brottslighet. M.Ö. var tidigare ostraffad och förnekade brottsmisstanken mot honom. Åklagaren stod fast vid sitt beslut och åberopade stillbilder och uppspelning av en övervakningsfilm. Tingsrätten höll sammanträde och avslog därefter M.Ö:s överklagande.
4.Sedan M.Ö. överklagat till hovrätten meddelade hovrätten prövningstillstånd. Hovrätten har fastställt tingsrättens beslut.
5.I sitt överklagande till HD har M.Ö. vidhållit att förutsättningarna för tillträdesförbud inte föreligger. Han har härvid pekat på att han inte tidigare är dömd för brott och att det inte föreligger någon lagakraftvunnen dom mot honom avseende brottsmisstanken, vilken han förnekar. Han tillhör inte heller någon högrisk supportergruppering och det har inte framkommit några särskilda omständigheter som innebär en risk för att han kommer att begå brott ägnade att störa ordning och säkerhet vid framtida fotbollsmatcher. Ett tillträdesförbud är vidare oproportionellt, det skulle vara tillräckligt med en mindre ingripande åtgärd. Ett förbud bör i vart fall inte överstiga tre månader.
6.I HD har Svenska Fotbollförbundet yttrat sig och fråga har därmed uppkommit om fotbollförbundet borde behandlats som M.Ö:s motpart vid tingsrätten och i hovrätten.
7.Sedan åtal väckts mot M.Ö. avseende brottsmisstanken har tingsrätten genom dom den 14 november 2019 dömt M.Ö. för misshandel till villkorlig dom och samhällstjänst.
8.Enligt lagen om tillträdesförbud vid idrottsarrangemang får en person som är över femton år förbjudas att – under en viss tid, till en början högst tre år – få tillträde till och vistas på en inhägnad plats huvudsakligen avsedd för idrottsutövning när idrottsarrangemang anordnas på platsen av en idrottsorganisation (1 och 3 §§).
9.Tillträdesförbud kan meddelas om det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att personen kommer att begå brott under idrottsarrangemang och brottet är ägnat att störa ordningen eller säkerheten där. Vid denna bedömning ska särskilt beaktas om personen tidigare har begått brott under eller i samband med idrottsarrangemang, varvid brott som personen har begått före femton års ålder inte får beaktas. Om syftet med ett tillträdesförbud kan tillgodoses genom en mindre ingripande åtgärd får förbud inte meddelas. Tillträdesförbud får vidare meddelas endast om åtgärden är proportionell. (Se 2 §.)
10.Lagen om tillträdesförbud tillkom p.g.a. att brottslighet i samband med idrottsarrangemang ansågs utgöra ett växande problem. Lagen har ett preventivt syfte och är tänkt att motverka och förebygga idrottsanknuten brottslighet. Tillträdesförbud är avsett att bl.a. förebygga farliga eller annars oönskade beteenden och därigenom öka tryggheten och trivseln under idrottsarrangemang samt att bidra till att avskräcka presumtiva brottslingar och minska nyrekryteringen till de speciella grupper som särskilt ägnar sig åt sådan brottslighet (se prop. 2004/05:77, s. 15 ff. och 21 ff.).
11.Systemet med tillträdesförbud utformades med regleringen om besöksförbud som förebild, varvid det ansågs naturligt att ett tillträdesförbud, liksom ett besöksförbud, skulle grundas på en riskbedömning (se a. prop. s. 24 och 31).
12.Riskbedömningen ska ta sikte på om personen kommer att begå brott under idrottsarrangemang och därvid avse framförallt brott som riktar sig mot verksamheten eller som avser övergrepp på enskilda såsom våldsbrott, skadegörelse eller vissa brott mot ordningslagen. Risken ska som utgångspunkt avse brott och inte ordningsstörningar som inte avser brott. Vidare ska brottet åtminstone till sin typ vara ägnat att störa ordning och säkerhet. (Se prop. 2004/05:77, s. 31 och 59 f.)
