En enskild näringsidkare som har haft en utlänning utan arbetstillstånd anställd har fått betala en särskild avgift enligt 20 kap. 12 § utlänningslagen. Ett åläggande av även företagsbot har bedömts medföra att den samlade reaktionen skulle bli oproportionerligt sträng. Företagsbot har därför eftergetts.
Allmän åklagare väckte vid Halmstads tingsrätt talan mot T.A. med enskild firma Hawaii Pizzeria i Hyltebruk och yrkade att firman skulle åläggas företagsbot om 25 000 kr. Som grund för talan anförde åklagaren följande.
Hawaii Pizzeria i Hyltebruk driver näringsverksamhet i Hyltebruk. Från och med den 29 april 2012 till den 3 oktober 2012 har företrädare för firman av oaktsamhet haft den tunisiske medborgaren M.M. född 920617 anställd i verksamheten trots att denne inte haft föreskrivet arbetstillstånd. T.A., som är företrädare för den enskilda firman, har inte gjort vad som skäligen kunnat krävas för att förebygga brottsligheten. - Brottet har begåtts i utövning av näringsverksamhet. Åtal är inte påkallat ur allmän synpunkt. För brottet är föreskrivet strängare påföljd än penningböter.
Åklagaren yrkade dessutom att Hawaii Pizzeria i Hyltebruk skulle åläggas enligt 20 kap. 12 § utlänningslagen att till staten betala särskild avgift om 44 000 kr.
Tingsrätten (ordförande lagmannen Shaw) anförde i dom den 30 oktober 2013:
Hawaii Pizzeria har medgivit de faktiska omständigheterna men bestridit talan om företagsbot på den grunden att bolagets företrädare inte har förfarit oaktsamt och därmed inte gjort sig skyldig till brott. Bolaget har hävdat att den särskilda avgiften bör efterges eller sättas ned.
Åklagaren har som bevisning åberopat förhör med bolagets ställföreträdare T.A. Som skriftlig bevisning har åklagaren åberopat PM till styrkande av att den anställde M.M. saknar tillstånd att arbeta i Sverige, lönebesked till styrkande att M.M. varit anställd, utdrag till styrkande att T.A. bedrivit enskild näringsverksamhet i firma Hawaii Pizzeria i Hyltebruk, kopia på personalliggare till styrkande av att M.M. arbetat mellan den 29 april 2012 och den 8 augusti 2012 och mellan den 9 augusti 2012 och den 3 oktober 2012. Ur förhöret antecknas bl.a. följande.
T.A.: Han har haft pizzerian i flera år. Han har haft en enskild firma tidigare också, åtminstone sju år. Han har svårt att få personal. Idag är de tre anställda, han och hans barn. Han har nu sökt hjälp från arbetsförmedlingen. M.M. var kompis med hans son. Han har varit själv med barnen och haft det tufft med barnen. Sonen bad honom om en tjänst. Sonen kom med personnummer, svenskt bankkonto m.m. De skickade uppgifterna till revisorn som de alltid brukar göra för kontroll. Han utgick ifrån att allt var okej eftersom han inte hörde något från revisorn. Hans son och M.M. berättade att M.M. tidigare jobbat på en pizzeria i Borås. Det var en pizzeria som hette Roma. Han vet inte varför denne slutade i Borås. Han har betalat lön och skatt för M.M. och verkligen försökt göra allt rätt. M.M. är tunisisk medborgare och hade jobbat i Italien. Det var inte sagt hur länge denne skulle jobba. De pratade arabiska med varandra, så det var inga problem att förstå varandra. Han kan inte reglerna för vad som gäller för anställda m.m. Han har inte gjort några efterforskningar m.m. förutom att skicka personnumret till sin revisor. Han litade på revisorn och de har samarbetat i cirka femton år.
Tingsrätten gör följande bedömning.
Genom förhören och övrig utredning är det bevisat att Hawaii Pizzeria den 29 april 2012 till den 3 oktober 2012 har haft en tunisisk medborgare anställd i verksamheten trots att denne inte haft föreskrivet arbetstillstånd.
I enlighet med 20 kap. 12 § utlänningslagen ska en juridisk person som har en utlänning i tjänst fastän utlänningen inte har arbetstillstånd betala en särskild avgift.
