Vid bedömning av om den dömde har avtjänat minst tio år av livstidsstraffet – och därför får ansöka om omvandling till fängelse på viss tid – ska beaktas dels det antal dagar som gått från tidpunkten för strafftidens början (jfr 17 § strafftidslagen, 2018:1251), dels det antal dagar som ska tillgodoräknas som verkställighet av påföljd enligt lagen (2018:1250) om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande.
Svea hovrätt dömde den 22 december 2010 A.M. till fängelse på livstid för mord. Den 9 september 2019 ansökte A.M. vid Örebro tingsrätt om omvandling av livstidsstraffet till fängelse på viss tid. I tingsrättens protokoll antecknades att A.M. hade varit frihetsberövad sedan den 8 september 2009 och att verkställigheten av det ådömda livstidsstraffet hade påbörjats den 3 februari 2011.
Tingsrätten (rådmannen Spears) anförde i slutligt beslut den 23 september 2019 följande.
Av 3 § lagen (2006:45) om omvandling av fängelse på livstid följer att en ansökan får göras när den dömde har avtjänat minst tio år av livstidsstraffet. Av förarbetena till lagens bestämmelse framgår att en bakgrund till regleringen bland annat är att livstidsdömda vid nåd fått livstidsstraffet ersatt med tidsbestämda straff om minst 18 års fängelse. Ett tidsbestämt straff om 18 års fängelse innebär i sig en verkställighetstid, med beaktande av tid för villkorlig frigivning, om 12 år. Bestämmelsens motiv är således att den som döms till lagens strängaste straff inte ska friges tidigare än vad som kan ske vid ett tidsbestämt straff. Av författningskommentaren till bestämmelsen i fråga framgår att tiden som avtjänats ska beräknas på samma sätt som för andra fängelsestraff enligt lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m.
Den 1 april 2019 upphävdes lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. Av ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till den nya strafftidslagen (2018:1251) framgår bland annat att i det fall ett strafftidsbeslut avser ett fängelsestraff på livstid ska beslut anses ha meddelats enligt den nya lagen. Därmed är den nya strafftidslagen tillämplig vid beräkningen av den tid som A.M. avtjänat.
Av 2 § strafftidslagen följer att ett fängelsestraff får verkställas när en dom som avser fängelsestraff fått laga kraft mot den dömde. Enligt 17 § strafftidslagen ska strafftiden beräknas från och med den dag fängelsestraffet är verkställbart och den dömde av den anledningen berövats friheten, eller den dömde berövas friheten eller redan är berövad friheten som häktad. Av författningskommentaren till den senare bestämmelsen framgår att för det fall den dömde redan är frihetsberövad blir den avgörande tidpunkten för strafftidens början den dag som fängelsestraffet är verkställbart. Vidare framgår att det sagda gäller utan betydelse av om den dömde varit häktad i samma mål som fängelsestraffet meddelas eller i annat mål än det i vilket fängelsestraffet meddelas.
I förevarande mål framgår det av belastningsregisterutdraget att verkställigheten av det ådömda livstidsstraffet började först den 3 februari 2011. Vid en beräkning med utgångspunkt av denna tidpunkt har A.M. inte avtjänat minst tio år av det ådömda livstidsstraffet. A.M:s ansökan ska därför avvisas.
Det kan anmärkas att verkställighetens startdatum således inte påverkas av att A.M. varit berövad sin frihet med anledning av de brott som livstidsstraffet avser. Först i det fall tingsrätten hade meddelat ett beslut om att omvandla ett livstidsstraff till ett tidsbestämt straff har Kriminalvården däremot som ett led i ett strafftidsbeslut att ta ställning till om och, i sådana fall, i vilken utsträckning ett tillgodoräknande av frihetsberövande ska ske.
A.M:s ansökan om omvandling av det livstidsstraff som han dömts till avvisas.
A.M. överklagade i Svea hovrätt och yrkade att hovrätten skulle undanröja tingsrättens beslut och återförvisa målet till tingsrätten för fortsatt handläggning.
Hovrätten (hovrättsråden Ross, referent, Stanley och Perez) anförde i beslut den 31 oktober 2019 följande.
A.M. har anfört bl.a. följande: Han berövades friheten med anledning av brott som livstidsdomen avser den 8 september 2009. Först den 3 februari 2011 påbörjades verkställigheten av livstidsstraffet enligt belastningsregistret. Tingsrättens bedömning medför att han kan ansöka om omvandling av fängelse på livstid efter den 3 februari 2021. Konsekvensen av det är att han inte kan få sitt livstidsstraff omvandlat till 18 år. Detta eftersom han kommer att ha avtjänat 11,5 år då han som tidigast kan ansöka om att få sitt livstidsstraff omvandlat. Innan det att domstolen kommer att kunna avgöra målet kommer dessutom ytterligare tid att förflyta. Härutöver måste behovet av åtgärder för att underlätta övergången till ett liv i frihet beaktas och det är sannolikt att Kriminalvården kommer att anse att denna tid bör uppgå till omkring två år. Innebörden av detta är att hans livstidsstraff kortast kan omvandlas till fängelse i 21 år. En sådan ordning kan inte vara förenlig med lagstiftarens intention. Bestämmelsen i 3 § lagen (2006:45) om omvandling av fängelse på livstid bör förstås så att ”avtjänat” avser hela den tid som den dömde varit frihetsberövad med anledning av brott som prövats i livstidsdomen.