13.Har personen tidigare begått brott ägnat att störa ordning och säkerhet under eller i samband med idrottsarrangemang ska detta särskilt beaktas vid bedömningen, eftersom det kan anses att personen därigenom har visat sig beredd att begå sådana brott som lagstiftningen ska motverka (se a. prop. s. 32). I fråga om tidigare brott har framhållits att skuldfrågan inte behöver vara slutligt avgjord för att tillträdesförbud ska kunna beslutas. Detta eftersom sådan brottslighet endast utgör en – om än en särskilt viktig – omständighet av betydelse för riskbedömningen. Vilken utredning om brottet som bör finnas i dessa fall får avgöras i det enskilda fallet. Om en förundersökning pågår bör normalt finnas åtminstone en polisanmälan att utgå ifrån. Också andra förhållanden som hänför sig till den enskilde bör beaktas vid riskbedömningen. (Se a. prop. s. 35 och 61.)
14.Även brott som har begåtts utanför arenorna (t.ex. på väg till och från ett arrangemang) ska alltså beaktas vid riskbedömningen, under förutsättning att det finns ett tidsmässigt, geografiskt eller annars klart samband till ett idrottsarrangemang. Det har sagts att en viktig omständighet som kan tala för ett sådant samband är att den som begått brottet har varit åskådare till arrangemanget på plats eller på annat sätt engagerat sig i detta. Som exempel har i förarbetena angivits att om någon sett en match på en sportbar och på vägen därifrån misshandlat en annan supporter kan misshandeln anses idrottsanknuten. (Se a. prop. 33 och 60 f.)
15.Det har i förarbetena framhållits att tillträdesförbud som regel bör komma i fråga endast när någon har begått idrottsanknutna brott eftersom det i andra fall torde vara svårt att påvisa den risk som krävs för att tillträdesförbud ska beslutas. Det har dock inte uteslutits att det i rena undantagsfall kan föreligga en sådan risk avseende en person som överhuvudtaget inte har gjort sig skyldig till brott tidigare eller en person som har begått brott utan idrottsanknytning. Som ett sådant exempel har bl.a. angetts att en person ingått i en supportergruppering och varit inblandad i handgripligheter där det inte går att visa exakt vad personen gjort. Det har också sagts att beteenden som i och för sig inte utgör brott undantagsvis kan åberopas vid riskbedömningen. (Se a. prop. s. 33 och 61 f.)
16.Det är allmän åklagare som prövar frågor om tillträdesförbud efter ansökan av idrottsorganisation eller specialidrottsförbund. Sådan fråga kan också tas upp efter anmälan av polismyndighet, som då inte är part i ärendet (6 § tillträdesförbudslagen). I dessa fall är aktuellt specialidrottsförbund istället part (9 § andra stycket). Specialidrottsförbundet kan då i praktiken utföra sin talan som om de själva hade ansökt om tillträdesförbudet varvid de kan argumentera såväl till fördel som till nackdel för den enskilde (se prop. 2008/09:78, s. 32).
17.Den som är part ska underrättas om uppgift som tillförts ärendet genom någon annan och få tillfälle att yttra sig över den innan frågan om tillträdesförbud avgörs, om detta inte är uppenbart obehövligt. Det är åklagaren som bestämmer hur underrättelse med parterna ska ske (se 9 §). Bestämmelsen i 9 § skulle bl.a. säkerställa att parterna – även special idrottsförbundet, när polismyndigheten är initiativtagare – får del av uppgifterna i ärendet utan hinder av eventuell sekretess (se a. prop. s. 33).
18.I ett ärende om tillträdesförbud hos åklagaren kan det alltså förekomma flera parter, nämligen den enskilde, berört specialidrottsförbund och annan idrottsorganisation (se a. prop. s. 32).
19.Åklagaren kan besluta om interimistiskt tillträdesförbud under fyra veckor (9 a §). Enligt 3 § andra stycket gäller beslut om tillträdesförbud omedelbart om inte annat bestämts.
