En tilltalad har, med hänsyn till de speciella omständigheter som förelegat, tillerkänts ersättning av allmänna medel för sina inställelsekostnader enligt 21 kap. 12 § rättegångsbalken trots att den tilltalades ekonomiska underlag översteg gränsen för när ersättning för inställelse brukar beviljas.
Den tilltalade J.J. ansökte om ersättning för sin inställelse till huvudförhandling vid tingsrätten. Som skäl för att ersättning skulle beviljas anförde J.J. bland annat följande. Han har kallats att inställa sig personligen vid cirka 35 huvudförhandlingsdagar. Med tanke på det stora antalet dagar och den stora förlust av arbetsinkomst som en inställelse skulle medföra sammantaget med kostnader för resa och logi är det tydligt att det ligger långt utanför hans ekonomiska möjligheter att utföra sitt försvar i målet genom personlig inställelse. Enligt hans uppfattning skulle det inte vara felaktigt om han mot bakgrund av regeln i artikel 6 i Europakonventionen beviljades ersättning för sin inställelse.
Tingsrätten (rådmannen Allen) lämnade ansökan utan bifall i beslut den 25 mars 2011 och anförde följande.
Enligt 21 kap. 12 § första stycket rättegångsbalken får en misstänkt som har kallats att inställa sig till ett sammanträde tillerkännas ersättning av allmänna medel för kostnad för resor och uppehälle om det är skäligt med hänsyn till hans eller hennes ekonomiska förhållanden, de kostnader som kan uppstå i samband med inställelsen och omständigheterna i övrigt.
Enligt praxis bör någon ersättning inte ges om en persons årliga ekonomiska underlag beräknat enligt bestämmelserna i rättshjälpslagen överstiger 100 000 kr i det penningvärde som gällde vid lagens tillkomst (1996). Med utgångspunkt i vad J.J. angett om sina ekonomiska förhållanden kan hans ekonomiska underlag beräknas till 275 000 kr. Även med en omräkning till nutida penningvärde överstiger hans ekonomiska underlag gränsen för när ersättning för inställelsen bör beviljas. Varken mot bakgrund av J.J:s ekonomiska förhållanden eller vad som anförts i övrigt finner tingsrätten att skäl föreligger att bevilja honom ersättning för sin inställelse. J.J:s ansökan härom lämnas därför utan bifall.
J.J. överklagade beslutet och yrkade bifall till sin ansökan om ersättning för inställelsekostnader i form av kostnader för resor och övernattningar.
J.J. anförde bland annat följande i hovrätten. Han har kallats att inställa sig vid sammanlagt 32 rättegångsdagar vid Sundsvalls tingsrätt och därutöver vid två rättegångsdagar vid Örebro tingsrätt (via videolänk). Inställelsen föranleder elva resor Örebro-Sundsvall tur och retur. Av förhandlingsplanen framgår att hans närvaro påkallas av förhör med honom eller annan rörande åtalet mot honom eller annan tilltalad samt slutplädering rörande åtal med anknytning till åtalet mot honom blott vid åtta förhandlingsdagar. Han har begärt befrielse från närvaroplikten vid ett antal tillfällen men inte fått något beslut från tingsrätten i den frågan. Han gör gällande att målets osedvanligt stora omfattning, den långa resvägen med tillhörande övernattningar och det begränsade intresset av hans personliga närvaro vid en stor del av förhandlingsdagarna medför att inställelsekostnaderna för honom blir så betungande att han skäligen bör tillerkännas ekonomiskt bistånd, detta särskilt med beaktande av hans rätt till en rättvis rättegång enligt artikel 6 i Europakonventionen.
Av en tjänsteanteckning på överklagandet framgick att tingsrätten i J.J:s och dennes offentlige försvarares närvaro avkunnat beslut att J.J. skulle vara personligen närvarande den 3-5 maj, den 10-12 maj, den 17 maj, den 30 maj-1 juni och den 7-9 juni samt under övrig tid skulle vara närvarande genom ombud.
Hovrätten (tf. hovrättspresidenten Mckee, referent, samt hovrättsråden Stone och Cole) anförde i beslut den 20 april 2011 följande.
Som tingsrätten anfört överstiger J.J:s ekonomiska underlag gränsen för när ersättning för inställelse brukar beviljas. Hänsyn ska emellertid tas inte bara till sökandens ekonomi utan även till de kostnader som kan uppstå i samband med inställelsen och till omständigheterna i övrigt. I normalfallet rör det sig om kostnader för en resa och en övernattning och i enlighet med gällande forumregler tas åtalet i allmänhet upp på gärningsorten eller den tilltalades hemvist. Man kan på goda grunder utgå från att lagstiftningen om ekonomiskt bistånd har utformats utifrån ett sådant tänkt normalfall. Vid tiden för lagstiftningens tillkomst fanns det för övrigt en mer vittförgrenad underrättsorganisation med 96 tingsrätter och 24 länsrätter.
I detta fall har handläggningen, som rör många tilltalade från olika delar av Sverige, genom reglerna om förening av åtal kommit att förläggas till Sundsvalls tingsrätt och blivit synnerligen omfattande även tidsmässigt. Detta har i huvudsak skett på Åklagarmyndighetens initiativ och med det allmännas kostnadseffektivitet för ögonen. Vid en samlad bedömning av omständigheterna i detta onekligen speciella fall finner hovrätten att det är skäligt att en tilltalad, som visserligen ligger över den gängse ekonomiska gränsen men som drabbas av inställelsekostnader i den utsträckning som J.J. gör, får ersättning för sina inställelsekostnader.
Överklagandet ska alltså bifallas.
Hovrätten bifaller överklagandet på så sätt att J.J. enligt 21 kap. 12 § första stycket rättegångsbalken ges rätt till ersättning av allmänna medel för kostnader för resor och uppehälle i samband med de dagar då han ska närvara vid tingsrättens huvudförhandling.
Hovrättens beslut meddelat: den 20 april 2011.
Mål nr: Ö 387-11.
Lagrum: 21 kap. 12 § rättegångsbalken.