Hawaii Pizzerias handlande uppfyller vad som gäller enligt bestämmelsen. Avgiften ska fastställas till ett basbelopp som gällde när överträdelsen upphörde, 44 000 kr. Någon grund för eftergift eller nedsättning av detta belopp har inte framkommit.
Aktsamhetskravet vid överträdelser av 20 kap. 5 § utlänningslagen är högt ställt, särskilt om de ansvariga är näringsidkare. T.A. borde givetvis ha kontrollerat med Migrationsverket om arbetstagaren hade arbetstillstånd. Genom att låta bli detta så har han varit oaktsam och brutit mot den angivna bestämmelsen. Brottet har begåtts i näringsverksamhet.
Enligt 36 kap. 8 § BrB ska en företagsbot fastställas till lägst 5 000 kr och högst 10 miljoner kr och enligt 9 § samma kapitel ska, när storleken bestäms, förutom beaktande av straffskalan för brottet, särskild hänsyn tas till den skada eller fara som brottsligheten inneburit samt till brottslighetens omfattning och förhållande till näringsverksamheten.
Tillämplig straffskala för brott mot 20 kap. 5 § utlänningslagen är böter eller, när omständigheterna är försvårande, fängelse i högst ett år. I förevarande fall har brottsligheten såvitt framkommit inte skett i något vinstgivande syfte eller varit i större omfattning. Den är emellertid typiskt sett svår att upptäcka och förekomsten av anställningar där arbetstagare saknar arbetstillstånd är förhållandevis utbrett i den aktuella branschen. Åklagaren har upplyst om att företagsboten redan är jämkad i ansökan.
Fråga är om det finns skäl att jämka företagsboten i högre utsträckning än åklagaren medgett i ansökan eller efterge densamma. Enligt 36 kap. 10 § 1 BrB kan en företagsbot jämkas om brottet medför annan betalningsskyldighet eller särskild rättsverkan för näringsidkaren och den samlade reaktionen på brottsligheten skulle bli oproportionerligt sträng. Om det är särskilt påkallat får företagsboten efterges. I förarbetena anges att jämkning ska ske i första hand och att företagsboten ska efterges endast när jämkning, med hänsyn till omständigheterna, inte är tillräckligt (se prop. 2005/06:59 s. 38). Vidare anges att bestämmelsen om eftergift bör tillämpas restriktivt (se a. prop. s. 41).
Med hänsyn till att Hawaii Pizzeria ålagts särskild avgift enligt utlänningslagen ska företagsboten sättas lägre än vad som annars borde ha skett. Mot bakgrunden av den restriktivitet som ska tillämpas vid eftergift av företagsbot föreligger emellertid inte tillräckliga skäl för att efterge företagsboten och inte heller föreligger skäl att jämka den mer. Åklagarens yrkande ska därför bifallas. (Jfr Svea hovrätts dom B 5057-12.)
Hawaii Pizzeria i Hyltebruk åläggs företagsbot med 25 000 kr.
Hawaii Pizzeria i Hyltebruk skall enligt 20 kap. 12 § utlänningslagen (2005:716) till staten betala en särskild avgift om 44 000 kr.
T.A. överklagade i Hovrätten för Västra Sverige och yrkade att hovrätten skulle ogilla talan om betalningsskyldighet till staten. I andra hand yrkade han att hovrätten skulle efterge eller sätta ned betalningsskyldigheten.
Åklagaren motsatte sig ändring av tingsrättens dom.
Hovrätten (hovrättsråden Wiggins och Jackson samt tf. hovrättsassessorn Johnson) anförde i dom den 21 mars 2014 följande.
Hovrätten har tagit del av samma bevisning som tingsrätten och spelat upp ljud- och bildinspelningen av förhöret där med T.A.
Hovrätten ansluter sig till den bedömning som tingsrätten har gjort när det gäller den särskilda avgiften enligt utlänningslagen.
I likhet med tingsrätten anser hovrätten att det föreligger förutsättningar att ålägga T.A. med enskild firma Hawaii Pizzeria i Hyltebruk företagsbot för brottet mot utlänningslagen. Det finns inte skäl för att helt efterge företagsboten. Frågan är då vilket belopp som företagsboten ska bestämmas till.