Lika med tingsrätten finner hovrätten att beräkningen av den tid som A.M. har avtjänat av livstidsstraffet ska ske med utgångspunkt från den 3 februari 2011 och att han ännu inte har avtjänat minst 10 år av livstidsstraffet. Att detta förhållande i förening med hans behov av frigivningsförberedelser – om en ansökan om omvandling bifalls – kan komma att medföra att tiden för ett fängelsestraff på viss tid med nödvändighet blir längre än 18 år gör ingen skillnad. Av 4 § lagen om omvandling av fängelse på livstid följer att när tiden för ett omvandlat livstidsstraff bestäms ska denna, även om en kortare tid skulle bedömas vara möjlig enligt lagens allmänna bestämmelser, alltid sättas så lång att det utrymme finns som Kriminalvården anser sig behöva (jfr NJA 2008 s. 579 I–III).
Tingsrättens beslut ska därför stå fast.
Hovrätten fastställer tingsrättens beslut.
A.M. överklagade hovrättens beslut och yrkade att HD skulle undanröja tingsrättens avvisningsbeslut och återförvisa målet till tingsrätten för fortsatt behandling.
HD avgjorde målet efter föredragning.
Föredraganden, justitiesekreteraren Norris, föreslog i betänkande följande beslut.
Punkterna 1 och 2 motsvarar punkten 1 i HD:s beslut.
A.M. dömdes den 19 juli 2010 av tingsrätten för mord. Påföljden bestämdes till livstids fängelse. Hovrätten fastställde tingsrättens dom den 22 december 2010. A.M. hade varit frihetsberövad här i landet sedan den 9 oktober 2009. Han hade dessförinnan varit frihetsberövad i Estland med början den 8 september 2009. Hovrätten förordnade i sin dom att fängelsestraffet till en tid av 32 dagar – motsvarande perioden fr.o.m. den 8 september 2009 t.o.m. den 9 oktober 2009 – skulle anses verkställt i anstalt. HD beslutade den 3 februari 2011 att inte meddela prövningstillstånd i målet. Samma datum påbörjades verkställigheten av fängelsestraffet.
A.M. ansökte den 9 september 2019 om att hans livstidsstraff skulle omvandlas till fängelse på viss tid.
Tingsrätten avvisade A.M:s ansökan med motiveringen att han inte hade avtjänat minst tio år av livstidsstraffet. Hovrätten gjorde samma bedömning som tingsrätten.
Fängelse på livstid kan omvandlas till fängelse på viss tid (1 § första stycket omvandlingslagen). En ansökan om omvandling får göras av bl.a. den dömde (2 § omvandlingslagen).
Om livstidsstraffet omvandlas till fängelse på viss tid ska fängelsestraffets längd bestämmas med utgångspunkt från den tid som den dömde har avtjänat och med beaktande av reglerna om villkorlig frigivning samt den dömdes behov av åtgärder för att underlätta övergången till ett liv i frihet. Fängelsestraffets längd får inte understiga det längsta tidsbestämda straff som kan dömas ut (4 § tredje stycket omvandlingslagen), vilket motsvarar 18 år (26 kap. 1 § BrB).
Enligt 3 § omvandlingslagen får en ansökan om omvandling göras när den dömde har avtjänat minst tio år av livstidsstraffet. Om förutsättningarna enligt bestämmelsen inte är uppfyllda ska ansökan avvisas (se prop. 2005/06:35 s. 59).
Beträffande tioårsfristen anges i förarbetena till bestämmelsen att tiden ska beräknas på samma sätt som för andra fängelsestraff enligt lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. (se prop. 2005/06:35 s. 59).
Lagen om beräkning av strafftid m.m. är numera upphävd. Lagen ersattes den 1 april 2019 i huvudsak av strafftidslagen (2018:1251) och lagen (2018:1250) om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande, tillgodoräknandelagen (se prop. 2017/18:250).
Strafftidslagen innehåller beräkningsbestämmelser som reglerar de grundläggande förutsättningarna för strafftidsberäkningen. Tillgodoräknandelagen innehåller materiella bestämmelser som påverkar strafftidsberäkningen i form av tillgodoräknande av tid för frihetsberövande.
Det bakomliggande syftet med en ny reglering om strafftid och till-godoräknande var till stor del att modernisera och bearbeta regelverket för att göra det tydligt och enklare att förstå och tillämpa (se prop. 2017/18:250 s. 1 och s. 45 f.). Vad gäller de grundläggande förutsättningarna för strafftidsberäkningen och de materiella bestämmelserna om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande, gjordes dock i sak tämligen små justeringar av regleringen.