20.Överklagande av åklagarens beslut sker till tingsrätten. Den som beslutet angår får hos åklagaren begära domstolsprövning om beslutet gått honom eller henne emot (13 §). Formuleringen innebär att exempelvis en enskild idrottsorganisation som berörs men inte formellt sett varit part hos åklagaren kan begära överprövning av beslutet (se a. prop. s. 33).
21.Vid domstolens handläggning tillämpas förutom vad som sägs i lagen om tillträdesförbud lagen (1996:242) om domstolsärenden (20 § tillträdesförbudslagen). Beslut om tillträdesförbud kan också prövas i mål om allmänt åtal och i så fall tillämpas rättegångsbalkens bestämmelser om rättegången i brottmål (21 §). Enligt 2 § lag om domstolsärenden ska avvikande bestämmelser i annan lag, bortsett från förvaltningslagen, tillämpas i första hand. Enligt 11 § i samma lag är den beslutande myndigheten vid överklagande normalt motpart till den enskilde i domstolen.
22.Åklagaren har beträffande överklagade tillträdesförbud dock inte tillerkänts ställning som part eller ålagts skyldighet att föra ett specialidrottsförbunds talan i domstol eftersom förbunden och i förekommande fall organisationerna har bedömts ha förutsättningar att föra sin egen talan. I domstolen gäller som utgångspunkt samma partsställning som hos åklagaren. (Se prop. 2004/05:77, s. 49 och prop. 2008/09:78, s. 34 f.) Som redan nämnts kan det dock förekomma att ytterligare parter tillkommer (se p. 19). Domstolen ska däremot begära yttrande av åklagaren, om det inte är obehövligt (15 § tillträdesförbudslagen).
23.Förfarandet i domstolen är som utgångspunkt skriftligt enligt 13 § lag om domstolsärenden. I 15–17 §§ samma lag finns bestämmelser om bl.a. skriftväxlingen. Enligt 22 § får ett ärende som huvudregel inte avgöras utan att den som är part har fått kännedom om en uppgift som tillförts ärendet genom någon annan än parten och har fått tillfälle att yttra sig över uppgiften.
24.Om en part begär det ska domstolen hålla sammanträde (17 § lag om domstolsärenden). Parterna ska svara för sin egen rättegångskostnad, utom i sådana fall som avses i 18 kap. 6 § RB (19 § samma lag).
25.Ett tillträdesförbud ska gälla för en bestämd tid, högst tre år, och får förlängas med högst ett år i taget (3 § tillträdesförbudslagen). När lagen infördes kunde ett förbud som utgångspunkt meddelas för högst ett år. Det finns inte någon nedre gräns för förbudstiden, förbudet kan avse t.ex. ett arrangemang en viss dag. I förarbetena har angivits att förbudstidens längd får bestämmas efter en prövning av omständigheterna i det enskilda fallet, varvid det särskilt bör vägas in vilket brott eller andra omständigheter som riskbedömningen grundas på och om det är fråga om ett eller flera brott.
26.I samband med lagändringarna 2014 då bestämmelsen fick sin nuvarande lydelse har angetts att vid bedömningen av om ett förbud bör bestämmas till längre period än ett år bör allvaret och konsekvenserna av den brottslighet som ligger till grund för förbudet särskilt beaktas. Av betydelse är hur långt risken sträcker sig för att den som förbudet riktar sig mot ska begå brott vid idrottsarrangemang. Att brottsligheten präglats av hänsynslöshet, fått kännbara konsekvenser, om enskilda besökare utsatts för påtaglig fara eller skadats, det är fråga om flera brott som ligger till grund för bedömningen, eller att brottsligheten har begåtts tillsammans med andra i organiserad form kan motivera ett tillträdesförbud som är längre än ett år. (Se prop. 2013/14:68, s. 9 och 11.)