Det har varit fråga om en brottslighet som inte har haft någon större omfattning eller satts i system. Brottet mot utlänningslagen har begåtts av oaktsamhet som synes bero på bristande kunskap kring personalfrågor hos T.A. och har inte medfört någon vinst för företaget. Han har såvitt framkommit betalat skatter och avgifter för den anställde utlänningen.
Med hänsyn till sanktionsavgiften på 44 000 kr och förhållandena i övrigt anser hovrätten att en företagsbot om 25 000 kr är en alltför sträng reaktion på brottsligheten. Den av tingsrätten utdömda företagsboten bör därför sättas ned till 5 000 kr.
Hovrätten ändrar tingsrättens dom endast på så sätt att hovrätten bestämmer den företagsbot som T.A. med enskild firma Hawaii Pizzeria i Hyltebruk ska betala till staten till 5 000 kr.
T.A. överklagade hovrättens dom och yrkade att den mot honom förda talan om särskild avgift enligt utlänningslagen och om företagsbot skulle ogillas eller att betalningsskyldigheten skulle efterges eller sättas ned.
Riksåklagaren motsatte sig att hovrättens dom ändrades.
HD avgjorde målet efter föredragning.
Föredraganden, justitiesekreteraren Weaver, föreslog i betänkande följande dom:
1-2. Motsvarar i huvudsak punkterna 1-3 i HD:s dom.
HD har i målet att ta ställning till om Hawaii Pizzeria i Hyltebruk ska åläggas särskild avgift enligt utlänningslagen och företagsbot.
4-7. Motsvarar i huvudsak punkterna 4-6 i HD:s dom.
Enligt 36 kap. 7 § BrB ska för brott som har begåtts i utövningen av näringsverksamhet, på yrkande av allmän åklagare, näringsidkaren åläggas företagsbot om det för brottet är föreskrivet strängare straff än penningböter och näringsidkaren inte har gjort vad som skäligen kunnat krävas för att förebygga brottsligheten. Om ett brott som kan föranleda talan om företagsbot har begåtts av oaktsamhet och inte kan antas föranleda annan påföljd än böter får brottet åtalas av åklagare endast om åtal är påkallat från allmän synpunkt (36 kap. 10 a § BrB).
Med näringsidkare avses fysiska eller juridiska personer som yrkesmässigt bedriver verksamhet av ekonomisk art, oavsett om verksamheten är inriktad på vinst eller inte. Ett brott ska anses begånget i näringsverksamhet om det ingår som ett led i en näringsidkares verksamhet. Det ska typiskt sett ha en klar anknytning till den verksamhet som bedrivs av gärningsmannen, antingen i egenskap av näringsidkare eller företrädare för eller anställd hos den som bedriver näring.
Av 36 kap. 8 § BrB framgår att företagsbot ska fastställas till lägst 5 000 kr och högst 10 miljoner kr. När storleken av företagsbot bestäms ska, med beaktande av straffskalan för brottet, särskild hänsyn tas till den skada eller fara som brottsligheten inneburit samt till brottslighetens omfattning och förhållande till näringsverksamheten (36 kap. 9 § BrB). Skälig hänsyn ska också tas till om näringsidkaren tidigare ålagts att betala företagsbot.
Den skada eller fara som brottsligheten inneburit bör enligt förarbetena vara grundläggande för bestämningen av boten. Subjektiva faktorer som att gärningen begåtts uppsåtligen bör ges en mindre framträdande betydelse till förmån för mer objektiva faktorer såsom - förutom brottslighetens omfattning - den skada eller fara som brottet medfört. (Prop. 2005/06:59 s. 35.)
Vidare ska brottslighetens omfattning tillmätas betydelse. Det finns i allmänhet anledning att se mer allvarligt på sådan brottslighet som har bedrivits på ett systematiskt sätt och i stor omfattning än på enstaka överträdelser.
