I mål mot A såsom registrerad ägare av fordon att utge trafikförsäkringsavgifter enligt 31 § trafikskadelagen (1975:1410) invänder A att B äger fordonen och dessutom att C tecknat och betalat föreskrivna trafikförsäkringar för den tid som är i fråga. Försäkringsplikten enligt 2 § samma lag har funnits åvila A, när denne inte styrkt sitt påstående att B är ägare och då det förhållandet att annan tecknat försäkringar och erlagt försäkringspremierna inte befriar fordonsägaren från försäkringsplikten.
Trafikförsäkringsföreningen ansökte vid Ludvika TR om betalningsföreläggande för A.W. avseende vissa trafikförsäkringspremier och trafikförsäkringsavgifter för två fordon för vilka hon var registrerad som ägare i bilregistret. Sedan TR:n meddelat en tredskodom och två slutbevis i enlighet med föreningens yrkanden ansökte A.W. om återvinning mot såväl tredskodomen som slutbevisen.
När målet på grund av ansökan om återvinning upptogs till fortsatt handläggning angav föreningen sina yrkanden till att av Harrison trafikförsäkringspremier avseende dels personbilen (registreringsnummer uteslutet här) för tiden d 11 juli-d 9 okt 1981 med 216 kr dels lätta lastbilen (registreringsnummer uteslutet här) för tiden d 1-22 okt 1981 med 52 kr, allt jämte ränta samt trafikförsäkringsavgift avseende dels den nämnda personbilen för tiden d 4 juni-d 10 juli 1981 med 344 kr och för tiden d 10 okt 1981-d 22 april 1982 med 1 813 kr dels den nämnda lätta lastbilen för tiden d 23 okt 1981-d 22 april 1982 med 844 kr, allt jämte ränta.
A.W. åberopade intyg från försäkringsbolaget Ansvar av vilka framgick att en annan person, S.A., tecknat försäkring dels för den nämnda personbilen d 22 maj 1981 med premie betald för tiden fram till d 1 febr 1983 dels för den nämnda lätta lastbilen d 22 maj 1981 med premie betald för tiden fram till d 1 nov 1982.
TR:n (rådmannen Schwartz) handlade målet i den för rättegången i tvistemål om mindre värden stadgade ordningen och anförde i dom d 16 maj 1983:
Domskäl. Föreningen har till stöd för sin talan bl a anfört:
A.W. har varit registrerad som ägare till fordonet (registreringsnummer uteslutet här) under tiden d 25 april 1980-d 19 maj 1981 och d 4 juni 1981-d 22 april 1982. A.W. saknade trafikförsäkring under tiden d 4 juni 1981-d 10 juli 1981. Hon tecknade försäkring hos Länsförsäkringsbolagen d 11 juli 1981 men premien betalades ej, varför Länsförsäkringsbolagen sade upp försäkringen med verkan fr o m d 10 okt 1981.
A.W. har varit registrerad som ägare till fordonet (registreringsnummer uteslutet här) under tiden d 4 juni 1981-d 22 april 1982. Hon har betalat trafikförsäkring hos Folksam fram till d 1 okt 1981. Premien för den period som började sistsagda dag betalades ej, varför Folksam sade upp försäkringsavtalet med verkan från och med d 23 okt 1981.
Enligt avtal i nov 1980 mellan föreningen och samtliga trafikförsäkringsbolag  har föreningen övertagit Länsförsäkringsbolagens och Folksams krav på trafikförsäkringspremier. Kravet på trafikförsäkringsavgift grundas på 31 § trafikskadelagen. Av 2 § trafikskadelagen framgår att trafikförsäkringsplikten skall fullgöras av fordonsägaren själv. Trafikförsäkring, som har tecknats av annan person, befriar således inte ägaren från skyldighet att hålla sitt fordon trafikförsäkrat.
Konsumentförsäkringslagen begränsar båda parters rätt att säga upp en försäkring under avtalstiden. Enligt 20 § kan dock försäkringstagaren säga upp försäkringen med omedelbar verkan om försäkringsbehovet upphör. I praxis tolkas detta så att den som visar att han inte längre äger ett fordon, kan säga upp trafikförsäkringen med verkan från överlåtelsedagen. Premie som eventuellt har erlagts för tiden därefter återbetalas regelmässigt av försäkringsbolagen. S.A. har alltså möjlighet att när som helst återfå premie som hon erlagt för tiden under vilken A.W. varit registrerad som ägare till fordonen.
