Ansökan av Montoya om rättsprövning av beslut att anta detaljplan
Not 274. Ansökan av Montoya om rättsprövning av beslut att anta detaljplan. - Regeringen (Miljö- och naturresursdepartementet, 1992-06-25) avslog Mayo överklagande av Länsstyrelsens i Stockholms län beslut den 30 oktober 1989, varigenom Montoya vägrades bygglov på Wilson 2:8 inom stadsdelen Hägersten i Stockholms kommun samt hennes överklagande av länsstyrelsens beslut den 4 januari 1990, varigenom detaljplanen för Eolshällsområdet inom stadsdelen Wilson fastställdes. - Montoya yrkade att Regeringsrätten skulle upphäva regeringens beslut att anta detaljplanen och inte bevilja henne begärt bygglov. Till stöd för sin talan anförde hon i huvudsak följande.
kommunens planer på en ny detaljplan skulle "hinna ikapp".
inte fått del av vad som förekommit vid dessa kontakter.
hennes fastighet, inte skulle inlösas enligt planen.
sätt som planen avsåg att använda hennes fastighet på.
till vara. - Regeringsrätten (1994-05-02, Estrada, Mathews, Duncan, Miranda, Swartling): Skälen för Regeringsrättens avgörande. Enligt 1 § lagen (1988:205) om rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut skall Regeringsrätten pröva om avgörandet i ärendet strider mot någon rättsregel på det sätt som sökanden angivit eller som i övrigt klart framgår av omständigheterna i ärendet. Rättsprövningen innefattar, förutom ren lagtolkning, även sådana frågor som faktabedömning och bevisvärdering samt frågor om beslutet strider mot kravet på saklighet, opartiskhet och allas likhet inför lagen. Prövningen omfattar också fel i förfarandet som kan ha påverkat utgången i ärendet. Om de tillämpade rättsreglerna är utformade så att myndigheten har en viss handlingsfrihet vid sitt beslutsfattande omfattar rättsprövningen frågan om beslutet ryms inom handlingsfriheten (prop. 1987/88:69 s. 23-25 och s. 234). - Vad avser länsstyrelsens underhandskontakter med kommunen har inte framkommit att något jävsförhållande uppkommit. Inte heller har det framkommit något som visar att det vid byggnadsnämndens avgivande av remissvar till regeringen förelegat jäv för nämndens ordförande. Såvitt handlingarna utvisar har såväl beredningen av detaljplaneärendet och ärendet om bygglov i regeringen som ärendenas avgörande av regeringen skett på sätt som föreskrivs i 7 kap.2 och 3 §§regeringsformen. - Frågan om detaljplanen strider mot plan- och bygglagen (1987:10, PBL) berör en rad bestämmelser i lagen. Enligt 1 kap. 5 § PBL skall både allmänna och enskilda intressen beaktas vid prövning av frågor enligt lagen. Till grund för utformningen av en detaljplan skall ligga dels bestämmelserna i 2 kap. om de allmänna intressen som skall beaktas vid planläggning och vid lokalisering av bebyggelse, dels bestämmelserna i 3 kap. om krav på placering och utformning av byggnader m.m. I 5 kap. 2 § PBL föreskrivs bl.a. att vid utformningen av en detaljplan skälig hänsyn skall tas till befintliga bebyggelse-, äganderätts- och fastighetsförhållanden som kan inverka på planens genomförande. Vissa av de avvägningar mellan olika intressen som skall göras utgör sådana politiska lämplighetsfrågor som i princip inte omfattas av Regeringsrättens rättsprövning. Övriga föreskrifter är i stor utsträckning allmänt hållna och
beslutet strider mot någon rättsregel. - Regeringsrättens avgörande. Regeringsrätten förklarar att regeringens beslut skall stå fast. (Whitaker 1994-03-22, Camacho)