När det gäller brottslighetens förhållande till näringsverksamheten har uttalats att hänsyn bör tas till i vad mån näringsidkaren kan klandras för den aktuella brottsligheten. Exempelvis torde uppenbara åsidosättanden av säkerhetsföreskrifter i en särskilt riskfylld verksamhet bedömas som en försvårande omständighet. Vidare bör hänsyn tas till gärningsmannens ställning i företaget och om brottsligheten på något sätt varit godtagen eller påbjuden av ledningen eller annars av någon annan person i motsvarande ställning. (Prop. 2005/06:59 s. 62.)
Företagsbot får enligt 36 kap. 10 § första stycket BrB sättas lägre än vad som borde ha skett med tillämpning av 36 kap. 9 § samma balk om (1) brottet medför annan betalningsskyldighet eller särskild rättsverkan för näringsidkaren och den samlade reaktionen på brottsligheten skulle bli oproportionerligt sträng, (2) näringsidkaren efter förmåga försökt förebygga, avhjälpa eller begränsa de skadliga verkningarna av brottet, (3) näringsidkaren frivilligt angett brottet, eller (4) det annars finns särskilda skäl för jämkning. Om det är särskilt påkallat med hänsyn till något förhållande som avses i första stycket får företagsbot efterges (36 kap. 10 § andra stycket BrB).
I förarbetena anges att jämkning ska ske i första hand och att företagsboten ska efterges endast när jämkning, med hänsyn till omständigheterna, inte är tillräckligt. Vidare uttalas att bestämmelsen om eftergift bör tillämpas restriktivt. (Prop. 2005/06:59 s. 38 och 41.)
Jämkning bör inte ske så att beloppet understiger botens minimibelopp enligt 36 kap. 8 § BrB, d.v.s. 5 000 kr. Skulle i ett enskilt fall detta belopp anses vara för högt uppkommer frågan huruvida företagsboten ska efterges.
Det finns inte några principiella hinder mot att ålägga Hawaii Pizzeria i Hyltebruk både särskild avgift enligt utlänningslagen och företagsbot.
Avseende den särskilda avgiften enligt utlänningslagen aktualiseras två frågor. Dessa är dels om det finns förutsättningar att ålägga Hawaii Pizzeria i Hyltebruk sådan avgift, dels om avgiften i sådant fall ska nedsättas helt eller delvis.
När det gäller frågan om företagsbot ska, i enlighet med vad som uttalas i rättsfallet NJA 2012 s. 826, först avgöras om förutsättningarna för företagsbot föreligger (36 kap. 7 § BrB). Om så är fallet ska det belopp bestämmas som företagsboten primärt bör uppgå till (36 kap. 9 § BrB). Därefter görs en bedömning av om det finns skäl att jämka eller efterge boten enligt 36 kap. 10 § BrB.
Både företagsbot och särskild avgift enligt utlänningslagen kan således jämkas eller efterges. Om den samlade reaktionen på brottsligheten skulle bli oproportionerligt sträng uppkommer frågan huruvida det är företagsboten eller avgiften som bör jämkas eller efterges.
I 36 kap. 10 § BrB anges uttryckligen att företagsbot får nedsättas eller, om det är särskilt påkallat, efterges om brottet medför annan betalningsskyldighet eller särskild rättsverkan för näringsidkaren och den samlade reaktionen på brottsligheten skulle bli oproportionerligt sträng. Detta talar för att det är företagsboten - snarare än avgiften - som bör jämkas eller efterges, om det skulle bli oproportionerligt strängt med båda sanktionerna. Även det förhållandet att särskild avgift enligt 20 kap. 12 § utlänningslagen specifikt avser fallet att en fysisk eller juridisk person har en utlänning anställd som saknar föreskrivet arbetstillstånd, medan företagsbot är en sanktion som kan användas också i andra sammanhang, får anses tala för en sådan ordning.
Principen bör alltså vara att - för det fall det finns förutsättningar för åläggande av både särskild avgift enligt 20 kap. 12 § utlänningslagen och företagsbot och den samlade reaktionen på brottsligheten därigenom skulle bli oproportionerligt sträng - det är företagsboten som bör jämkas eller efterges.
