Trafikskadeersättning. Ersättning för skada i följd av trafik har inte utgått när en parkerad bil sattes i brand och genom kortslutning av startmotorn förflyttade sig en knapp billängd och spred elden till en skola. Det har inte ansetts att bilen varit i trafik.
Försäkrings AB Göta Lejon väckte vid Stockholms tingsrätt talan mot If Skadeförsäkring AB och yrkade att If skulle åläggas att utge 95 777 330 kr jämte ränta.
If motsatte sig Webb yrkande.
Bakgrund till talan var en skadehändelse i Göteborg i november 2009. Några pojkar hade anlagt brand i en bil som var parkerad några meter från en skola. Branden orsakade kortslutning i bilens startmotor, vilket ledde till att bilen kom att förflytta sig fram mot skolan. Branden i bilen spred sig till skolbyggnaden som blev förstörd.
Göta Lejon hade meddelat trafikförsäkring för bilen och gjorde gällande att den inträffade skadan omfattades av försäkringen och av Ifs åtagande enligt ett mellan parterna gällande återförsäkringsavtal.
If invände i första hand att återförsäkringsavtalet inte var tillämpligt eftersom branden inte utgjorde en skada i följd av trafik. Till utveckling av sin talan i denna del anförde If följande.
Fordonet var inte i trafik vid skadetillfället, dvs. när skolan antändes och brann - fordonet stod stilla omkring en halv meter från skolbyggnaden när den började brinna. Även om fordonet skulle anses ha varit i trafik är skolbranden inte en adekvat följd av denna trafik. De personer som antände bilen hade inte för avsikt att sätta fordonet i rörelse; deras avsikt var att anlägga en brand för att se bilen explodera. När branden tog fart befann sig gärningsmännen långt från bilen som till följd av branden ”hoppade” fram mot skolbyggnaden.
Det är pojkarnas åtgärd att anlägga eld i bilen som har orsakat branden i skolbyggnaden, inte primärt bilens rörelse. För att det ska vara fråga om en adekvat skada i följd av trafik när skadan uppkommer när ett fordon står stilla krävs att den faktiskt inträffade skadan, i detta fall skolbranden, är en adekvat följd av en åtgärd som faller inom ramen för bilens normala brukande för dessa ändamål. Så har inte varit fallet. Om det skulle anses ha förekommit någon trafik med fordonet, genom bilens blotta rörelse, är orsakssambandet mellan det som i normalt språkbruk anses vara trafik och branden inte adekvat. Det är inte rörelsen i sig som har orsakat skadan. Det är inte tillräckligt att ett fordon har varit i rörelse ett kort ögonblick i ett händelseförlopp för att kravet på skada i följd av trafik ska vara uppfyllt.
Tingsrätten (chefsrådmannen Garcia, f.d. rådmannen Martin och tingsfiskalen West) meddelade dom den 11 december 2014.
Under denna rubrik antecknade tingsrätten som en första övergripande fråga att ta ställning till följande.
Om den skadegörande händelsen utgör ett trafikförsäkringsfall; dvs. om fordonet som antände skolan var i trafik och även om skadan kan anses vara en följd av att fordonet var i trafik samt om den skada som uppkommit är en ersättningsgill skada enligt trafikskadelagen.
Härefter anförde tingsrätten bl.a. följande.
Enligt 8 § trafikskadelagen (1975:1410) utgår trafikskadeersättning för person- eller sakskada som uppkommer i följd av trafik här i landet med motordrivet fordon. För att en skada ska anses ha uppkommit i följd av trafik med ett fordon krävs dels att fordonet har befunnit sig i trafik vid skadetillfället, dels att det föreligger adekvat kausalitet mellan skadan och trafiken. Det krävs i detta avseende att skadan har ett samband med hur fordonet normalt brukas (se bl.a. rättsfallet NJA 2007 s. 997).
I målet är ostridigt att en personbil stått parkerad omkring tre meter från en skola. Den stacks i brand av tre pojkar och ”hoppade” därefter stötvis, pga. en kortslutning av startmotorn, framåt mot skolbyggnaden. Bilen stannade cirka en halvmeter från skolbyggnaden. Det är utrett att bilen kommit i rörelse på grund av startmotorns kraft.