27.Svenska Fotbollförbundet har som berört specialidrottsförbund uppgivits som part hos åklagaren. Eftersom tingsrätten och hovrätten felaktigt hanterat åklagaren, men inte Svenska Fotbollförbundet, som motpart har fotbollförbundet bl.a. inte fått kännedom om överklagandet och de uppgifter som tillförts ärendet samt därvid fått tillfälle att yttra sig över dessa. Det rättegångsfel som förekommit är av sådant slag som avses i 50 kap. 28 § RB (jfr 50 kap. 26 § och 55 kap. 15 § andra stycket). Felet är så allvarligt ur rättssäkerhetssynpunkt att det måste presumeras ha haft betydelse för utgången i målet, trots att det finns stöd för att utgången i det konkreta fallet skulle ha blivit densamma även om rättegångsfelet inte hade förekommit (jfr t.ex. NJA 1997 s. 121, NJA 2001 s. 731, NJA 2004 s. 561 och NJA 2010 s. 342 I). Det har alltså förekommit rättegångsfel vid domstolarnas handläggning som måste antas ha inverkat på målets utgång.
28.Svenska Fotbollförbundet har i HD fått tillfälle att bemöta innehållet i handlingarna och förbundet har inte motsatt sig att HD avgör ärendet slutligt. Förbundets inställning till frågan om tillträdesförbud är densamma som åklagarens och det som förbundet har framfört till grund för sin talan överensstämmer i huvudsak med vad åklagaren framfört i ärendet. Mot denna bakgrund kan felet anses ha blivit avhjälpt. Eftersom ytterligare tidsutdräkt härigenom också kan undvikas saknas anledning att nu undanröja domstolarnas beslut och återförvisa ärendet (jfr bl.a. NJA 1996 s. 732).
29.Det brott M.Ö. var misstänkt för, och sedermera dömts för av tingsrätten, är ett sådant brott som typiskt sett är ägnat att störa ordning och säkerhet vid idrottsarrangemang. Det finns också ett tidsmässigt och geografiskt samband till fotbollsmatchen som spelades vid tillfället.
30.Systemet med tillträdesförbud har tillkommit särskilt för att motverka och förebygga förekomsten av bl.a. grupprelaterat våld i samband med idrottsarrangemang (se prop. 2004/05:77, s. 15 ff.). Delaktighet i handgripligheter eller våldsamheter i samband med idrottsarrangemang kan i vissa fall, beroende på omständigheterna i övrigt, ligga till grund för tillträdesförbud även om personen inte blivit dömd för brottet eller tidigare har dömts för brott i idrottssammanhang (jfr a. prop. s. 62). Detta förutsätter dock, liksom för andra fall, att det på grund av särskilda omständigheter finns en risk att personen kommer att begå brott under idrottsarrangemang. För att tillträdesförbud ska meddelas bör vidare krävas att det finns en klar och konkret risk för detta (jfr NJA 2007 s. 272).
31.Möjligheten att besluta om tillträdesförbud mot den som är misstänkt för brott men inte tidigare har dömts för brott i idrottssammanhang ska användas restriktivt och undantagsvis. I dessa fall bör särskilt höga krav ställas på underlaget som ligger till grund för riskbedömningen. Det är inte tillräckligt att brottsmisstanken rör ett brott som till sin typ är ett återkommande samhällsproblem utan att det också framkommit någon mer tillräckligt stark riskfaktor hänförlig till den enskilde individen.
32.I detta fall framgår klart och tydligt av det bildmaterial och den övervakningsfilm som åberopats att M.Ö. tillsammans med flera andra deltog i handgripligheter och utövade våld vid det aktuella tillfället. Det framstår inte som att händelsen föregåtts av någon uppgjord planering. Annat har inte framkommit än att bråket måste ha uppstått spontant i stunden. M.Ö. har i ärendet inte lämnat någon närmare redogörelse för händelsen.
33.M.Ö. är inte tidigare dömd för något brott före det nu aktuella tillfället. Även om M.Ö. blivit misstänkt och sedermera har dömts för misshandel i samband med händelsen finns inte ett tillräckligt underlag kring risken för att M.Ö. kommer att begå brott i sådana sammanhang framöver. Det har t.ex. inte framkommit att M.Ö. på annat sätt tidigare uppvisat ett beteende som i sig utgör en risk för framtida brott. Inte heller finns underlag för att M.Ö. skulle ha närmare kopplingar till några våldsamma supportergrupperingar. Det som hände kan utifrån vad som framkommit i ärendet likväl ha varit en engångsföreteelse i M.Ö:s fall, även om han regelbundet går på fotbollsmatcher. Vad som framkommit av tingsrättens dom i anledning av åtalet föranleder inte någon annan bedömning i dessa avseenden.