Hawaii Pizzeria i Hyltebruk har under perioden 29 april-3 oktober 2012 haft en tunisisk medborgare anställd i verksamheten trots att denne inte haft föreskrivet arbetstillstånd. Det finns därmed förutsättningar för påförande av särskild avgift enligt 20 kap. 12 § utlänningslagen, i dess lydelse före den 1 augusti 2013. Eftersom överträdelsen har pågått under en längre tid än tre månader uppgår avgiften till det prisbasbelopp som gällde när överträdelsen upphörde, d.v.s. 44 000 kr.
Avgiften får sättas ned helt eller delvis om särskilda skäl talar för det. Ett tänkbart exempel när sådana skäl kan föreligga är när en mindre arbetsgivare under kort tid har haft ett förhållandevis stort antal arbetstagare utan arbetstillstånd anställda. Den sammanlagda avgiftssumman kan då bli oskäligt hög. Någon sådan situation är det dock inte fråga om i detta fall.
Den särskilda avgiften enligt 20 kap. 12 § utlänningslagen är bestämd som ett schablonbelopp. Avsikten har varit att avgiftsbeloppet, med hänsyn till den relativt ringa upptäcktsrisken, bör vara så pass högt att det verkar avskräckande (jfr prop. 1981/82:146 s. 50).
Med hänsyn till det anförda och då möjligheten att sätta ned avgiftsbeloppet bör tillämpas restriktivt finns det inte skäl att nedsätta avgiften.
Hawaii Pizzeria i Hyltebruk har haft en tunisisk medborgare anställd i verksamheten trots att denne saknat föreskrivet arbetstillstånd. HD finner, i likhet med tingsrätten och hovrätten, att företrädare för firman förfarit oaktsamt. Agerandet är att bedöma som brott mot 20 kap. 5 § utlänningslagen, i dess lydelse före den 1 augusti 2013. Brottet har begåtts i utövningen av näringsverksamhet och T.A., som är företrädare för den enskilda firman, har inte gjort vad som skäligen kunnat krävas för att förebygga brottsligheten. För brottet är föreskrivet strängare straff än penningböter. Förutsättningarna i 36 kap. 7 § BrB för att ålägga T.A. med enskild firma Hawaii Pizzeria i Hyltebruk företagsbot är därmed uppfyllda.
Företagsbot ska fastställas till lägst 5 000 kr och högst 10 miljoner kr. Lägsta beloppet för företagsbot var tidigare 10 000 kr. Att minimibeloppet sänktes från 10 000 kr till 5 000 kr var främst en följd av att ett krav på att brottsligheten skulle ha inneburit ett grovt åsidosättande av de särskilda skyldigheter som var förenade med verksamheten eller annars varit av allvarligt slag slopades. Ändringen medförde att företagsbot kan aktualiseras även för brottslighet med ett lågt straffvärde.
Som anges i rättsfallet NJA 2014 s. 139 (I) kan det inte ha varit lagstiftarens avsikt att straffskalan för den aktuella brottstypen ska vara den enda måttstocken för beaktandet av det begångna brottets svårhet. Det måste också, så långt det är möjligt, bedömas vilket konkret straffvärde som brottet har haft. Brottet har begåtts av oaktsamhet och straffvärdet motsvarar ett tämligen lågt bötesstraff.
Hawaii Pizzeria i Hyltebruk har öppet redovisat den anställde utlänningen i personalliggaren och, såvitt framkommit, förutom lön, betalat skatter och avgifter för denne. Något vinstmotiv synes inte ha legat bakom brottet. Brottsligheten har inte haft någon större omfattning eller satts i system, utan det framstår som en engångsföreteelse. Brottet kan inte heller sägas ha inneburit skada eller fara på samma sätt som ofta är fallet vid exempelvis arbetsmiljöbrott, jfr t.ex. NJA 2014 s. 139 (I-II) och (IV).
Med beaktande av det anförda bör företagsbotens storlek vid tillämpning av 36 kap. 9 § BrB bestämmas till 10 000 kr.
Av 36 kap. 10 § första stycket punkten 1 BrB framgår att företagsbot får sättas lägre än vad som borde ha skett med tillämpning av 36 kap. 9 § samma balk om brottet medför annan betalningsskyldighet eller särskild rättsverkan för näringsidkaren och den samlade reaktionen på brottsligheten skulle bli oproportionerligt sträng. Om det är särskilt påkallat får företagsboten efterges.
