Överklagande av O.F. angående inträde i Sveriges advokatsamfund.
Den 27:e. 3.             (Ö 4853-18) Överklagande av O.F. angående inträde i Sveriges advokatsamfund.
Jones yrkade att HD skulle förklara honom berättigad till inträde i Sveriges advokatsamfund.
Styrelsen för Sveriges advokatsamfund avstyrkte bifall till O.F:s överklagande.
HD             ,                 beslut             på förslag av                 föredraganden             :                 Skäl             .
Bakgrund             1. Jones avlade juristexamen i februari 2013. Efter tjänstgöring som bl.a. tingsnotarie är han sedan knappt fyra år anställd som biträdande jurist vid en advokatfirma där han i huvudsak har arbetat med att biträda klienter inom affärsjuridik och fastighetsrätt samt som ombud i dispositiva tvistemål. Den 28 mars 2018 ansökte han om inträde i Sveriges advokatsamfund.
Styrelsen för Sveriges advokatsamfund avslog den 31 augusti 2018 hans ansökan med motiveringen att han inte hade styrkt sin lämplighet att utöva advokatverksamhet. Beslutet var enhälligt.
Styrelsen för Sveriges advokatsamfund             3. Styrelsen för Sveriges advokatsamfund har anfört bl.a. följande.
Vid tidpunkten för samfundets prövning bestod O.F:s lämplighetsutredning av 14 positiva yttranden från advokater. Han har i samband med sitt överklagande gett in ytterligare två positiva yttranden, denna gång från domstol. Antalet positiva yttranden är, med hänsyn till aktuellt verksamhetsområde, inte anmärkningsvärt lågt, men inte heller högt. Ungefär hälften av yttrandena är något fylligare medan resterande enbart anger att inträde tillstyrks, att referenspersonen inte har någon erinran mot ett inträde eller att det inte framkommit något som föranleder referenspersonen att ifrågasätta lämpligheten. Nästan hälften av referenspersonerna som har lämnat positiva yttranden uppger att de endast haft begränsad kontakt med O.F. Lämplighetsutredningen avseende de positiva yttrandena bedöms sammanfattningsvis som något svag, om än tillräcklig för att i ett enskilt fall motivera ett inträde.
Fyra advokater har framfört kritik mot O.F. Beträffande två av dessa kritiska yttranden bedömer samfundet att han har lämnat godtagbara förklaringar till sitt agerande. Den anförda kritiken kan därför i dessa delar inte anses vara av allvarlig art.
Kritiken från de två andra advokaterna är däremot mer besvärande. Vad den kritiken tar sikte på, och vad som enligt samfundet ligger O.F. till last, är på vilket sätt han i maj och juni 2017 framförde ett hot eller en varning till två motpartsombud om en eventuell anmälan avseende jäv till samfundets disciplinnämnd. Meddelandet om detta var kopplat till ett förlikningsbud och motpartsombuden uppmanades att acceptera budet alternativt avträda som ombud vid äventyr av att de annars skulle bli anmälda till disciplinnämnden. Enligt motpartsombuden uppgav vidare O.F. under det senare skiljeförfarandet i januari 2018 att syftet med den gjorda anmälan varit att få bort en av advokaterna som motpartsombud och få denne ersatt av någon som var enklare att förhandla med. Kontexten till uttalandet var en diskussion under skiljeförfarandet huruvida O.F:s arbete med att upprätta disciplinanmälan – vilket tagits upp i kostnadsräkningen – utgjorde en ersättningsgill rättegångskostnad i förfarandet.
Detta rör förhållanden som ligger relativt nära i tiden och en besvärande omständighet i sammanhanget är att det av O.F:s bemötande av kritiken framgår att det var fråga om ett noga övervägt agerande där han haft tid att tänka över huruvida det var i enlighet med god advokatsed och i övrigt ett lämpligt agerande. Vidare tyder hans bemötande av kritiken på att han fortfarande inte har insikt om det klandervärda i sitt agerande.