34.Eftersom det således inte framgår av underlaget att det finns en klar och konkret risk för att M.Ö. framöver kommer att begå brott under idrottsarrangemang ska tillträdesförbudet upphävas.
HD upphäver beslutet om tillträdesförbud.
HD (justitieråden Kennedy, Douglas, referent, Williams, Walsh och Barnes) meddelade den 23 december 2019 följande beslut.
1.I samband med en fotbollsmatch i Svenska Cupen på Tele2 Arena i Stockholm uppstod bråk mellan supportrar i de två lagen. En förundersökning inleddes mot M.Ö. avseende misshandel.
2.Efter anmälan från Polismyndigheten beslutade åklagare att meddela M.Ö. tillträdesförbud enligt lagen (2005:321) om tillträdesförbud vid idrottsarrangemang. Enligt förbudet får M.Ö. inte tillträda eller vistas på inhägnade idrottsanläggningar i Sverige när det hålls matcher dels i de av Svenska Fotbollförbundet anordnade serierna Allsvenskan och Superettan, matcher i Svenska Cupen och landskamper, dels i de av UEFA och FIFA anordnade cupmatcherna och landskamperna i Sverige.
Som skäl för beslutet angavs att M.Ö. tillsammans och i samförstånd med andra personer misshandlat en supporter till motståndarlaget med slag och sparkar mot kroppen och huvudet när supportern stod upp och låg ned. Enligt åklagaren fanns det på grund av särskilda omständigheter risk för att M.Ö. skulle komma att begå brott som var ägnade att störa ordningen eller säkerheten under fotbollsarrangemangen. Tillträdesförbudets längd bestämdes till ett år.
3.Tingsrätten och hovrätten har inte gjort någon annan bedömning än åklagaren.
4.Under målets handläggning i HD har M.Ö. dömts för misshandel till villkorlig dom och samhällstjänst i 110 timmar, med alternativstraff fängelse i fyra månader. Enligt domen har M.Ö. misshandlat en supporter till motståndarlaget med tre slag mot huvudet och, när supportern låg ned, en spark mot kroppen. Rätten fann inte styrkt att det var fråga om ett gemensamt våldsutövande med andra.
5.Enligt 9 § lagen om tillträdesförbud är specialidrottsförbundet för den aktuella idrottsverksamheten inom Sveriges Riksidrottsförbund part i ärende som har tagits upp på anmälan av Polismyndigheten (jfr prop. 2004/05:77 s. 49 och prop. 2008/09:78 s. 31 f.). Tingsrätten och hovrätten har felaktigt hanterat åklagaren som M.Ö:s motpart; i stället borde Svenska Fotbollförbundet ha varit motpart. Omständigheterna är dock sådana att det saknas anledning att undanröja domstolarnas beslut och återförvisa målet.
6.En person kan få tillträdesförbud enligt 2 § lagen om tillträdesförbud om det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att han eller hon kommer att begå brott under ett idrottsarrangemang som anordnas av en idrottsorganisation och brottet är ägnat att störa ordningen eller säkerheten där. Vid bedömningen av om det finns en sådan risk ska det särskilt beaktas om personen tidigare har begått ett sådant brott under eller annars i samband med ett idrottsarrangemang av detta slag.
