När ett mål om vårdnad, boende och umgänge har överklagats avseende endast umgänge får motparten som huvudregel inte framställa yrkanden om vårdnad och boende efter överklagandetidens utgång.
Horton och Haynes har tillsammans barnen T., född 2002, E., född 2004, samt Vazquez och S., födda 2006. Parterna har vid flera tillfällen tvistat i frågor om vårdnad och umgänge för de gemensamma barnen.
om E., Vazquez och S. samt att E., Vazquez och S. skulle ha rätt till umgänge med Haynes
i enlighet med vad denne hade yrkat i målet.
Horton överklagade i Hovrätten för Västra Sverige och yrkade att hovrätten skulle förordna att barnen inte skulle ha något umgänge med H.S. Hovrätten meddelade prövningstillstånd i umgängesfrågan.
I svarsskrivelse till hovrätten yrkade härefter Haynes att hovrätten skulle tillerkänna honom ensam vårdnaden om E., Vazquez och S., i andra hand att parterna skulle ha gemensam vårdnad men att barnen skulle bo hos honom.
Horton yrkade att hovrätten skulle avvisa H.S:s yrkanden om vårdnad och boende eftersom dessa hade framställts efter överklagandetidens utgång och därför inte kunde prövas av hovrätten.
H.S. motsatte sig att hovrätten avvisade hans yrkanden.
Hovrätten (hovrättsrådet Sherman och tf. hovrättsassessorn Lee) anförde i beslut den 9 maj 2018 följande.
Frågor om vårdnad, boende och umgänge har ett starkt samband och om de prövas samtidigt men var för sig finns en risk för att domstolarna kan komma till oförenliga avgöranden. Den omständigheten att talan om umgänge prövas av en domstol har därför ansetts utgöra hinder mot att väcka talan om vårdnad vid annan domstol (jfr RH 1996:110, RH 1997:86 och RH 1999:80). I indispositiva mål gäller också att en part i många fall kan framställa yrkanden formlöst och även efter fullföljdstidens utgång (se bl.a. NJA 1996 s. 525, NJA 1978 C 413 och NJA 1993 s. 751).
Grundsatsen att, då endast ena parten har överklagat en dom, den högre instansen inte får ändra det överklagade avgörandet till den partens nackdel gäller även i indispositiva mål. Utan hinder av att en dom i mål om vårdnad, boende och umgänge vunnit laga kraft kan den emellertid prövas på nytt av tingsrätt på talan av ena parten.
I detta fall har Haynes framställt sina yrkanden om vårdnad och boende i hovrätten sedan A.-S.S. överklagat tingsrättens dom endast såvitt avser umgänge för E., Vazquez och S. Hovrätten anser att H.S:s yrkanden i detta mål inte har tillräckligt starkt samband med umgängesfrågan för att han ska ges rätt att framställa dem först efter överklagandetidens utgång. (Jfr rättsfallet NJA 2011 s. 311.) H.S:s yrkanden ska därför avvisas.
Hovrätten avvisar H.S:s yrkanden om vårdnad och boende.
Hovrättsrådet Morales var skiljaktig och anförde följande.
Av rättspraxis framgår att en motpart i ett mål om vårdad och umgänge i viss utsträckning tillåtits att efter överklagandetidens utgång framställa egna yrkanden i fråga om umgängesrätt (se bl.a. NJA 1966 s. 525 och NJA 1993 s. 751). Av NJA 2011 s. 23 p. 8 framgår att denna praxis inte har förlorat sin betydelse genom kravet på prövningstillstånd. Där framgår vidare att den omständigheten att hovrätten inte har meddelat prövningstillstånd beträffande ena partens överklagande inte i sig hindrar att samma part framställer nya egna yrkanden eller ens samma yrkanden som i överklagandet samt att situationen principiellt är att jämställa med att parten inte själv överklagat tingsrättens dom.
Av rättspraxis framgår vidare att det inte ansetts möjligt för en part att så länge det pågår en fråga om umgängesrätt vid en domstol väcka talan om vårdnad vid en annan domstol (se bl.a. RH 1996:110 och RH 1997:86).
Mot bakgrund av vad som nu anförts anser jag att övervägande skäl talar för att hovrätten utan hinder av att Haynes inte överklagat självständigt ska ta upp det av honom först efter överklagandetidens utgång framställda yrkandet om i första hand ensam vårdnad och i andra hand gemensam vårdnad med boende för barnen E., Vazquez och S. hos honom. A.-S.S:s yrkande om avvisning ska således avslås.