Med att brottet medför ”annan betalningsskyldighet” för näringsidkaren avses bland annat sådana fall där företaget i anledning av den aktuella överträdelsen åläggs en sanktionsavgift. I förarbetena uttalas att sådana avgifter i många avseenden fyller samma funktion som företagsbot och att det i de fall där en sådan avgift utgår inte torde finnas behov av dubbla sanktioner mot företaget (prop. 1985/86:23 s. 45).
Avsikten bör vara att, inom ramen för de möjligheter som finns, nå fram till en väl avvägd reaktion på den brottslighet som förekommit. Dubbla sanktioner ska inte medföra att den samlade reaktionen på brottsligheten blir oproportionerligt sträng.
Den omständigheten att Hawaii Pizzeria i Hyltebruk haft en tunisisk medborgare anställd i verksamheten trots att denne inte haft föreskrivet arbetstillstånd ligger till grund för både avgiften och företagsboten. Vidare avser både särskild avgift enligt 20 kap. 12 § utlänningslagen och företagsbot betalningsskyldighet till staten. Båda sanktionerna skulle drabba Hawaii Pizzeria i Hyltebruk. Avgiften och företagsboten fyller således i flera avseenden samma funktion.
Sammantaget finns det med hänsyn till den avgift enligt utlänningslagen som ålagts Hawaii Pizzeria i Hyltebruk skäl att, med tillämpning av 36 kap. 10 § andra stycket BrB, efterge företagsboten.
HD ändrar hovrättens dom på det sättet att T.A. med enskild firma Hawaii Pizzeria i Hyltebruk befrias från skyldigheten att betala företagsbot.
HD erinrar - - - se HD:s dom - - - HD:s dom.
HD (justitieråden Bowers, Delgado Toijer, Hill, Reilly, referent, och Johnson) meddelade den 10 december 2015 följande dom.
T.A. driver enskild näringsverksamhet med firman Hawaii Pizzeria i Hyltebruk. Under perioden den 29 april-den 3 oktober 2012 hade han en utlänning anställd i verksamheten trots att denne inte hade arbetstillstånd. Tingsrätten, som kom fram till att T.A. av oaktsamhet hade brutit mot reglerna på området, dömde honom att betala dels en särskild avgift enligt 20 kap. 12 § utlänningslagen (2005:716) om 44 000 kr, dels en företagsbot om 25 000 kr.
Hovrätten har satt ned företagsboten till 5 000 kr men har i övrigt fastställt tingsrättens dom.
Något åtal har inte väckts mot T.A. Åklagaren har motiverat detta med att åtal inte är påkallat från allmän synpunkt.
De regler i utlänningslagen som är tillämpliga i detta mål ändrades den 1 augusti 2013 (se SFS 2013:646 och prop. 2012/13:125). Eftersom gärningen begicks före lagändringen ska de tidigare reglerna tillämpas. Lagändringarna har emellertid ingen betydelse i sak för de i målet aktuella frågorna. I det följande redovisas lagbestämmelserna i utlänningslagen så som de ska tillämpas i målet.
Enligt 20 kap. 5 § utlänningslagen ska den som uppsåtligen eller av oaktsamhet har en utlänning i sin tjänst, fastän utlänningen inte har föreskrivet arbetstillstånd, dömas till böter eller, när omständigheterna är försvårande, till fängelse i högst ett år. Vidare ska enligt 12 § en särskild avgift betalas av den fysiska eller juridiska person som i objektivt hänseende överträder regeln i 5 §. Detta gäller oavsett om ansvar för gärningen krävs ut eller inte. För varje utlänning som någon har i sin tjänst är avgiften hälften av det prisbasbelopp enligt 2 kap.6 och 7 §§socialförsäkringsbalken som gällde när överträdelsen upphörde. Om överträdelsen har pågått under en längre tid än tre månader är avgiften för varje utlänning i stället hela prisbasbeloppet. Den särskilda avgiften är bestämd som ett förhållandevis högt schablonbelopp. Avsikten har varit att avgiftsbeloppet bör vara så pass högt att det motverkar brottslighet av aktuellt slag (jfr prop. 1981/82:146 s. 50 ff.).
