Trafikskadelagen. Ett skogsfordon har i samband med markberedning orsakat en skogsbrand. De uppkomna skadorna har ansetts vara skada i följd av trafik.
Bergvik Skog Väst AB förde vid Gävle tingsrätt den talan mot Wilkinson som framgår av tingsrättens beslut.
Tingsrätten (rådmannen Bartlett) anförde i beslut den 10 april 2018 följande.
Den 31 juli 2014 utbröt skogsbrand i Västmanland. Ett stort geografiskt område drabbades med ett stort antal skadelidande. Branden uppkom i samband med att MB Skog Edsbyn AB (MB Skog) utförde markberedningsarbeten på Bergvik Skog Väst AB:s (Bergvik Väst) fastighet. MB Skog använde ett skogsfordon, Tigercat 1075B med registreringsnummer BMP 840 och som var trafikförsäkrat hos Wilkinson (Länsförsäkringar). Länsförsäkringar har förklarat att ersättningskraven som framställts mot trafikförsäkringen per den 9 mars 2018 uppgår till åtminstone 412 miljoner kronor.
Bergvik Väst har yrkat att tingsrätten förpliktar Austin att till Bergvik Väst betala 8 500 000 kr jämte ränta (tingsrättens mål T 1944-17). Länsförsäkringar har bestritt yrkandet. Förlikning om saken är tillåten.
I tingsrättens mål T 1943-17 har Bergvik Skog Öst AB (Bergvik Öst) yrkat att tingsrätten förpliktar Austin att till Bergvik Öst betala 23 700 000 kr jämte ränta. Länsförsäkringar har bestritt yrkandet.
Parterna är överens om att Länsförsäkringars skyldighet att betala trafikskadeersättning förutsätter att Bergvik Västs respektive Bergvik Östs skada har uppkommit i följd av trafik med motordrivet fordon i den mening som avses i trafikskadelagen (1975:1410).
Parterna har förklarat att de i mål T 1944-17 samtycker till att frågan om Bergvik Västs skada har uppkommit i följd av trafik med motordrivet fordon i den mening som avses i trafikskadelagen (1975:1410) hänskjuts till HD. - - -.
Länsförsäkringar har anfört att bedömningen av ersättningskraven mot trafikförsäkringen är avhängig den aktuella rättsfrågan samt att frågan är av extraordinär betydelse och har ett stort allmänt intresse. Länsförsäkringar har bl.a. anfört att skogsbranden i Västmanland 2014 torde utgöra den största branden i Sverige under modern tid, att frågan om ansvaret för brandskador av aktu-ellt slag är av stor principiell betydelse i försäkringsbranschen samt att utgången av rättsfrågan i målet kan få avgörande konsekvenser för försäkringsbolagens framtida villkor, premier och skadehantering gällande såväl trafikförsäkring som ansvars- och egendomsförsäkringar. Länsförsäkringar har även anfört att krav har framställts av elva parter, varav krav från åtta försäkringsbo-lag avser regressanspråk för ersättning som betalats ut till ett mycket stort antal enskilda skadelidande. Länsförsäkringar har förklarat att med anledning av att kraven överstiger gränsen för det högsta ersättningsbeloppet i trafikförsäkringen om 300 miljoner kr enligt 14 § trafikskadelagen, har det gjorts en framställan till regeringen om kvotdelning, vilken handläggs av Finansinspektion-en.
Med stöd av 56 kap. 13 § RB hänskjuts följande fråga till HD.
Frågan är om Bergvik Västs skada har uppkommit i följd av trafik med motordrivet fordon i den mening som avses i trafikskadelagen (1975:1410).
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, justitiesekreteraren Jackson, föreslog i betänkande att HD skulle meddela följande beslut.
Punkterna 1-15 motsvarar i huvudsak punkterna 1-12 i HD:s beslut.
I "Brinnande bilen" bedömde HD att en parkerad bil som satts i brand, och genom kortslutning av startmotorn förflyttade sig en knapp billängd och spred elden till en skola, inte var i trafik. Detta eftersom bilens rörelse inte föranleddes av att någon genom en, för ett motorfordon, relevant åtgärd hade bringat bilen i rörelse eller annars försatt den i en trafiksituation.