Innebörden av trafikbegreppet behandlas inte närmare i trafikskadelagstiftningens förarbeten. En omfattande praxis har dock vuxit fram även om det finns få fall från senare år. Tolkningen av begreppet i trafik har med tiden blivit allt mer vidsträckt. Även skada som uppkommer när en bil har stått helt still har under vissa förutsättningar ansetts vara i trafik. Det finns dock ett kärnområde för begreppet trafik som får anses innefatta de situationer då ett fordon på grund av motorns kraft har kommit i rullning på en särskilt inrättad väg (se Patterson, Vad innebär uttrycket skada i följd av trafik vid tillämpning av trafikskadelagen?, SvJT 2008 s. 371 ff.). I nu aktuellt fall har bilen faktiskt varit i rörelse på grund av motorkraft, detta även om den stod stilla när elden spred sig från bilen till skolbyggnaden. Enligt tingsrättens uppfattning har bilen varit i trafik. Att bilen saknat förare är utan betydelse (se t.ex. rättsfallet NJA 1949 s. 195).
Tingsrätten övergår därefter till att bedöma om det föreligger adekvat kausalitet mellan skadan och det förhållande att bilen varit i trafik (se prop. 1975/76:15 s. 113). Det är utrett att trafiken med bilen har medfört att denna stannade cirka en halvmeter från skolbyggnaden och att elden därefter spred sig från bilen till skolan som skadades. Elden i skolan hade sannolikt inte uppstått om inte bilen hade ”hoppat” fram mot skolan utan stått kvar på den ursprungliga placeringen (se Hovrätten för Västra Sveriges dom i B 4486-10). Trafiken har följaktligen utgjort en nödvändig betingelse för skadan. Det föreligger således kausalitet mellan trafiken med den brinnande bilen och skadan på skolbyggnaden. För att det ska anses föreligga adekvans krävs även att skadan anses utgöra en i någon mån påräknelig följd av trafiken, dvs. att skadan på skolbyggnaden kan anses utgöra en naturlig följd av trafik inom ramen för bilens normala brukande. Ett annat sätt att formulera det är om brandskadan på skolbyggnaden är av sådan art att den för en tänkt försäkringsgivare vid tiden för avtalsslutet framstod som en möjlig följd av trafik med bilen.
Även om bilens rörelse var en förutsättning för att branden skulle sprida sig till skolbyggnaden har även pojkarnas åtgärd att anlägga eld i bilen varit en förutsättning för branden i skolbyggnaden. Att anlägga en brand i en bil har inte något samband med hur en bil normalt brukas och skadan i form av en omfattande brand i detta avseende kan inte utifrån en försäkringsgivares perspektiv anses som en påräknelig följd av trafik med bilen. Det föreligger således inte adekvat kausalitet mellan trafiken och skadan. Göta Lejon AB:s begäran ska redan på denna grund avslås.
Försäkrings AB Göta Lejons talan avslås.
Försäkrings AB Göta Sanders överklagade i Svea hovrätt och yrkade bifall till sin i tingsrätten förda talan.
If Skadeförsäkring AB motsatte sig att tingsrättens dom ändrades.
Hovrätten (hovrättsråden Clark, Gonzalez, referent, och Thompson; i avgörandet deltog endast tre domare eftersom en av hovrättens ledamöter hade fått förhinder sedan huvudförhandlingen påbörjats) anförde i dom den 26 februari 2016 följande.
Den fråga som hovrätten först tar ställning till är om den skadegörande händelsen - branden i skolan - utgör ett trafikförsäkringsfall, dvs. om det är fråga om en skada i följd av trafik (1 och 8 §§ trafikskadelagen [1975:1410]).
Som framgår av tingsrättens dom anlade tre pojkar brand i den bil som föranledde att Torslandaskolan i Göteborg eldhärjades. Som tingsrätten också angett är det ostridigt att bilen före branden stod parkerad omkring tre meter från en skolbyggnad, att bilen därefter på grund av en kortslutning av startmotorn ”hoppade” framåt mot skolbyggnaden och stannade ca en halvmeter från byggnaden. Det är också utrett att bilen kommit i rörelse på grund av startmotorns kraft.
