Rätt att få överklagandet av ett beslut om utmätning prövat trots att ett efterföljande beslut om utbetalning av medlen vunnit laga kraft har, med hänsyn till bestämmelsen i art. 6.1 i Europakonventionen, ansetts föreligga i visst fall.
Kronofogdemyndigheten beslutade den 17 oktober 2012 om utmätning av kontanta medel tillhörande T.J.
T.J. överklagade Kronofogdemyndighetens utmätningsbeslut i tiden efter det att ett senare beslut om att utbetala de utmätta medlen vunnit laga kraft, men inom överklagandetiden för utmätningsbeslutet.
Tingsrätten (rådmannen Davis) tog, med hänvisning till Europadomstolens avgörande i målet Olsby mot Sverige (ECHR 36124/06), upp T.J:s överklagande till prövning men avslog detsamma.
T.J. överklagade tingsrättens beslut och yrkade att hovrätten skulle häva utmätningsbeslutet. Målet avgjordes efter föredragning.
Hovrätten (hovrättslagmannen Williams, hovrättsrådet Kelly och tf. hovrättsassessorn Smith, referent) anförde följande i beslut den 11 februari 2013.
Rätten att överklaga ett utmätningsbeslut regleras i 18 kap. 7 § andra stycket utsökningsbalken. Enligt bestämmelsen får beslutet överklagas av sökanden eller svaranden inom tre veckor från det att beslutet delgavs honom. Efterföljande beslut, såsom exempelvis beslut om utbetalning av de utmätta medlen, överklagas inom tre veckor från beslutet enligt tredje stycket i samma bestämmelse. Ett sådant efterföljande beslut får hävas om ett överklagande av utmätningsbeslutet skulle vinna bifall, dock endast under förutsättning att överklagandet inkommit innan det att det efterföljande beslutet vunnit laga kraft. Detta följer av bestämmelsen i 18 kap. 14 § utsökningsbalken.
Högsta domstolen har i ett avgörande - NJA 1990 s. 166 - konstaterat att ett överklagande av ett utmätningsbeslut, som i och för sig inkommit inom den i lagen angivna överklagandetiden, kan tas upp till prövning endast om överklagandet skett innan ett efterföljande beslut vunnit laga kraft. Tingsrätten har, med hänvisning till ett avgörande från Europadomstolen i målet Olsby mot Sverige (ECHR 36124/06), tillåtit T.J:s överklagande i strid med Högsta domstolens avgörande.
Europadomstolen har i målet Olsby mot Sverige prövat om den begränsning i rätten att överklaga som följer av Högsta domstolens avgörande strider mot rätten till en rättvis rättegång enligt artikel 6.1 i den Europeiska konventionen d. 4 nov. 1950 om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europakonventionen). Europadomstolen konstaterar att rätten att få sin sak prövad i mer än en instans i och för sig inte är absolut utan under vissa förutsättningar kan begränsas, samt att en sådan begränsning som det här är fråga om i princip inte strider mot Europakonventionen.
Domstolen anser dock att en förutsättning för att rätten till en rättvis rättegång ska anses iakttagen är att den enskilde, i varje enskilt fall, måste ha haft en tydlig och praktisk möjlighet att överklaga ett beslut som rör hans eller hennes rättigheter. Den enskilde måste också kunna förlita sig på en angiven tid inom vilken beslutet kan överklagas. Av Europadomstolens avgörande följer alltså att rätten till en rättvis rättegång får anses ha blivit åsidosatt om en gäldenär blivit underrättad om att viss tid gäller för ett överklagande samtidigt som den tiden i realiteten har begränsats utan att gäldenären har känt till den begränsningen.
Det finns således situationer då ett överklagande av ett utmätningsbeslut bör prövas även om det inkommit efter det att ett beslut om fördelning eller utbetalning vunnit laga kraft. Domstolen har i varje enskilt fall att pröva om en avvisning av ett överklagande skulle stå i strid med rätten till en rättvis rättegång eller inte.
I ärendet har visserligen överklagandetiderna för utmätningsbeslutet och för de efterföljande besluten delvis löpt parallellt och T.J. har haft viss tid på sig att överklaga utmätningsbeslutet. Eftersom han, efter vad som framkommit i ärendet, inte underrättats om några efterföljande beslut och därmed inte känt till att hans rätt att överklaga utmätningsbeslutet varit begränsad, kan det emellertid inte anses förenligt med artikel 6.1 i Europakonventionen att vägra honom en prövning av överklagandet när han klagat inom den för utmätningsbeslutet angivna tiden. Tingsrätten har därför gjort rätt i att ta upp hans överklagande till prövning.
Vad Dominguez anfört i hovrätten föranleder ingen annan bedömning än den tingsrätten gjort. Överklagandet ska därför avslås.
Hovrätten avslår T.J:s överklagande.
Hovrättens dom meddelad: den 11 februari 2013.
Mål nr: ÖÄ 151-13.
Lagrum: 18 kap. 7 § andra stycket och 14 §utsökningsbalken; Artikel 6.1 Europeiska konventionen d. 4 nov. 1950 om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna.
Rättsfall: NJA 1990 s. 166; Europadomstolens avgörande den 21 juni 2012 i målet Olsby mot Sverige (ECHR 36124/06).