Ett fordon som vid en viss tidpunkt används som transportmedel - i den meningen att fordonet för egen kraft, och på ett sätt som är normalt för fordonet, förflyttar sig från en plats till en annan - bör i allmänhet anses ha varit i trafik (jfr EU-domstolens domar Vnuk, C-162/13, EU:C:2014:2146, Raymond de Andrade, C-514/16, EU:C:2017:908 och Cannon, C-334/16, EU:C:2017:1007).
Vad som är normalt användande av ett motordrivet fordon varierar beroende på fordonsslag (jfr Newman, Skada i följd av trafik?, 2018, s. 34 ff.).
Att motordrivna fordon har skiftande användningsområden innebär också att de särskilda risker som är förknippade med bruket av fordonen kan variera. För att en skada ska anses vara en följd av trafik bör krävas att skadan utgjort ett förverkligande av en risk som är typisk för fordonets nyttjande för sitt ändamål (jfr SOU 1974:26 s. 262 f.; jfr också Newman, a.a., s. 46 ff., samt Miller m.fl., a.a., s. 42 f.).
Den i målet aktuella terrängvagnen är ett motordrivet fordon som omfattas av trafikskadelagen (1 § trafikskadelagen och 2 § lagen [2001:559] om vägtrafikdefinitioner).
Det råder inte någon tvist om att fordonet användes på ett normalt sätt och för sitt ändamål när det under markberedningsarbetet framfördes på kalhygget. Fordonets motor var igång och framdrivningen skedde med hjälp av denna. Terrängvagnen användes alltså som transportmedel och bör mot den bakgrunden anses ha varit i trafik när branden och Bergvik Västs skada orsakades.
Parterna är ense om att det vid körning med skogsfordon i skogsmiljö rent allmänt finns en beaktansvärd risk för brand, särskilt vid torr och varm väderlek. Som framgått är det också ostridigt att den aktuella branden och skadan orsakades genom inverkan av terrängvagnen.
Oavsett vilken del av fordonet eller harvredskapen som orsakade antändningen har Bergvik Västs skada utgjort ett förverkligande av en risk som är nära förknippad med användningen av en terrängvagn i skogsbruk. Parterna är överens om att denna skada varit en förutsebar och påräknelig följd av framförandet av terrängvagnen. Under sådana förhållanden bör skadan anses ha uppkommit i följd av trafiken med fordonet.
Bergvik Västs skada har alltså uppkommit i följd av trafik med motordrivet fordon i den mening som avses i trafikskadelagen. Den av tingsrätten ställda frågan ska besvaras i enlighet med detta.
Se HD:s beslut.
HD (justitieråden Stout, Johnson, Thomas, referent, Reyes och Gray) meddelade den 26 februari 2019 följande beslut.
Den 31 juli 2014 utbröt en mycket omfattande skogsbrand i Västmanland. Branden orsakades av ett skogsfordon som utförde markberedningsarbeten på ett kalhygge beläget på en fastighet tillhörig Bergvik Väst. Fordonets däck hade metallband fästa runt sig. Hastigheten var uppskattningsvis två-tre km/tim. Någon del av fordonet eller dess tillkopplade redskap orsakade vid framförandet antändning av vegetation eller annat organiskt material. Branden spred sig och utvecklades till en av de största svenska skogsbränderna i modern tid.
Skogsfordonet var klassat som tung terrängvagn (se 2 § lagen, 2001:559, om vägtrafikdefinitioner). Det var trafikförsäkringspliktigt och trafikförsäkrat hos Austin.
Markberedningen på kalhygget utfördes genom s.k. harvning med två harvredskap som var fastmonterade på skogsfordonet. Vid sådan harvning vänds vegetation och jord upp med redskapen, vilket sker samtidigt som fordonet förs framåt med motorns kraft. Motorn ger också kraft åt harvredskapen så att dessa kan rotera. Harvning förutsätter alltså att fordonet förs framåt och att dess motor är i gång.
Bergvik Väst har väckt talan vid tingsrätten och yrkar där att Austin ska utge trafikskadeersättning enligt trafikskadelagen (1975:1410) med 8 500 000 kr avseende sakskada (värdeminskning av fastigheten). Bergvik Väst gör gällande att bolagets skada har uppkommit i följd av trafik med det aktuella fordonet.