Sammanfattningsvis anser Advokatsamfundets styrelse att den framförda kritiken, i kombination med den i övrigt något svaga lämplighetsutredningen, medför att O.F. för närvarande inte har styrkt sin lämplighet att utöva advokatverksamhet.
O.F.
O.F. har vidgått att han till två motpartsombud angett att han för sin klients räkning övervägde att anmäla ombuden till samfundets disciplinnämnd för det fall tvisten inte förliktes, eller motpartsombuden inte frånträdde sina uppdrag, och anfört bl.a. följande. Inför sitt agerande efterforskade han vägledning i reglerna om god advokatsed och i avgöranden från Advokatsamfundets disciplinnämnd. Han fann stöd för sitt handlande bl.a. i ett avgörande där nämnden inte fann något klandervärt i att en advokat förklarat att han upplevde motpartsombudet som jävigt och hotade honom med anmälan till samfundet om han inte avträdde. Hans uppfattning är att det i och för sig inte
är oförenligt med god advokatsed att framföra en varning om disciplinanmälan och förlikningserbjudande i en och samma skrivelse. Numera anser han dock att det hade varit lämpligare att förvarna om disciplinanmälan genom en från förlikningserbjudandet separat skrivelse. Han är medveten om att han formulerade sig mindre väl och att skrivelsen kunde tolkas som en otillbörlig påtryckning i förlikningsfrågan. Enligt hans uppfattning framstår dock betydelsen av att sådana meddelanden i stället skickas i separata försändelser som närmast akademisk.
Enligt Jones uttryckte han i samband med skiljeförfarandet inte att syftet med disciplinanmälan varit att få bort något specifikt ombud utan i stället att få bort hela den advokatbyrå som motpartsombuden arbetade vid och som hans klient menade var jävig. Han är numera av uppfattningen att han inte i skiljeförfarandet borde ha framställt anspråk om ersättning för rättegångskostnader avseende sitt arbete med att upprätta disciplinanmälan.
O.F. har sammanfattningsvis gjort gällande att de anmärkningar som framförts mot honom inte har den omfattning eller styrka som samfundet har utgått från och att han genom utredningen i målet har styrkt sin lämplighet att utöva advokatverksamhet.
Rättsliga utgångspunkter             12. I 8 kap. 2 § 1 st. RB uppställs de krav som gäller för den som vill antas till ledamot av Sveriges advokatsamfund. Det fordras bl.a. att personen ”bedöms lämplig att utöva advokatverksamhet”. Ett motsvarande krav finns i 3 § 1 st. 7 i Stadgar för Sveriges advokatsamfund. Enligt fast praxis åligger det den sökande att styrka sin lämplighet för inträde i Advokatsamfundet.
I rättsfallet NJA 1991 s. 232 uttalade HD att samfundets egen bedömning i antagningsärenden bör tillmätas stor betydelse vid överklagande, särskilt när bedömningen är enhällig. Samfundets beslut i lämplighetsfrågan bör enligt HD frångås endast om utredningen visar att de anmärkningar som samfundets beslut har grundats på inte har den omfattning eller styrka som samfundet utgått från, eller om det annars står klart att anmärkningarna inte kan tillmätas den betydelse som har skett vid samfundets prövning, eller om något annat särskilt förhållande föranleder en annan bedömning än samfundets.
HD:s bedömning             14. Att på det sätt som skett framföra ett förlikningsbud vid äventyr av disciplinanmälan mot motpartsombuden utgör ett sådant beteende som reser frågetecken kring O.F:s lämplighet som advokat. Som styrelsen för samfundet har framhållit rör kritiken i denna del förhållanden som ligger relativt nära i tiden och av vad O.F. själv har uppgett framgår att det varit fråga om ett övervägt agerande från hans sida.
Vad som har förekommit i HD föranleder inte någon annan bedömning än den som samfundets styrelse har gjort. Jones har således inte visat att han för närvarande är lämplig att antas till ledamot av Sveriges advokatsamfund.
O.F:s överklagande ska alltså avslås.
Avgörande             .
HD avslår överklagandet.