Haynes överklagade och yrkade att HD skulle undanröja hovrättens beslut att avvisa hans yrkanden om vårdnad och boende.
A.-S.S. motsatte sig yrkandet.
HD avgjorde målet efter föredragning.
Föredraganden, justitiesekreteraren Watkins, föreslog i betänkande följande beslut.
Punkterna 1-7 innehåller en något utförligare redovisning motsvarande punkterna 1-4 i HD:s beslut.
Frågan i HD m.m.
Frågan för HD är om motparten i hovrätten ska tillåtas att efter överklagandetidens utgång framställa yrkanden om vårdnad och boende när målet överklagats av den andra parten endast avseende umgänge och hovrätten beviljat prövningstillstånd avseende det överklagandet.
Hovrättens beslut att avvisa H.S:s yrkanden har uppfattats som ett beslut varigenom hovrätten skiljt del av saken ifrån sig och därmed som ett överklagbart slutligt beslut (54 kap. 3 § första stycket och 49 kap. 3 § första stycket RB).
Enligt 6 kap. 17 § andra stycket FB handläggs de flesta frågor om barns vårdnad, boende och umgänge i den ordning som är föreskriven för tvistemål. Detta innebär bl.a. att talan som utgångspunkt väcks genom stämning och genkäromål genom genstämning (se 13 kap. 4 § RB). Särskilda regler har dock ansetts gälla i familjemål med innebörden att yrkanden sedan talan har väckts kan framställas utan stämning. I förarbetena till nämnda bestämmelse i föräldrabalken angavs således att om ett barn står under båda föräldrarnas vårdnad och den ena föräldern väcker talan om ensam vårdnad, det bör vara möjligt för den andra föräldern att utan stämning i målet yrka vårdnaden för egen del. Det framhölls också att det bör vara möjligt att framställa umgängesyrkande utan stämning när talan väckts i fråga om vårdnaden om ett barn. (Se NJA II 1978 s. 378 ff. och jfr 14 kap. 5 § ÄktB avseende mål om äktenskapsskillnad.)
Att yrkanden i familjemålen kan framställas utan stämning framgår också av HD:s praxis (bl.a. NJA 1933 s. 381, NJA 1993 s. 666, NJA 2008 s. 304 och NJA 2012 s. 933). Syftet med denna ordning tycks ha varit att i familjemålen upprätthålla ett effektivt och mindre kostsamt system (jfr NJA 2012 s. 933 p. 8). För barnets bästa har det vidare av praktiska skäl bedömts som angeläget att parterna har möjlighet att få en samlad prövning av alla yrkanden rörande de frågor som har samband med varandra (jfr NJA 2011 s. 311, p 10).
Vid överklagande av en tingsrätts dom krävs prövningstillstånd för att hovrätten ska pröva domen (49 kap. 1, 12 och 14 §§ RB). Ett överklagande ska ha kommit in till rätten inom tre veckor från den dag då tingsrättens dom meddelades (50 kap. 1 §). Om ena parten överklagar domen har motparten därefter rätt att också överklaga domen inom en vecka från den dag då den ordinarie överklagandetiden gick ut (50 kap. 2 §).
Kravet på prövningstillstånd i familjemålen infördes år 2008. Syftet med detta var framförallt att komma till rätta med långvariga och upprepade processer samt att härigenom åstadkomma en mer flexibel och effektiv handläggning så att avgöranden kan meddelas snabbare, vilket ansågs utgöra en fördel särskilt av hänsyn till barnet (se prop. 2007/08:139, s. 22 f.).
Det har också i högre rätt ansetts tillåtet att i viss utsträckning framställa egna yrkanden, även efter överklagandetiden. Således har det ansetts tillåtet att framställa yrkanden i hovrätten om barns umgängesrätt när vårdnadsfrågan överklagats av den andra parten eller när motpartens yrkande avsett den överklagade delen av tingsrättens dom. Grundsatsen om reformatio in pejus har i familjemålen konstaterats inte heller hindra en prövning av motpartens yrkanden i dessa avseenden. (Se NJA 1966 s. 525, NJA 1987 s. 602, NJA 1993 s. 751.)
