Strandskyddsdispens-----År 1990 bildades en ny fastighet inom ett strandskyddsområde genom avstyckning. Fastighetsägaren ville senare inte utnyttja byggrätten på den avstyckade tomten utan önskade flytta den till en angränsande tomt som skulle tillskapas genom en ny fastighetsbildning. Miljööverdomstolen (MÖD) fann att skäl till undantag från strandskyddsbestämmelserna fick anses ha förelegat vid tidpunkten för avstyckningen samt att markens allemansrättsliga tillgänglighet i princip skulle förbli oförändrad om ett byte skedde av platsen för byggnation inom strandskyddsområdet. Den nya platsen skiljde sig endast marginellt från den ursprungliga ur strandskyddssynpunkt. MÖD fann därför att det förelåg särskilda skäl och beviljade dispens. Som villkor angavs att fastigheten genom fastighetsbildning skulle flyttas från sitt nuvarande läge till det av sökanden anvisade läget i överensstämmelse med den tomtplatsavgränsning som angavs på en bifogad karta.
ÖVERKLAGAT AVGÖRANDE
Miljööverdomstolen medger, med upphävande av miljödomstolens dom och länsstyrelsens beslut, strandskyddsdispens för uppförande av bostadsbyggnad på fastigheten X 1:10 i Valdemarsviks kommun i enlighet med vad som anges med X på bifogad kartbilaga A.
Det markerade området på bifogad kartbilaga A skall i huvudsak utgöra det område som får tas i anspråk som tomtplats.
Som villkor för dispensen gäller att X 1:8 flyttas genom fastighetsreglering från sitt nuvarande läge till nytt läge inom fastigheten X 1:10 i Valdemarsviks kommun i huvudsaklig överensstämmelse med den tomtplatsavgränsning som angetts på kartbilaga A.
MD har, som hon slutligen bestämt sin talan, yrkat att strandskyddsdispens medges för uppförande av ett fritidshus på fastigheten Morris 1:10.
Länsstyrelsen i Östergötlands län (länsstyrelsen) har bestritt ändring.
Parterna har i Miljööverdomstolen åberopat i huvudsak samma omständigheter och utredning som vid länsstyrelsen och miljödomstolen samt tillagt bl.a. följande.
Avsikten med ansökan var ursprungligen att flytta fastigheten X 1:8 till ett nytt läge inom X 1:10. Hon var osäker på den formella hanteringen och fick rådet av Naturvårdsverket att först ansöka om strandskyddsdispens. Platsen inom fastigheten X 1:10 där byggnaden är avsedd att uppföras överensstämmer med markeringen på den karta som bilagts länsstyrelsens beslut av den 21 oktober 1999. Om dispens medges kommer hon inte utnyttja den byggrätt som kan finnas inom fastigheten X 1:8. Den tilltänkta tomten på X 1:10 är ur ett allmännyttigt perspektiv bättre placerad än den nuvarande på X 1:8 då den tilltänkta tomten ligger lägre och i anslutning till fastigheterna X 1:3, 1:6, 1:7 och 1:9. Vid en samlad bedömning ter det sig högst oskäligt att inte medge henne den nu begärda strandskyddsdispensen.
Något nytt har inte framkommit i ärendet varför länsstyrelsen vidhåller sitt tidigare ställningstagande att avslå ansökan om strandskyddsdispens för ändrat läge av bebyggelse på X 1:10.
I Miljööverdomstolen har Naturvårdsverket yttrat sig.
Naturvårdsverket har avstyrkt bifall till överklagandet och anfört i huvudsak följande. Den lagstadgade skyldigheten att ansöka om strandskyddsdispens kan inte avtalas bort. En strandskyddsdispens kan inte heller "flyttas". För varje ändrad lokalisering av planerad byggnation krävs en ny dispensprövning enligt 7 kap. 18 § miljöbalken. Dispens kan endast medges om det finns särskilda skäl. Några sådana har inte redovisats av sökanden. Dispens har därför, vilket enligt Naturvårdsverkets uppfattning är en korrekt bedömning, nekats.
MD har till bemötande av Naturvårdsverkets yttrande anfört följande. Naturvårdsverkets inställning i målet är anmärkningsvärd med beaktande av att Naturvårdsverket var huvudarkitekt för det avtal som år 1989 ingicks mellan Valdemarsviks kommun och AD dödsbo.
MD önskar flytta fastigheten X 1:8 till visst angivet läge inom fastigheten X 1:10 och har ansökt om strandskyddsdispens för uppförande av fritidshus i det nya läget. Den som avser att utnyttja mark inom strandskyddsområde för bebyggelseändamål kan välja mellan två olika förfaranden. Det ena är att först söka dispens från bebyggelseförbudet enligt 7 kap. 18 § miljöbalken och det andra är att enbart ansöka om fastighetsbildning enligt fastighetsbildningslagen (1970:988). För att undvika motstridiga beslut om markanvändning, men även för att erhålla en i övrigt rationell hantering är det lämpligt att frågan om strandskyddsdispens avgörs innan frågan om fastighetsbildning prövas. MD har i enlighet med det anförda ansökt om strandskyddsdispens utan att ansökan om fastighetsbildning gjorts.
Den fråga som Miljööverdomstolen nu har att ta ställning till är om det finns särskilda skäl enligt 7 kap. 18 § miljöbalken att medge dispens från bestämmelserna om strandskydd för uppförande av byggnad på aktuell plats inom fastigheten X 1:10.
X 1:8 har bildats genom avstyckning 1990 och, efter vad som kan förutsättas, har undantag medgivits enligt 3 kap. 2 § tredje stycket fastighetsbildningslagen. Detta innebär att särskilda skäl till undantag från strandskyddsbestämmelserna har ansetts föreligga vid tidpunkten för avstyckningen. Med hänsyn till den ringa tid som förflutit torde avstyckningen få anses aktuell och strandskyddsdispens kunna påräknas vid en eventuell byggnation inom X 1:8. Om MD avstår från den byggrätt som får anses föreligga inom X 1:8 mot en ny byggrätt i ett annat läge kommer omfattningen av den allemansrättsligt tillgängliga marken i princip vara oförändrad. Med hänsyn härtill och med beaktande av att den plats dit MD önskar flytta fastigheten X 1:8 ur strandskyddssynpunkt endast marginellt skiljer sig från det befintliga läget, finner Miljööverdomstolen att det föreligger särskilda skäl enligt 7 kap. 18 § miljöbalken för att medge dispens enligt ansökan, se bifogad kartbilaga A. Det markerade området skall också utgöra det område som får tas i anspråk som tomtplats. Som villkor för dispensen skall gälla ett X 1:8 flyttas genom fastighetsreglering från sitt nuvarande läge till nytt läge inom X 1:10 i huvudsaklig överensstämmelse med den tomtplatsavgränsning som angetts i bilaga A.
Domen får enligt 23 kap. 8 § miljöbalken inte överklagas.
I avgörandet har deltagit hovrättslagmannen Harrington och hovrättsrådet Rodriguez, referent, samt fastighetsrådet Green och kammarrättsassessorn Roberts. Enhälligt.