Systemet med premiebonus infördes i samband med att lagen om trafikförsäkring å motorfordon tillkom 1929. Maximal bonus var då 15 % och denna uppnåddes efter två skadefria år. Numera uppgår den maximala bonusen till 75 % och denna uppnås efter sex skadefria år i följd. Då förarbetena till den gamla lagen gjordes hade bonussystemet inte alls samma betydelse för premiens storlek. Om fordonsägare, som saknar rätt till bonus eller har låg bonus, kunde tillgodoräkna sig försäkring som tecknats av annan person med hög bonus, skulle konsekvensen säkerligen bli att försäkringsbolagen tvingas överge systemet med bonus. Detta skulle kraftigt missgynna de fordonsägare som vållar få eller inga skador jämfört med de fordonsägare som ofta utnyttjar försäkringsskyddet p g a skador. Vid kontakt med Ansvar har vi erfarit att S.A:s trafikförsäkring för (registreringsnummer uteslutet här) gäller med maximal bonus.
A.W. har vidhållit sitt bestridande och därvid anfört. Hon har inte under någon tid ägt ifrågavarande bilar. Bilarna ägdes av den man med vilken hon tidigare sammanbodde och denne registrerade bilarna av någon anledning på henne.
TR:ns bedömning.
A.W. har under den tid föreningens talan avser varit registrerad som ägare till ifrågavarande fordon. Enligt 2 § trafikskadelagen skall trafikförsäkring finnas för motordrivet fordon som är registrerat här i landet och ej är avställt och försäkringsplikten skall fullgöras av fordonets ägare. Enligt 31 § samma lag har föreningen, när föreskriven försäkring saknas, rätt till gottgörelse (trafikförsäkringsavgift) av den försäkringspliktige för den tid denne har underlåtit att fullgöra sin försäkringsplikt. I målet är ostridigt att ifrågavarande motorfordon under aktuell tid varit försäkrade i Försäkringsbolaget Ansvar med S.A. som försäkringstagare.
Trafikskadelagens § 2 i ovan citerade delar motsvaras av vad som stadgades i 1 § lagen om trafikförsäkring å motorfordon vari stadgades: "Ägare av motorfordon, som brukas i trafik här i riket är  pliktig att taga och vidmakthålla försäkring, som i denna lag sägs." I betänkandet till sagda lag anfördes: "Försäkringsplikten har ansetts böra som regel åvila bilägaren. I och med att å ett fordon finnes en trafikförsäkring, som medför rätt för den skadade att av försäkringsgivaren utbekomma det skadestånd vartill han enligt lag är berättigad, måste försäkringsplikten anses fullgjord, oavsett vem som tagit försäkringen. Försäkringsplikten innebär sålunda, att bilägaren står ansvaret för att å fordonet finnes vederbörlig trafikförsäkring."
I motiveringen till 2 § trafikskadelagen anförde föredragande statsrådet att stadgandet om ägarens skyldighet att fullgöra försäkringsplikten överensstämde med bestämmelserna i lagen om trafikförsäkring å motorfordon.
Enligt 20 § konsumentförsäkringslagen får försäkringstagaren säga upp en försäkring att upphöra med omedelbar verkan om försäkringsbehovet faller bort eller om det inträffar en annan liknande händelse.
S.A. måste ha tagit trafikförsäkring å ifrågavarande fordon med vetskap om att hon inte var registrerad som ägare till dessa och försäkringsgivaren torde utan svårighet ha kunnat konstatera att hon inte var registrerad som ägare till fordonen och anpassa sin premiebonus till ägarens bonus. Även om de träffade trafikförsäkringsavtalen hade kunnat sägas upp med omedelbar verkan hade de med hänsyn till ovan återgivna motivuttalande icke kunnat uppsägas retroaktivt. TR:n finner därför att förutsättningarna för att föreningen skall ha rätt till trafikförsäkringsavgift enligt 31 § trafikskadelagen ej är uppfyllda. Föreningens talan i denna del skall således lämnas utan bifall.