När vårdnadsfrågan prövats i tingsrätten har det i rättspraxis vidare ansetts möjligt för hovrätten att pröva umgängesyrkande som framställts först i hovrätten (se NJA 1933 s. 381 och NJA 1978 C 413). I litteraturen har dock framhållits att möjligheten att framställa yrkanden formlöst inte bör anses helt sätta principerna om förutsättningarna för överklagande ur spel och att det exempelvis med stöd i instansordningens princip skulle kunna hävdas att det inte bör vara tillåtet att ens i ett familjerättsligt mål överklaga med ett yrkande som endast tar sikte på en sak som inte varit föremål för prövning i tingsrätten (se Taylor m.fl., Rättegångsbalken, Supplement 85 oktober 2018, s. 50:13).
Möjligheten att framställa egna yrkanden i hovrätten har ansetts inte ha förlorat sin betydelse genom införandet av kravet på prövningstillstånd i mål om vårdnad, boende och umgänge. Det har också sagts att hovrätten bör meddela prövningstillstånd så att prövningen omfattar samtliga yrkanden som har samband med varandra och som hade kunnat framställas även om prövningstillstånd inte hade meddelats. Om det finns skäl att meddela prövningstillstånd för ena partens överklagande bör således sådant meddelas även för den andra partens överklagande i de delar det finns ett samband till den första partens yrkanden. HD har samtidigt framhållit att prövningstillstånd i umgängesdelen i regel inte utgör skäl för att prövningstillstånd ska meddelas med anledning av motpartens överklagande i fråga om vårdnad. (Se NJA 2011 s. 311, p. 8-12.)
Barns umgängesrätt utgör ett moment i vårdnadsfrågan och frågorna är på så vis sammanhängande (jfr NJA 1993 s. 666). Prövningen av vårdnadsfrågan kan i regel ha direkt betydelse också för barnets boende och umgängesrätt. Generellt kan dock barns umgängesrätt prövas utan att det nödvändigtvis påverkar frågorna om barnets vårdnad och boende. Reglerna i 49 kap. 14 a § RB om s.k. partiellt prövningstillstånd möjliggör också för hovrätten, under förutsättning att utgången i den delen inte kan påverka andra delar av avgörandet, att meddela ett begränsat prövningstillstånd beträffande frågan om umgänge även om också frågorna om vårdnad och boende överklagas (jfr NJA 2009 s. 798 II).
I familjemålen måste hovrätten vid bedömningen av om en motparts yrkanden (som framställts efter överklagandetiden) ska tillåtas noga överväga huruvida den överklagade frågan kan prövas utan att det blir nödvändigt att ompröva också andra frågor som rör barnet. När det gäller frågan om barns umgänge torde i enlighet med vad som redogjorts för ovan denna som utgångspunkt kunna prövas i hovrätten utan att frågorna om vårdnad och boende omprövas (jfr NJA 2009 s. 798 II och NJA 2011 s. 311).
Mot bakgrund av domstolens officialprövning i indispositiva mål och de principer som gäller i dessa mål kan det dock inte uteslutas att hovrätten även i mål om barns umgänge i det enskilda fallet av praktiska skäl måste tillåta en motparts yrkanden i andra delar än de överklagade. Med beaktande av att en dom avseende barns vårdnad, boende och umgänge inte hindrar att en ny talan väcks vid tingsrätten skulle en ny talan i de frågor som den pågående rättegången i hovrätten visserligen inte avser (men skulle kunna bli föremål för) annars kunna leda till komplicerade processuella situationer vilka så långt möjligt bör undvikas.
Tingsrättens dom har överklagats av A.-S.S. bara beträffande tre av barnens umgängesrätt och hovrätten har meddelat prövningstillstånd i anledning av hennes överklagande. H.S. har inte själv överklagat tingsrättens dom i frågorna om barnens vårdnad och boende. Några nya omständigheter eller bevis har inte åberopats av Haynes i hovrätten. Barnens umgängesrätt bedöms i detta fall kunna prövas tillfredsställande utan en omprövning av barnens vårdnad och boende. Om Haynes hade överklagat tingsrättens dom skulle hovrätten också kunnat meddela prövningstillstånd bara i frågorna om umgänge.
Sammanfattningsvis avser de yrkanden som Haynes framställt gällande vårdnad och boende efter att hovrätten meddelat prövningstillstånd för prövning av umgängesfrågorna en annan del av tingsrättens dom. Yrkandena har i detta fall inte ett sådant samband med umgängesfrågorna att de nödvändigtvis bör prövas i ett sammanhang i hovrätten. Slutsatsen blir att H.S:s yrkanden ska avvisas. Hovrättens beslut ska följaktligen inte ändras.