När det gäller innebörden av begreppet skada i följd av trafik kan hovrätten konstatera att tolkningen av detta begrepp genom praxis med tiden har kommit att bli extensiv (se Anderson, Vad innebär uttrycket skada i följd av trafik vid tillämpning av trafikskadelagen?, SvJT 2008
s. 371 f.). Marknadens parter utgår givetvis från denna praxis vid de riskbedömningar som görs i branschen; bedömningar som i sin tur ligger till grund för bl.a. premiesättning. Både den som meddelar trafikförsäkring och den som återförsäkrar sådan får därmed vid försäkrings- respektive återförsäkringsavtalets ingående antas ha utgått från att trafikförsäkringen kan komma att få täcka skador av vitt skilda slag, som har uppkommit på förhållandevis udda sätt. Att det kan röra sig om mycket höga belopp framgår redan av den ersättningsnivå som trafikskadeersättning enligt lag ska gälla för. Försäkrings- och återförsäkringsgivarnas uppfattning om avtalets innebörd och branschpraxis i övrigt kan, enligt hovrättens mening, emellertid inte vara direkt styrande för tolkningen av trafikskadelagen i detta hänseende. Eftersom det här inte är fråga om en frivillig försäkring utan en enligt lag obligatorisk försäkring, måste i stället avgränsningen ytterst göras med hänsyn till trafikskadelagens syfte.
Trafikskadelagen syftar till att vara ett skydd för skadelidande mot trafikens särskilda risker; trafik med motorfordon anses utgöra en särskilt riskfylld verksamhet främst med anledning av de hastigheter som biltrafiken ger möjlighet till. Det är mot denna bakgrund inte motiverat att ha ett strängt ansvar för trafikförsäkringen i fråga om skador som inte är resultatet av den speciella risk som fordonstrafik utgör, utan lika gärna kan ha åstadkommits av vilket föremål som helst (se Lindsey m.fl., Trafikskadelagen, Ersättning vid trafikskada, 8 uppl., s. 40).
If har invänt att bilen inte var i trafik eftersom den stod stilla, ca en halvmeter från skolbyggnaden, när skolan började brinna. Den utredning som har lagts fram ger vid handen att skolbyggnaden började brinna i direkt anslutning till att den brinnande bilen ”hoppat” fram mot skolans vägg. Mot den bakgrunden anser hovrätten att det förhållandet att bilen stannat när skolan antändes inte blir avgörande, utan i stället frågan om hur den brinnande bilen hamnade där.
Hovrätten går därmed över till frågan om bilen ska anses ha varit i trafik eftersom den kommit i rörelse. Som tingsrätten angett får begreppet trafik anses innefatta situationer då ett fordon på grund av motorns kraft har kommit i rullning på en särskilt inrättad färdväg. I det nu aktuella fallet har bilen kommit i rullning på en plats som, såvitt framkommit i målet, inte har utgjort en särskilt inrättad färdväg. Bilen har stått parkerad och från den plats där den varit parkerad ”hoppat” fram mot en byggnad.
I praxis finns exempel där bilar har ansetts vara i trafik trots att de inte har befunnit sig på en särskilt inrättad färdväg. I NJA 1949 s. 195 sysslade en installatör i ett garage med reparation av startanordningen på en bil när motorn satte igång och bilen gjorde ett ryck framåt mot garageväggen, med följd att en person kom i kläm och skadades. Trots att bilen fanns inne på en verkstad ansågs den ha varit i trafik. Av avgörandet framgår att installatören vidtagit åtgärder med startanordningarna som varit ägnade att sätta igång bilens motor och också lett till att bilen av egen kraft kommit i rörelse. Vidare kan nämnas NJA 1962 s. 172, där HD inte fann skäl att meddela prövningstillstånd, som också gällde reparation av en bil i en verkstadslokal. När bilens bromsar skulle provas startades motorn. Den som startade bilen hade förbisett att en växel var ilagd vilket fick till följd att bilen kom i rörelse och skadade en person som befann sig framför bilen. Skadan ansågs ha uppkommit i följd av trafik med bilen.