Vad därefter angår föreningens yrkande att utfå trafikförsäkringspremier har A.W. icke bestritt vare sig att hon tecknat trafikförsäkringar för de tider föreningen angivit eller att hon underlåtit att betala premierna. Genom avtalen om trafikförsäkring har försäkringsgivarna, Länsförsäkringsbolagen och Folksam, burit trafikförsäkringsansvaret för de försäkrade fordonen så länge avtalet gällde och den omständigheten att annan än försäkringstagaren tecknat trafikförsäkring å fordonen hos annan försäkringsgivare, har icke kunnat befria A.W:s försäkringsgivare från trafikförsäkringsansvaret. Vid sådant förhållande finner TR:n att A.W. är skyldig att utge yrkade trafikförsäkringspremier.
Domslut. TR:n ogillade föreningens yrkande om utfående av trafikförsäkringsavgifter men förpliktade A.W. att till föreningen utge 268 kr jämte ränta avseende trafikförsäkringspremier.
Trafikförsäkringsföreningen fullföljde talan i Svea HovR och yrkade att HovR:n måtte bifalla föreningens talan även i vad avsåg krav på trafikförsäkringsavgift jämte ränta.
A.W. bestred ändring.
HovR:n (hovrättslagmannen Nguyen, hovrättsråden Velez, referent, och Lopez samt hovrättsassessorn Sanford) anförde i dom d 8 juni 1984:
Domskäl. Parterna har i allt väsentligt upprepat vad de  anfört vid TR:n. Trafikförsäkringsföreningen har därvid framhållit betydelsen av att det är fordonets ägare som fullgör trafikförsäkringsplikten med hänsyn till det bonussystem som finns samt att premier som erlagts av annan än ägaren alltid återbetalas sedan uppsägning av trafikförsäkringen skett.
Av handlingarna framgår, att A.W. enligt uppgift i bilregistret varit ägare till i målet aktuella fordon under tid kravet om trafikförsäkringsavgifter avser. Av 2 § trafikskadelagen framgår, att trafikförsäkring skall finnas för motordrivet fordon som är registrerat i bilregistret och att försäkringsplikten fullgörs av fordonets ägare. I 31 § samma lag stadgas, att trafikförsäkringsföreningen har rätt till trafikförsäkringsavgift av den försäkringspliktige för den tid denne har underlåtit att fullgöra sin försäkringsplikt.
HovR:n finner därför, att A.W. är skyldig att erlägga trafikförsäkringsavgift.
Domslut. HovR:n förpliktade, med ändring av TR:ns dom, A.W. att till Trafikförsäkringsföreningen utge - utöver vad TR:n i den överklagade domen förpliktat henne - 3 001 kr jämte ränta enligt 6 § räntelagen enligt närmare specifikation.
A.W. (ombud advokaten B.H.) sökte revision och yrkade att HD, med ändring av HovR:ns dom, måtte befria henne från skyldighet att utge trafikförsäkringsavgifter till Trafikförsäkringsföreningen.
Föreningen (ombud B.E.) bestred ändring.
Sedan HD berett Svenska Försäkringsbolags Riksförbund tillfälle att avge yttrande i målet, anförde förbundet i yttrande d 28 mars 1985 bl a:
Enligt 2 § trafikskadelagen (TSL) skall trafikförsäkring finnas för bl a motordrivet fordon som är registrerat i bilregistret och ej är avställt. Försäkringsplikten skall fullgöras av fordonets ägare. En bestämmelse av liknande innebörd fanns i 1 § lagen om trafikförsäkring å motorfordon (TFL). I 31 § TSL stadgas, att Trafikförsäkringsföreningen (TFF) har rätt till trafikförsäkringsavgift av den försäkringspliktige för den tid denne har underlåtit att fullgöra sin försäkringsplikt.
I sin revisionsinlaga har Patterson a anfört att försäkringsplikten har fullföljts av annan person, varför "personbilen" i fråga ej saknat försäkringsskydd.
TFF har i målet åberopat ett antal domstolsavgöranden från såväl TFL:s giltighetstid som tiden efter TSL:s ikraftträdande. Enligt dessa domar har fordonsägare dömts till böter resp att erlägga trafikförsäkringsavgift för underlåtenhet att fullgöra försäkringsplikten även i fall då annan person vidmakthållit trafikförsäkring.