Länsförsäkringar bestrider yrkandet och gör gällande att fordonet vid tillfället inte var i trafik i trafikskadelagens mening och att det i vart fall inte föreligger adekvat orsakssamband mellan trafiken och skadan, i den meningen att branden inte innebär ett förverkligande av en typisk trafikrisk.
Tingsrätten har med stöd av 56 kap. 13 § RB hänskjutit frågan om Bergvik Västs skada har uppkommit i följd av trafik med mo-tordrivet fordon i den mening som avses i trafikskadelagen.
Parterna är ense om följande utgångspunkter:
• att branden och skadan var förutsebara och påräkneliga följder av framförandet av fordonet.
Trafikskadeersättning utgår för person- eller sakskada som uppkommer i följd av trafik med ett motordrivet fordon som omfattas av trafikskadelagen (se 1 och 8 §§).
Begreppet skada i följd av trafik har i rättspraxis getts en vidsträckt innebörd till den skadelidandes fördel. På så sätt har den strikta ansvarsgrund som trafikskadeersättningen vilar på i viss mån kommit att omfatta även risker som inte är direkt avhängiga av motortrafikens särskilda farlighet.
Trafikskadelagens tillämpningsområde avgränsas emellertid dels genom begreppet trafik, dels genom kravet på orsakssamband i det att skadan ska ha uppkommit "i följd av" trafiken. Orsakssambandet ska i det enskilda fallet också ha varit adekvat; skadan ska ha legat i linje med den påräkneliga risken med den trafik som orsakat den. (Se "Brinnande bilen" NJA 2017 s. 622 p. 5 med hänvisningar.) Att motordrivna fordon har skiftande användningsområden innebär vidare att de risker som är förknippade med bruket av fordonen kan variera.
Ett fordon kan anses vara i trafik även i situationer då fordonet vid skadetillfället är stillastående (se bl.a. NJA 1988 s. 221 och NJA 2007 s. 997). Om däremot ett stillastående fordon vid skadetillfället inte varit ett transportmedel utan endast utgjort ett arbetsredskap kan bedömningen bli en annan (se bl.a. NJA 2016 s. 142 om användning av mobilkran).
Uttrycket skada i följd av trafik innebär inte någon begränsning till att fordonet ska vara på allmän väg eller på annan särskilt inrättad färdväg. Även skada som orsakas av ett skogsfordon på en arbetsplats i skogen eller av en traktor på en åker kan alltså räknas som trafikskada i trafikskadelagens mening. (Jfr SOU 1974:26 s. 262 och prop. 1975/76:15 s. 21.)
Den rättstillämpning som har utvecklats i svensk praxis täcker in det minimiskydd som ansvarsförsäkringar för motorfordon ska ge skadelidande enligt unionsrätten (jfr EU-domstolens domar Vnuk, C-162/13, EU:C:2014:2146, Raymond de Andrade, C-514/16, EU:C:2017:908 och Cannon, C-334/16, EU:C:2017:1007 rörande det unionsrättsliga begreppet ”användning av fordon”).
När fordonet under markberedningsarbetet framfördes på kalhygget användes det på ett normalt sätt och för sitt ändamål. Fordonet brukades då som ett transportmedel och har därmed varit i trafik när branden uppkom.
Parterna är ense om att det vid körning med skogsfordon i skogsmiljö rent allmänt finns en beaktansvärd risk för brand, särskilt vid torr och varm väderlek. Det är också ostridigt att den aktuella branden och skadan orsakades genom inverkan av fordonet.
Parterna är överens om att den uppkomna skadan varit en förutsebar och påräknelig följd av framförandet av fordonet. Skadan har inneburit ett förverkligande av en risk som är nära förknippad med användningen av en terrängvagn i skogsbruk. Under sådana förhållanden bör skadan anses ha uppkommit i följd av trafik.
Bergvik Västs skada har alltså uppkommit i följd av trafik med motordrivet fordon i den mening som avses i trafikskadelagen. Den av tingsrätten ställda frågan ska besvaras i enlighet med detta.
HD förklarar att Bergvik Skog Väst AB:s skada har uppkommit i följd av trafik med motordrivet fordon i den mening som avses i trafikskadelagen (1975:1410).