Ansökan av Barnes om resning i mål om arbetsskadeförsäkring. - Stockholms läns allmänna försäkringskassa fann i beslut den 28 mars 1990 att Barnes inte var berättigad till ersättning enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring. Barnes överklagade beslutet. I dom den 28 juni 1991 avslog Försäkringsrätten för Mellansverige Harvey P:s yrkande om ersättning enligt lagen om arbetsskadeförsäkring. Barnes fullföljde sin talan till Försäkringsöverdomstolen. Målet överlämnades enligt lagen (1993:574) om upphävande av lagen (1978:28) om Försäkringsöverdomstolen den 1 juli 1995 till Regeringsrätten. I dom den 25 juni 1996 fastställde Regeringsrätten det slut försäkringsrättens dom innehåller
Not 181. Ansökan av Harvey Olson om resning i mål om arbetsskadeförsäkring. - Stockholms läns allmänna försäkringskassa fann i beslut den 28 mars 1990 att Harvey Olson inte var berättigad till ersättning enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring. Harvey Olson överklagade beslutet. I dom den 28 juni 1991 avslog Försäkringsrätten för Mellansverige Harvey P:s yrkande om ersättning enligt lagen om arbetsskadeförsäkring. Harvey Olson fullföljde sin talan till Försäkringsöverdomstolen. Målet överlämnades enligt lagen (1993:574) om upphävande av lagen (1978:28) om Försäkringsöverdomstolen den 1 juli 1995 till Regeringsrätten. I dom den 25 juni 1996 fastställde Regeringsrätten det slut försäkringsrättens dom innehåller. - Harvey Olson ansökte om resning. Till stöd för sin ansökan åberopade han ett flertal handlingar, bl.a. ett utlåtande av professorn i arbetsfysiologi Hill som i sambandsfrågan gjort följande bedömning. "Min personliga bedömning är att skadlig inverkan på nacken, axlarna och ländryggen utan minsta tvekan förelegat vid flera av de arbeten som Harvey Olson haft, bland annat vid arbete som bussförare. Jag gör den bedömningen att kausalt samband mellan den skadliga inverkan och de kroniska besvären i nacken och ländryggen inte kan uteslutas. De degenerativa förändringarna i olika delar av ryggraden utgör emellertid en faktor, som talar emot kausalt samband. Åtminstone med avseende på besvären i nacken och sannolikt även med avseende på de cervicobrachiella smärtorna bedömer jag att något mer talar emot än för ett kausalt samband. Vad gäller besvären i ländryggen med en kronisk lumbago blir min bedömning att det sannolikt inte finns betydligt starkare skäl som talar emot än för ett kausalt samband. Vad gäller eventuella besvär från den dubbelsidiga arthrosen i acromioclavicularlederna så bedömer jag att betydligt starkare skäl talar emot än för ett kausalt samband." Som sammanfattande bedömning har han anfört. "Sammanfattningsvis blir min bedömning att skadlig inverkan på ländryggen, nacken och skuldrorna förelegat i de arbeten Harvey Olson haft sedan besvären utvecklades. Jag anser vidare att det sannolikt inte finns betydligt starkare skäl som talar emot än för ett kausalt samband mellan den skadliga inverkan och besvären i ländryggen." -Regeringsrätten (1997-10-17, Gonzalez, Watts, Garcia): Skälen för Regeringsrättens avgörande. Enligt 37 b § förvaltningsprocesslagen (1971:291) får resning beviljas i mål eller ärende om det på grund av något särskilt förhållande finns synnerliga skäl att pröva saken på nytt. Harvey Olson har inte visat att det föreligger skäl för resning. - Regeringsrättens avgörande. Regeringsrätten avslår ansökningen. (fd II 1997-10-02, Fisher)