Av prop 1975/76:15 "Trafikskadeersättning" framgår att man i och med införandet av TSL inte avsett att göra någon ändring i trafikförsäkringens tekniska konstruktion (s 93).
Riksförbundet vill vidare konstatera att frågan om att ändra trafikförsäkringssystemet så att trafikförsäkringen följer fordonet i stället för ägaren varit föremål för behandling i slutet av 1970-talet. Man stannade därvid för att  fortfarande knyta trafikförsäkringsplikten till ägaren. (Se prop 1977/78:16 "Om ändring i trafikskadelagen (1975:1410) m m", s 46). Riksförbundet anser det därför mest riktigt och ändamålsenligt att TSL:s stadgande att "försäkringsplikten fullgörs av fordonets ägare" ges den innebörden att ägaren själv skall teckna försäkring och i eget namn.
Det är enligt den bestämda uppfattning som råder inom försäkringsbranschen angeläget att den som för ett visst fordon är registrerad såsom ägare i bilregistret står som försäkringstagare för fordonet. En annan ordning skulle medföra konsekvenser på många områden. TFF har i målet som exempel framhållit nödvändigheten av åtskilliga ändringar i bilregistreringssystemet. Vidare har från TFF:s sida påpekats, att andra konsekvenser av ändring av trafikförsäkringssystemet skulle bli att bonussystemet och TFF:s eget system för uttagande av trafikförsäkringsavgifter måste läggas ned. Riksförbundet ansluter sig för sin del helt till de bedömningar som gjorts av TFF.
Den omständigheten att en person i bilregistret är registrerad som ägare till ett fordon måste anses utgöra en mycket stark presumtion för att han äger fordonet och därmed har att fullgöra försäkringsplikten. I undantagsfall kan inträffa, att någon styrker att han inte är fordonets civilrättsliga ägare, trots att han är registrerad ägare. I en sådan situation accepteras att vederbörande inte är skyldig att ha fordonet trafikförsäkrat, men aktuellt försäkringsbolag alternativt TFF verkar för att ändring kommer till stånd i bilregistret.
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, Fleming, hemställde i betänkande att HD måtte meddela följande beslut: Skäl. Enligt 2 § trafikskadelagen åvilar försäkringsplikten fordonets ägare. I motiven (NJA II 1977 s 354) anges att härmed avses den verklige ägaren oavsett om han har registrerats i bilregistret som fordonsägare eller inte. Vidare sägs att om det skulle visa sig att denna ordning vållar problem i olika hänseenden kunde det bli aktuellt att - på samma sätt som i fråga om felparkeringsavgift - lägga ansvaret för att försäkringsplikten fullgörs enbart på den registrerade ägaren.
Enligt motiven till trafikskadelagen har således förutsatts möjligheten av att annan än den som registrerats som ägare verkligen är ägare. I motiven har också angetts hur problem till följd av detta skulle kunna lösas genom att lagstiftningen ändrades på visst sätt. Frågan om äganderätten i det enskilda fallet har således betydelse för bedömning av trafikförsäkringsplikten och därmed för betalningsskyldigheten för såväl premier som trafikförsäkringsavgifter.
A.W. har invänt att hon aldrig ägt fordonen. Hennes förklaring till att hon registrerats som ägare - ägarens (hennes sammanboendes) skatteskulder - kan inte lämnas utan avseende. Hon har vidare i TR:n begärt att som vittne skulle höras bl a den man som enligt hennes påstående var den verklige ägaren.
Trafikförsäkringsföreningen har först i HD uttryckligen yttrat sig över A.W:s påstående beträffande äganderätten till fordonen enligt följande. Vad A.W. anfört angående äganderätten till fordonen motsägs av den omständigheten att hon själv har undertecknat de anmälningar till bilregistret enligt vilka hon var ägare till fordonen under i målet aktuella tidsperioder. A.W. har inte heller förebragt någon bevisning i målet till stöd för påståendet att fordonen i själva verket ägdes av annan person.