Hovrätten kan konstatera att praxis har utvecklats på ett sådant sätt att fordon som rör sig mycket ofta anses vara i trafik. I vart fall gäller detta när fordonet har kommit i rörelse genom motorns inverkan och/eller fordonet har befunnit sig på en allmän färdväg. I det nu aktuella fallet är det visserligen så att bilen med motorns kraft har rört sig mot skolbyggnaden. Till skillnad från de nämnda avgörandena med bilar som på ett inte avsett sätt har kommit i rullning inne i en verkstadslokal har den nu aktuella bilen kommit att röra sig framåt till följd av en åtgärd som inte haft något att göra med bilens funktion som bil. Det är klarlagt att den person som använde bilen hade parkerat den, med ettans växel i och utan att handbromsen var åtdragen, med fronten ca tre meter från skolbyggnadens ena vägg. Tre pojkar kom därefter till platsen. Av de domar från Göteborgs tingsrätt och Hovrätten för Västra Sverige som parterna har åberopat framgår att de tre pojkarna först hoppade på bilens motorhuv och krossade rutor på den. Därefter har bilens säten och ratt täckts med papper och förarsätet sprayats med någon form av olja. Slutligen har en av pojkarna tänt eld på sätena i bilen. Efter att bilen fattat eld uppstod, efter några minuter, kortslutning varvid bilen, genom startmotorn, ”hoppade” framåt och stannade ca en halvmeter från skolbyggnadens vägg. Branden i bilen spred sig då till skolan som eldhärjades.
Även med beaktande av hur HD:s praxis har utvecklats i frågan om ett fordon har varit ”i trafik” och den extensiva tolkning som har förekommit när det gäller begreppet skada till följd av trafik anser hovrätten att omständigheterna i det nu aktuella fallet är sådana att det skulle föra alltför långt att anse att den brinnande bilen var i trafik när den en kort sträcka ”hoppade” fram och antände skolbyggnaden.
Göta Lejons yrkande ska alltså ogillas redan på den grunden att bilen inte har varit i trafik vid skadetillfället.
Hovrätten fastställer tingsrättens domslut.
Försäkrings AB Göta Lejon överklagade hovrättens dom och yrkade att HD skulle förplikta If Skadeförsäkring AB att betala 95 777 330 kr jämte ränta.
If Skadeförsäkring AB motsatte sig att hovrättens dom ändrades.
HD avgjorde målet efter föredragning.
Föredraganden, justitiesekreteraren Scott, föreslog i betänkande följande dom.
Punkterna 1-3 motsvarar i huvudsak punkterna 1-3 i HD:s dom.
I rättsfallet NJA 2016 s. 142 konstaterade HD att begreppet ”i följd av trafik” i rättspraxis getts en vidsträckt innebörd till den skadelidandes fördel. Trafikskadeersättning har till exempel utgått när lastbil under färd fattade eld genom förgasarbrand som spred sig till närliggande skog (NJA 1933 not A 137), när brand uppstod i stillastående bil vid tändande av dess gengasaggregat (NJA 1943 s. 431), när sot från gengasaggregatet tömdes i träbalja som antändes och elden spred sig till omgivningen (NJA 1946 s. 185) och när i samband med reparation motorn sattes igång och bilen vid ett ryck framåt orsakade personskada (NJA 1949 s. 195 och NJA 1962 s. 172). Vidare framgår av bl.a. rättsfallen NJA 1988 s. 221, NJA 2007 s. 997 och NJA 2016 s. 142 att domstolen fäst avseende vid bilens egenskap som transportmedel och de särskilda risker som fordonstrafik innebär.
Den i förevarande mål aktuella skadan inträffade när elden spred sig från bilen till skolan. Bilen hade visserligen i nära anslutning därtill kommit i rörelse och därvid förflyttat eldhärden. Skadan orsakades emellertid inte av någon egenskap hos bilen eller av någon åtgärd med bilen som har samband med dess brukande som bil. Vid sådant förhållande kan skadan inte anses ha uppkommit i följd av trafik.
HD fastställer hovrättens domslut.
HD (justitieråden Ryan, Salazar, referent, Guzman, Lee och Sullivan) meddelade den 6 juli 2017 följande dom.