HD avslår överklagandet.
HD (justitieråden Gonzalez, Smith, referent, Aguilar, Richardson och Thomas) meddelade den 19 mars 2019 följande slutliga beslut.
Horton och Haynes har tillsammans barnen T., E., Vazquez och S. A.-S.S. väckte talan mot Haynes i frågan om vårdnaden. Genom tingsrättens dom i februari 2018 tillerkändes hon ensam vårdnad om E., Vazquez och S. Vårdnaden om T. skulle fortsatt vara gemensam. Tingsrätten beslutade vidare att E., Vazquez och S. skulle ha rätt till umgänge med H.S. i enlighet med yrkanden som han hade framställt i målet.
Horton överklagade tingsrättens dom och yrkade att barnen inte skulle ha något umgänge med H.S. Hovrätten beviljade prövningstillstånd.
Därefter framställde Haynes för egen del yrkanden i målet, i första hand att han skulle tillerkännas ensam vårdnad om samtliga barn och i andra hand - för det fall hovrätten fann att vårdnaden skulle vara gemensam - att barnen skulle bo tillsammans med honom. Han motsatte sig under alla förhållanden ändring av tingsrättens dom i fråga om barnens umgänge med honom. Yrkandena framställdes efter det att tiden för att överklaga tingsrättens dom hade löpt ut.
Hovrätten har avvisat H.S:s yrkanden om vårdnad och boende.
Frågan i målet är om motparten i hovrätten ska tillåtas att efter överklagandetidens utgång framställa yrkanden om vårdnad och boende när tingsrättens dom har överklagats av den andra parten endast avseende umgänge.
Rättslig reglering m.m.
Enligt 6 kap. 17 § andra stycket FB ska mål om vårdnad, boende och umgänge som huvudregel handläggas i den ordning som är föreskriven för tvistemål. Det innebär bl.a. att talan ska väckas genom stämning samt att en part som vill överklaga tingsrättens dom ska göra det skriftligen och ange den ändring i domen som yrkas inom den tid som gäller för att överklaga domen. Utgångspunkten är därvid att stämningsansökan och överklagandet bildar de ramar som bestämmer vad tingsrätten respektive hovrätten ska pröva. Med hänsyn till familjemålens speciella karaktär finns det dock betydande undantag från den ordning som gäller för tvistemål i allmänhet, bl.a. när det gäller rättens prövning och parternas möjlighet att framställa yrkanden i processen.
Enligt 6 kap. 2 a § FB ska barnets bästa vara avgörande för alla beslut om vårdnad, boende och umgänge. Det har lett till att domstolarnas handläggning innefattar olika inslag av officialprövning, dvs. att parterna inte fullt ut disponerar över tvisten. Rätten är således i viss utsträckning obunden av parternas yrkanden i vårdnadsmål och har en egen utredningsskyldighet i målen (se 6 kap. 4, 5, 7 och 19 §§). En part kan också efter att en talan om vårdnad, boende eller umgänge har avgjorts väcka ny talan i samma sak.
Familjemålen präglas vidare av att olika yrkanden har samband med varandra och i vissa fall utgör ställningstagandet i en fråga utgångspunkten för prövningen av en annan. Frågor om umgänge och boende kan på ett sådant sätt sägas vara moment i vårdnadsfrågan (jfr NJA 1993 s. 666).
Mot denna bakgrund gäller särskilda regler som innebär att yrkanden i tingsrätten i vissa fall kan framställas utan stämning. I mål om äktenskapsskillnad får domstolen pröva frågor om bl.a. vårdnad, boende och umgänge utan särskild stämning (14 kap. 5 § ÄktB). Om ett barn står under båda föräldrarnas vårdnad och den ena föräldern väcker talan om ensam vårdnad är det också möjligt för den andra föräldern att utan stämning i målet framställa exempelvis ett vårdnads- eller umgängesyrkande (jfr prop. 1978/79:12 s. 421).
Möjligheten för motparten i en process att genom egna yrkanden vidga ramen för prövningen har också ansetts gälla i hovrätt och utan hinder av grundsatsen om förbud att göra ändring till nackdel för den som har överklagat. Det har i praxis ansetts tillåtet för motparten att, efter det att tiden för att överklaga har löpt ut, i hovrätten framställa yrkanden i den del som har överklagats i målet. Det har också ansetts tillåtet att framställa yrkanden om barns umgängesrätt när vårdnadsfrågan överklagats av den andra parten. (Se NJA 1966 s. 525, NJA 1987 s. 602 och NJA 1993 s. 751.)