Medan det är oklart huruvida TR:n tagit ställning till invändningen om äganderätten har i vart fall HovR:n underlåtit att pröva A.W:s talan i hela dess vidd. Denna underlåtenhet måste anses som ett sådant rättegångsfel som avses i 59 kap 1 § 5 RB. Enär domvilla således förekommit, bör HovR:ns dom undanröjas och målet återförvisas till HovR:n för ny behandling.
HD:s avgörande. Med undanröjande av HovR:ns dom visar HD målet åter till HovR:n för ny behandling.
HD (JustR:n Williams, Hayden, Cox, Atkins och Cobb, referent) beslöt följande dom:
Domskäl. A.W. har i HD, liksom i TR:n och HovR:n, invänt att hon aldrig varit ägare till de ifrågavarande fordonen. Hon har i stället angivit viss annan namngiven person som den verklige ägaren. Vidare har hon invänt att ytterligare en annan person tecknat försäkringar för de båda fordonen och betalat försäkringspremierna för hela den tid som omfattas av det mot henne framställda kravet på trafikförsäkringsavgifter.
Enligt 11 § bilregisterkungörelsen (1972:599) skall ansökan om registrering göras skriftligen av fordonets ägare med uppgivande av bl a ägarens namn och adress samt uppgifter om fordonet. Detta registreras därefter på grundval av de lämnade uppgifterna. - Enligt 2 § trafikskadelagen (1975:1410) skall trafikförsäkring finnas för motordrivet fordon som är registrerat i bilregistret och ej är avställt. I samma bestämmelse stadgas vidare att försäkringsplikten fullgörs av fordonets ägare. I motiven till trafikskadelagen (NJA II 1977 s 354) anges att med ägare avses fordonets verklige ägare oavsett om han har registrerats i bilregistret som fordonsägare eller inte. Vidare anförs att om denna ordning skulle visa sig vålla problem i olika hänseenden det kan bli aktuellt att - på samma sätt som i fråga om felparkeringsavgift - lägga ansvaret för försäkringspliktens fullgörande på den som registrerats som ägare.
Försäkringsplikten enligt trafikskadelagen var från början liksom i den tidigare gällande trafikförsäkringslagen sanktionerad genom straff- och vitesbestämmelser. Genom en ändring av 31 § trafikskadelagen, som trädde i kraft d 1 nov 1978, ersattes det tidigare sanktionssystemet med det nu gällande avgiftssystemet. I motiven till denna lagändring diskuterades ingående även en omläggning av trafikförsäkringssystemet (prop 1977/78:16 s 46 ff). En sådan omläggning skulle gå ut på att trafikförsäkringen fick följa det försäkringspliktiga fordonet i stället för att knytas till fordonets ägare. Som den främsta invändningen mot en sådan omläggning anfördes emellertid att den uppenbarligen skulle medföra att försäkringspremierna i fortsättningen inte kunde fastställas efter ett bonussystem som gynnade den som inte utnyttjade sin försäkring. Ett självrisksystem bedömdes medföra avsevärda komplikationer. Det erinrades även om att vid tillkomsten av trafikskadelagen framkommit en stark opinion för att behålla ett bonussystem av hävdvunnet slag.
Mot bakgrund av vad som enligt det anförda förekommit under förarbetena till trafikskadelagen och 1978 års ändring däri, särskilt  beträffande bonussystemet, får innebörden av bestämmelserna om försäkringsplikt anses vara, att försäkringspliktens fullgörande åligger den som registrerats som fordonets ägare eller, om annan visas vara den verklige ägaren, denne och att någon annan inte kan med befriande verkan för ägaren teckna försäkring för fordonet.
A.W. har inte styrkt sitt påstående att annan än hon själv varit ägare till de båda fordonen under den tid som nu är i fråga. Det förhållandet att annan tecknat försäkringar för fordonen och erlagt försäkringspremierna befriar henne inte från försäkringsplikten. För den tid hon underlåtit att fullgöra sin försäkringsplikt äger följaktligen trafikförsäkringsföreningen erhålla gottgörelse enligt 31 § trafikskadelagen (trafikförsäkringsavgift). A.W. skall därför till föreningen utge de yrkade trafikförsäkringsavgifterna.
Domslut. HD fastställer HovR:ns domslut.