7.Lagen syftar till att motverka och förebygga idrottsanknuten brottslighet. Ett tillträdesförbud ska därför grundas på en bedömning av risken för att personen genom sitt brottsliga beteende angriper ordningen och säkerheten vid ett idrottsarrangemang. Vid den bedömningen ska tidigare kriminella handlingar, som avser de intressen som är relevanta i sammanhanget, ha stor betydelse och särskilt beaktas. Eftersom det rör sig om en riskbedömning, krävs det inte att skuldfrågan avseende ett tidigare brott är slutligt avgjord. Tidigare brottslighet utgör också endast en – om än en särskilt viktig – omständighet av betydelse för bedömningen av risken. Utöver tidigare brottslighet ska andra omständigheter vägas in, såsom förhållanden som hänför sig till den enskildes person.
8.Ett tillträdesförbud får enligt lagen beslutas endast om det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att personen kommer att begå brott vid idrottsarrangemang. I detta ligger att det ska göras en samlad och nyanserad bedömning av risken i det enskilda fallet. För att ett tillträdesförbud ska kunna beslutas måste risken framstå som klar och konkret. Samtidigt ska beaktas att lagstiftningen om tillträdesförbud tar sikte på en mer allmän risk för brott än den som avses i den likartat konstruerade lagstiftningen om kontaktförbud.
9.Vid bedömningen ska tidigare relevant brottslighet väga tungt. När en bedömning grundas endast på brottslighet vid ett enstaka tillfälle krävs det – för att ett tillträdesförbud ska kunna beslutas – som regel att det finns någon ytterligare omständighet som med viss styrka talar för att personen kommer att begå brott igen. Det kan t.ex. handla om att det är känt att personen har samröre med våldsbenägna delar av en supporterkrets eller tidigare har uppvisat ett ordningsstörande, om än inte brottsligt, beteende i samband med idrottsarrangemang. Förhållandena vid den tidigare brottsligheten kan dock vara sådana att de i sig tydligt visar på risken för kommande brottslighet. Vid en bedömning utifrån omständigheterna kring den aktuella gärningen som sådan kan det alltså vara möjligt att dra slutsatsen att det finns en klar och konkret risk för att personen på nytt begår brott.
10.Ett tillträdesförbud ska enligt 3 § lagen om tillträdesförbud gälla för viss tid, högst tre år. Förbudet kan förlängas med ett år i taget. Förbudstiden ska enligt förarbetena bestämmas efter en bedömning av hur länge det finns risk för att den som förbudet riktar sig mot ska begå brott vid idrottsarrangemang (se prop. 2013/14:68 s. 9). En viss schablonisering kan därvid inte undvikas. En vanlig längd på ett tillträdesförbud är ett år.
11.M.Ö. är inte tidigare dömd för brott. Han lever under ordnade förhållanden. Han har uppgett att han har varit fotbollssupporter sedan 14 års ålder och har gått på omkring 500 matcher. Det är inte visat att han har kontakt med våldsbenägna supportergrupperingar. Omständigheterna kring hans person ger inte något stöd för att det finns en risk för att han ska begå brott vid fotbollsarrangemang.
12.Det brott som M.Ö. var misstänkt för, och som han nu har dömts för, utgör sådan brottslighet som är ägnad att påtagligt störa ordningen och säkerheten vid idrottsarrangemang. Det har varit fråga om relativt allvarligt våld som har förövats i anslutning till arenan på en plats där många supportrar vistats. Även om M.Ö. inte har dömts för att ha förövat brottet tillsammans och i samförstånd med andra, har brottet begåtts i samband med att andra personer utövade våld mot den utsatte motståndarsupportern. Av den övervakningsfilm som fångat händelsen framgår också att M.Ö., när våldsutövningen inleddes, aktivt sökte sig närmare situationen för att delta i misshandeln. Med hänsyn till det sagda har brottet en sådan karaktär att det i sig måste anses utvisa en beredskap hos M.Ö. att delta i våld av just ett sådant slag som lagen syftar till att motverka.
13.Vid en samlad bedömning är utredningen sådan att den ger tillräckligt stöd för att det finns en klar och konkret risk för att M.Ö. kommer att begå brott under fotbollsarrangemang. Det saknas anledning att sätta ned förbudstidens längd. Hovrättens beslut ska därför fastställas. hd:s avgörande
HD fastställer hovrättens beslut.