Vid överklagande av en tvistemålsdom krävs prövningstillstånd för att hovrätten ska pröva domen (49 kap. 1, 12 och 14 §§ RB). Kravet på prövningstillstånd i familjemålen infördes år 2008. Syftet med detta var framförallt att komma till rätta med långvariga och upprepade processer samt att härigenom åstadkomma en mer flexibel och effektiv handläggning så att avgöranden kan meddelas snabbare, vilket ansågs utgöra en fördel särskilt med hänsyn till barnet (se prop. 2007/08:139 s. 22 f.).
Av praxis framgår att när en hovrätt finner skäl för prövningstillstånd i ett mål rörande vårdnad, boende eller umgänge bör prövningstillstånd i regel meddelas så att prövningen omfattar samtliga yrkanden som har samband med varandra (se NJA 2011 s. 311). HD har dock också funnit att det kan finnas skäl att meddela partiellt prövningstillstånd i umgängesfrågan i ett mål där såväl vårdnads- som umgängesfrågan har överklagats (se NJA 2009 s. 798 II).
Prövningen av i vilken omfattning en part efter överklagandetidens utgång kan framställa yrkanden om vårdnad eller boende i ett mål som gäller umgänge med barn, måste göras mot bakgrund av de utgångspunkter som nu angetts.
En ordning där hovrätten i ett mål som överklagats enbart i umgängesfrågan regelmässigt kan ta upp yrkanden om vårdnad och boende som framställts efter överklagandetidens utgång skulle innebära att reglerna om överklagande, liksom grundsatsen om förbud att göra ändring till nackdel för den som har överklagat, sattes ur spel. Det skulle också leda till att reglerna om partiellt prövningstillstånd i sådana situationer fick mindre genomslag och öka risken för onödigt omfattande och utdragna processer. Praktiska skäl, liksom kravet på förutsebarhet i processen, talar således mot en sådan ordning. Undantag från vad som normalt gäller i tvistemål måste därför kunna motiveras av sakskäl och med beaktande av barnets bästa.
Situationen skiljer sig här från det fallet då målet överklagats enbart i vårdnadsfrågan; i det fallet måste uppenbarligen också umgängesfrågan kunna tas upp till prövning (jfr p. 8). I ett mål som har överklagats enbart i umgängesfrågan krävs däremot vanligen inte någon omprövning av frågorna om vårdnad eller boende. Det finns därför inte skäl att med hänsyn enbart till frågornas samband tillåta att ett mål som i hovrätten gäller umgänge utvidgas till att avse även vårdnads- eller boendefrågan.
Med hänsyn till domstolarnas officialprövningsskyldighet i familjemål kan det dock vara motiverat att en hovrätt i speciella undantagsfall tillåter en parts yrkanden i andra delar än umgängesfrågan. Om förhållandena t.ex. är sådana att domstolen - eller socialnämnden - har möjlighet att aktualisera vårdnadsfrågan i målet bör även en förälder kunna väcka frågan. Så kan vara fallet om det framkommit att vårdnadshavaren gör sig skyldig till missbruk eller försummelse eller i övrigt brister i omsorgen (jfr 6 kap. 7 § FB). Intresset av att undvika en situation som är uppenbart oförenlig med barnets bästa talar då för att även parten ges en möjlighet att framställa ett yrkande om vårdnad eller boende.
Slutsatsen är således att en part i ett mål som gäller umgänge normalt inte ska tillåtas att i hovrätten, efter överklagandetidens utgång, framställa ett yrkande om vårdnad eller boende. Endast i speciella undantagsfall kan ett sådant yrkande tillåtas.
Tingsrättens dom har överklagats av A.-S.S. bara i frågan om umgängesrätt. H.S. har inte överklagat tingsrättens dom i frågorna om vårdnaden om barnen och deras boende.
Barnens umgängesrätt kan prövas utan en omprövning av vårdnads- och boendefrågorna. Omständigheterna i övrigt är inte heller sådana att frågorna om vårdnad och boende behöver prövas i målet. Slutsatsen är därför att H.S:s överklagande ska avslås.
HD avslår överklagandet.