Den särskilda avgiften får sättas ned helt eller delvis om särskilda skäl talar för det. Därigenom kan det undvikas att avgiften blir orimligt hög. Möjligheten till nedsättning eller eftergift bör enligt förarbetena användas restriktivt (se prop. 1981/82:146 s. 54).
Förutsättningarna för en särskild avgift enligt 20 kap. 12 § utlänningslagen är uppfyllda i T.A:s fall. Eftersom han hade utlänningen i sin tjänst i över tre månader ska en särskild avgift i detta fall, om en sådan beslutas, bestämmas till ett prisbasbelopp. Prisbasbeloppet uppgick vid den relevanta tidpunkten till 44 000 kr. Något skäl för att med stöd av reglerna i utlänningslagen sätta avgiften lägre eller att efterge den finns i och för sig inte.
För brott som är belagt med strängare straff än penningböter och som har begåtts i utövningen av näringsverksamhet ska näringsidkaren åläggas företagsbot om han eller hon inte har gjort vad som skäligen kunnat krävas för att förebygga brottsligheten (36 kap. 7 § BrB). En företagsbot ska fastställas till lägst 5 000 kr och högst 10 miljoner kr (36 kap. 8 §).
Enligt 36 kap. 10 § första stycket BrB får en företagsbot i vissa fall sättas lägre än som annars borde ske (jämkas). Ett sådant fall är då brottet medför annan betalningsskyldighet eller särskild rättsverkan för näringsidkaren och den samlade reaktionen på brottsligheten annars skulle bli oproportionerligt sträng (punkt 1). Jämkning bör inte ske så att beloppet understiger 5 000 kr. Skulle i ett enskilt fall detta belopp anses vara för högt uppkommer frågan, om företagsboten inte i stället ska efterges. (Se NJA 2014 s. 139 I p. 42.)
För att en företagsbot ska efterges krävs att det är särskilt påkallat med hänsyn till något förhållande som avses i 36 kap. 10 § BrB. I förarbetena uttalas att bestämmelsen om eftergift bör tillämpas restriktivt (se prop. 2005/06:59 s. 40 f.).
Också förutsättningarna för företagsbot är uppfyllda i T.A:s fall.
Med hänsyn till de regler om jämkning och eftergift som finns vid båda sanktionsformerna måste det först avgöras vilken av dessa, den särskilda avgiften eller företagsbot, som bör ha företräde i beslutsordningen.
Den särskilda avgiften enligt 20 kap. 12 § utlänningslagen är avpassad speciellt för lagöverträdelser av det slag som T.A. har gjort sig skyldig till. Det är därför naturligt att i första hand överväga om en sådan avgift bör tas ut. Som framgått finns det förutsättningar för att besluta om en särskild avgift på 44 000 kr för T.A. (jfr p. 7).
Det finns inte några principiella hinder mot att ålägga T.A. företagsbot vid sidan av den särskilda avgiften. De båda sanktionerna har emellertid i allt väsentligt samma ändamål. Detta talar allmänt sett emot att tillämpa dem samtidigt. Eftersom den särskilda avgiften ska bestämmas till ett tämligen högt belopp framstår den som väl ägnad att tillgodose syftet att motverka brottslighet av det aktuella slaget.
Slutsatsen måste bli att om också företagsbot tillämpades så skulle den samlade reaktionen på T.A:s brottslighet bli oproportionerligt sträng. Det gäller också om företagsboten jämkades till lägsta möjliga belopp.
Detta innebär att T.A. ska åläggas att betala en särskild avgift enligt utlänningslagen på 44 000 kr, men att företagsbot ska efterges.
HD ändrar på det sättet hovrättens dom, att HD efterger företagsbot.
HD erinrar om att den särskilda avgiften i enlighet med 20 kap. 14 § utlänningslagen (2005:716) ska betalas till länsstyrelsen inom två månader från dagen för HD:s dom.
HD:s dom meddelad: den 10 december 2015.
Mål nr: B 2225-14.
Lagrum: 36 kap. 7, 8 och 10 §§ BrB samt 20 kap.5, 12 och 14 §§utlänningslagen (2005:716).
Rättsfall: NJA 2014 s. 139.