Part som beviljats rättshjälp har i mål om vårdnad om barn, m.m. som bevisning åberopat ett av en beteendevetare upprättat utlåtande över den vid tingsrätten inhämtade vårdnads-, boende- och umgängesutredningen. Utredningen har inte ansetts skäligen påkallad för att ta tillvara partens rätt. Parten har därför inte ansetts berättigad till ersättning enligt 17 § rättshjälpslagen (1996:1619) för utlåtandet.
I ett i hovrätten anhängigt mål angående vårdnad om barn, m.m., åberopade M.K. skriftlig bevisning i form av ett av beteendevetaren G.A. upprättat utlåtande över den vid tingsrätten inhämtade vårdnads-, boende- och umgängesutredningen. Ett liknande utlåtande åberopades även över den i hovrätten inhämtade kompletterande vårdnads-, boende- och umgängesutredningen. På M.K:s begäran hördes G.A. som s.k. privat sakkunnig vid huvudförhandlingen i hovrätten. M.K., som hade beviljats rättshjälp, begärde att en kostnad om 10 000 kr jämte mervärdesskatt för G.A:s utlåtande över den vid tingsrätten inhämtade vårdnads-, boende- och umgängesutredningen skulle omfattas av M.K:s rättshjälp och således ersättas av allmänna medel.
Hovrätten (hovrättsråden Howe och Melendez, tf. hovrättsassessorn Bennett, referent, samt nämndemännen Martin och Harrison) meddelade dom den 12 februari 2015.
I fråga om M.K:s begäran om ersättning anförde hovrätten följande.
M.K. har begärt att en kostnad om 10 000 kr jämte mervärdesskatt för G.A:s utlåtande av den 22 april 2014 ska omfattas av M.K:s rättshjälp och således ersättas av allmänna medel. Sådan ersättning ska, enligt 17 § rättshjälpslagen, utgå om utredningen har varit skäligen påkallad för att ta tillvara den rättssökandes rätt.
Vårdnads-, boende- och umgängesutredningen utgör ett viktigt och centralt underlag i familjemål och är mycket vanligt förekommande. En uppgift för domstolen är att kritiskt granska utredningen och ta ställning till om de bedömningar och slutsatser som görs är välgrundade. De ombud som uppträder i familjemål får förutsättas ha sådana kunskaper att de också kan göra motsvarande granskning och för domstolen lyfta fram brister som man menar att utredningen är behäftad med.
G.A:s nu aktuella utlåtande har, varken i sig eller tillsammans med det andra utlåtandet och G.A:s uppgifter vid förhöret, mot nu angiven bakgrund tillfört något av sådant värde att kostnaden för utlåtandet kan anses ha varit skäligen påkallat för att ta tillvara M.K:s rätt. Yrkandet om att kostnaden ska ersättas av allmänna medel ska därför avslås.
Hovrätten avslår M.K:s begäran att staten ska betala kostnaden för G.A:s utlåtande.
Hovrättens dom meddelad: den 12 februari 2015.
Mål nr: T 85-14.
Lagrum: 17 § rättshjälpslagen (1996:1619).
Litteratur: Prop. 1996/97:9 s. 147 ff.