Not 75. Ansökan av Zinat S. om resning i ärende om
uppehållstillstånd m.m. I samma beslut avvisade verket henne enligt 4 kap. 1 § första stycket 2. utlänningslagen (1989:529) och förbjöd henne att före viss tidpunkt
återvända till Sverige utan tillstånd av verket. I beslut den 9 oktober 1992 avslog Utlänningsnämnden överklagande av Zinat S. - Zinat S. yrkade att Regeringsrätten skulle bevilja resning i det av Utlänningsnämnden den 9 oktober 1992 avgjorda ärendet. Hon yrkade också att vidare
ansökningen anförde hon i huvudsak följande. Beslut i hennes ärende hade fattats av ensamdomare. Utformningen av beslutet tydde på att nämnden inte tagit ställning till hennes åberopade asylskäl, bl.a. fruktan för att bli gripen av polis i händelse av ett återvändande till Iran. Nämnden hade underlåtit att översätta vissa intyg som hon gett in i målet. Nämndens handläggning av ärendet företedde således tecken på grova handläggningsfel. - Regeringsrätten
karaktär av extraordinärt rättsmedel följer att resning bör komma i fråga endast när nya och i sammanhanget väsentliga omständigheter förebringats eller när bedömningen i sakligt eller i rättsligt hänseende som gjorts vid prövningen i ordinär ordning eller handläggningen i övrigt lider
påtagliga brister. - Regeringsrätten finner att det i sak inte har framkommit några avgörande nya omständigheter i resningsmålet. Regeringsrätten - som konstaterar att Utlänningsnämnden i sitt beslut under rubriken Skäl
hänvisat till "vad som anförts i överklagandet" - finner vidare att Utlänningsnämndens bedömning eller handläggning inte heller innefattar någon sådan brist som enligt det ovan anförda bör medföra resning. Ansökningen skall därför avslås. Skäl att bevilja sökanden allmän rättshjälp i