När åklagaren har gjort en framställning enligt 24 kap. 5 a § tredje stycket RB, ska rätten göra en särskild prövning av restriktionsfrågan. Om kollusionsfara föreligger kan rätten tillåta åklagaren att meddela beslut om inskränkningar i den häktades kontakter med omgivningen och det oavsett om häktning har skett på grund av kollusionsfara eller på annan grund. Prövningen ska göras inom ramen för det bestående häktningsbeslutet.
I ett protokoll från en förhandling i HD den 22 september 2021 antecknades följande.
Nyköpings tingsrätt dömde i maj 2021 D.A. för mord och två fall av försök till mord. Påföljden bestämdes till fängelse på livstid. Tingsrätten beslutade att Solis skulle stanna kvar i häkte till dess domen i ansvarsdelen får laga kraft mot honom och angav som skäl för detta att det för mord inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse i två år (tvåårsregeln) samt att det inte var uppenbart att det saknades risk för att D.A. undanröjer bevis eller på annat sätt försvårar sakens utredning (kollusionsfara), undandrar sig lagföring eller straff (flyktfara) eller fortsätter sin brottsliga verksamhet (recidivfara). Tingsrätten gav åklagaren tillstånd att meddela beslut om restriktioner och angav som skäl för detta att det förelåg kollusionsfara.
D.A. överklagade domen till Svea hovrätt som höll huvudförhandling i juli 2021. I samband med förhandlingens slut hävde hovrätten det tillstånd som åklagaren haft att meddela restriktioner. Hovrätten har därefter i augusti 2021 meddelat dom och fastställt tingsrättens domslut. I domen har hovrätten beslutat att Solis ska stanna kvar i häkte till dess fängelsestraffet får verkställas och har som särskilda häktningsgrunder angett tvåårsregeln och att det inte är uppenbart att det saknas flyktfara eller recidivfara.
D.A. har överklagat hovrättens dom och yrkat att han ska frikännas eller att påföljden i vart fall ska lindras.
Riksåklagaren har därefter den 17 september 2021 beslutat att återuppta förundersökningen mot Solis och har samma dag med stöd av 24 kap. 5 a § tredje stycket RB beslutat att Solis omedelbart ska meddelas restriktioner bestående i att han inte får
• sända och ta emot försändelser.
Riksåklagaren har begärt HD:s prövning av beslutet om restriktioner.
HD, som inte har tagit ställning till frågan om prövningstillstånd i målet, har beslutat att det ska hållas förhandling i frågan om restriktioner.
Ordföranden redogör i korthet för bakgrunden till dagens förhandling.
M.H.  anger att riksåklagaren yrkar att D.A., utöver vad hovrätten beslutat om, även ska häktas på grund av kollusionsfara, samt att åklagaren ska få tillstånd att meddela beslut om restriktioner i samma omfattning som riksåklagarens beslut avser. Hon anger att yrkandet i häktningsfrågan framställs i syfte att frågan om restriktioner ska kunna prövas och att om HD anser att en prövning av den frågan inte kräver en prövning av häktningsfrågan godtar riksåklagaren detta.
P.D.  anger att D.A. bestrider yrkandena.
M.H. anger att riksåklagaren yrkar att förhandlingen ska hållas inom stängda dörrar samt att det ska beslutas att de uppgifter som läggs fram inom stängda dörrar inte får uppenbaras (yppandeförbud).
P.D. förklarar att Solis inte har någon invändning mot att förhandlingen hålls inom stängda dörrar.
HD beslutar med stöd av 5 kap. 1 § andra stycket RB samt 18 kap. 1 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) att förhandlingen fortsättningsvis ska hållas inom stängda dörrar.
Parterna utvecklar sin talan inom stängda dörrar.
Förhandlingen förklaras åter offentlig.
Förhandlingen, som pågått kl. 11.00–12.15, förklaras avslutad.
Efter enskild överläggning avkunnar HD , som prövar frågan som en särskild framställning enligt 24 kap. 5 a § tredje stycket RB, i parternas närvaro följande
• sända och ta emot försändelser.
HD beslutar med stöd av 5 kap. 4 § RB att de sekretessbelagda uppgifter som har lagts fram inom stängda dörrar inte får uppenbaras.
Enligt 24 kap. 5 a § tredje stycket RB får åklagaren, om det på grund av senare inträffade omständigheter är nödvändigt, meddela beslut som innebär inskränkningar i den häktades kontakter med omvärlden även om rätten inte har meddelat tillstånd till restriktionen i fråga.
En tillämpning av regleringen aktualiseras när förändringar i utredningsläget gör det nödvändigt att fatta ett sådant beslut. Åklagarens rätt att besluta om restriktioner gäller såväl när rätten vid häktningsförhandlingen inte haft anledning att ta ställning till frågan om inskränkningarna som när rätten på det dåvarande underlaget har lämnat åklagarens begäran utan bifall (jfr prop. 1993/94:24 s. 78 f.). Ett beslut om restriktioner med stöd av bestämmelsen förutsätter att de inträffade omständigheterna medför att det finns risk för att den misstänkte undanröjer bevis eller på annat sätt försvårar sakens utredning (kollusionsfara).
Om ett sådant beslut om restriktioner har meddelats, ska åklagaren samma dag eller senast dagen därefter begära att rätten gör en sådan prövning som regleras i 24 kap. 5 a § första stycket. När framställningen har kommit in till rätten, ska rätten så snart det kan ske och senast inom en vecka hålla förhandling i frågan.
Rätten ska efter en sådan begäran från åklagarens sida pröva restriktionsfrågan särskilt. Rättens beslut kan då vara att åklagaren tillåts meddela beslut om inskränkningar i den häktades kontakter med omgivningen. Det gäller oavsett om häktning har skett på grund av kollusionsfara eller på annan grund. Beslutet förutsätter dock att rätten finner att omständigheterna är sådana att kollusionsfara föreligger. Något nytt häktningsyrkande med åberopande av kollusionsfara krävs alltså inte från åklagaren för att rätten ska få besluta om tillstånd till restriktioner. Prövningen ska göras inom ramen för det bestående häktningsbeslutet.
Med hänsyn till vad som framkommit vid förhandlingen finns det risk för att D.A. undanröjer bevis eller på annat sätt försvårar sakens utredning. Det finns befogad anledning att tro att denna risk avtar genom de restriktioner som åklagaren har beslutat om. Skälen för restriktionerna väger tyngre än de olägenheter som inskränkningarna innebär för D.A. eller för något annat motstående intresse. Åklagaren ska därför ges tillstånd att meddela det slag av restriktioner som åklagarens beslut avser.