Av utredningen i målet framgår bl.a. följande. En bil stod parkerad cirka tre meter från Torslandaskolan i Göteborg. Ettans växel var ilagd och parkeringsbromsen var inte åtdragen. Några pojkar anlade en brand i bilen. På grund av branden kortslöts startmotorn vilket ledde till att bilen rörde sig stötvis (hoppade) framåt och slutligen kom att stanna cirka en halvmeter från skolbyggnaden. Branden spred sig till byggnaden och skolan totalförstördes.
Göta Lejons anspråk mot If avseende trafikskadeersättning grundas på att Nichols har ställt ut en trafikförsäkring avseende bilen och enligt bolaget har en fordran mot If på grund av återförsäkringsavtal. If har i första hand invänt att sakskadan inte uppkommit i följd av trafik med bilen.
Tingsrätten fann att bilen hade varit i trafik och att det fanns ett orsakssamband mellan trafiken och skadan på skolbyggnaden. Dock ansåg tingsrätten att anläggande av en brand i en bil inte har något samband med hur en bil normalt brukas. Tingsrätten ogillade Webb talan då det inte förelåg adekvat kausalitet mellan trafiken och skadan. Hovrätten har ogillat Webb talan med hänvisning till att bilen inte var i trafik.
Trafikskadeersättningen vilar på en strikt ansvarsgrund - skadan ska ha uppkommit i följd av trafik med motordrivet fordon. Genom praxis har ansvarsgrunden fått en extensiv tillämpning, som i viss mån har kommit att omfatta även risker som inte är direkt avhängiga av motortrafikens särskilda farlighet. Det får antas sammanhänga med att trafikskadelagen (1975:1410) är en försäkringsrättslig reglering, även om vissa skadeståndsrättsliga principer är tillämpliga.
Emellertid avgränsas omfattningen av det strikta ansvaret dels genom att begreppet trafik måste tolkas, dels genom kravet på orsakssamband - att skadan ska ha uppkommit ”i följd av” trafiken med fordonet i fråga (se t.ex. NJA 1944 s. 203 och NJA 1949 s. 195). Orsakssambandet mellan trafiken och skadan ska i det enskilda fallet också ha varit adekvat (se prop. 1975/76:15 s. 113); skadan ska ha legat i linje med den påräkneliga risken med den trafik som orsakat den.
Det kan råda olika uppfattningar om hur prövningen av ett anspråk på trafikskadeersättning ska gå till (se t.ex. å ena sidan Roman, Skada i följd av trafik som ersättnings- och jämkningsgrund, Festskrift till Jones, 1991, s. 11 ff. och Woods, Bilansvarighetslagen, 1962, s. 17, och å andra sidan Patterson, Vad innebär uttrycket skada i följd av trafik vid tillämpning av trafikskadelagen?, i SvJT 2008 s. 371 ff. på s. 374 och Oliver Strömbäck m.fl., Trafikskadelagen, 8 uppl. 2015, s. 39).
Det kan ofta vara naturligt att prövningen av kriterierna för trafikskadeersättning görs sammantaget såtillvida att det ofta står klart att en viss skada har, eller inte har, uppkommit i följd av trafik (se t.ex. NJA 1962 s. 172 och NJA 2016 s. 142). Men ibland kan det vara nödvändigt att företa prövningen i dess olika led - om än med beaktande av risken att helhetssynen förloras - för att klargöra vilken omständighet det är som avgör att ersättningsanspråket bifalls eller ogillas.
Det står klart att bilen inte var i trafik när händelseförloppet inleddes genom att den stacks i brand. Att bilen därefter på grund av kortslutning av startmotorn kom i stötvis rörelse föranleddes av branden och inte av att någon genom en, för ett motorfordon, relevant åtgärd har bringat bilen i rörelse (jfr NJA 1949 s. 195 och NJA 1962 s. 172) eller annars försatt den i en trafiksituation. Enbart det förhållandet att fordonets motor har haft betydelse för en knapp billängds förflyttning är alltså inte tillräckligt för att bilen ska anses ha varit i trafik.
Hovrättens domslut ska därmed fastställas.
HD fastställer hovrättens domslut.
HD:s dom meddelad: den 6 juli 2017.
Mål nr: T 1586-16.
Lagrum: 1 och 8 §§trafikskadelagen (1975:1410).
Rättsfall: NJA 1944 s. 203, NJA 1949 s. 195, NJA 1962 s. 172 och NJA 2016 s. 142.