I propositionen till ny strafftidslag uppmärksammades att det i förarbetena till omvandlingslagen fanns en hänvisning till lagen om beräkning av strafftid m.m. när det gäller beräkningen av tioårsfristen i 3 § omvandlingslagen (jfr punkt 9). Man konstaterade i propositionen till ny strafftidslag att det innebar att beräkningsgrunden enligt den nya strafftidslagen även skulle komma att påverka beräkningen av fristen för när en ansökan om omvandling kan ske. Någon ändring i omvandlingslagen bedömdes därför inte krävas (se prop. 2017/18:250 s. 121).
Av övergångsbestämmelsen till strafftidslagen framgår vidare att om ett strafftidsbeslut avser ett fängelsestraff på livstid ska beslutet anses ha meddelats enligt den nya lagen. Det innebär att strafftidslagen är tillämplig beträffande den som dömts till fängelse på livstid även om domen meddelats i tiden innan strafftidslagen trädde i kraft.
Den nu gällande strafftidsregleringen, i form av strafftidslagen och tillgodoräknandelagen, ska mot denna bakgrund vara vägledande för hur tioårsfristen i 3 § omvandlingslagen ska beräknas.
Ett fängelsestraff får verkställas när en dom eller ett beslut i den del som avser fängelsestraff fått laga kraft mot den dömde (2 § första stycket 1 strafftidslagen).
En dömd ska meddelas ett strafftidsbeslut. Om strafftidsbeslutet avser ett fängelsestraff på livstid, ska strafftidsbeslutet fastställa dagen för strafftidens början och antalet dagar som ska tillgodoräknas av tidigare frihetsberövande om straffet tidsbestäms (21 § tredje stycket strafftidslagen).
Om inte annat framgår av särskilda bestämmelser ska strafftiden beräknas från och med den dag fängelsestraffet är verkställbart och 1. den dömde av den anledningen berövas friheten, eller 2. den dömde berövas friheten eller redan är berövad friheten som häktad eller omhändertagen enligt 26 kap. 22 § första stycket eller 28 kap. 11 § första eller tredje stycket BrB (17 § första stycket strafftidslagen).
Strafftidslagen upplyser om att det i tillgodoräknandelagen finns bestämmelser om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande som verkställighet av påföljd (20 § första stycket strafftidslagen).
Om någon har dömts till fängelse på viss tid och den dömde med anledning av de brott som prövats i målet eller som påföljden avser har varit frihetsberövad i Sverige eller utomlands under en sammanhängande tid av minst 24 timmar, ska tiden för frihetsberövandet tillgodoräknas den dömde som verkställighet av påföljden (2 § första stycket tillgodoräknandelagen). Vid tillämpning av 2 § tillgodoräknandelagen ska tiden för frihetsberövandet beräknas från och med dagen för frihetsberövandet till och med den dag frihetsberövandet upphör (18 § strafftidsförordningen [2019:95]).
Kravet enligt 3 § omvandlingslagen är att den dömde har avtjänat minst tio år av livstidsstraffet. Uttrycket ”avtjänat” förekommer inte i vare sig strafftidslagen eller tillgodoräknandelagen. Där förekommer i stället uttrycken ”verkställighet av fängelsestraff” och ”verkställighet av påföljden” samt varianter på de uttrycken.
När ett frihetsberövande i form av t.ex. häktning tillgodoräknas den dömde som verkställighet av påföljden innebär det att häktningstiden räknas som tid under vilken fängelsestraffet har verkställts. Det innebär förenklat beskrivet att en person som varit häktad i sex månader och döms till tre års fängelse i realiteten endast har två år och sex månader kvar av strafftiden, eftersom sex månader redan har verkställts genom tiden som häktad. Ett annat sätt att uttrycka det på är att sex månader av fängelsestraffet redan har avtjänats.
En språklig tolkning av regleringen talar således för att även sådan tid under vilken straffet ska anses verkställt enligt tillgodoräknandelagen bör ses som avtjänad tid enligt 3 § omvandlingslagen.
Villkorlig frigivning sker när två tredjedelar av ett tidsbestämt fängelsestraff har avtjänats (26 kap. 6 § första stycket BrB). Såsom avtjänad tid räknas även tid under vilken straffet ska anses verkställt enligt bestämmelserna i tillgodoräknandelagen (26 kap. 8 § andra stycket BrB). Även den som får ett livstidsstraff omvandlat till ett tidsbestämt fängelsestraff omfattas av regleringen om villkorlig frigivning (se prop. 2005/06:35 s. 43 f.) och friges som huvudregel villkorligt en tid efter att fängelsestraffet tidsbestämts (se t.ex. NJA 2011 s. 872 p. 9 och 25).
HD har i NJA 2008 s. 579 I–III uttalat att tiden för när ansökan enligt 3 § omvandlingslagen får göras uppenbarligen är avsedd att korrespondera med bestämmelsen i 4 § tredje stycket sista meningen, enligt vilken ett omvandlat fängelsestraff inte får understiga 18 år. Om ett livstidsstraff omvandlas till fängelse i 18 år ska den dömde som huvudregel friges villkorligt efter tolv år. HD uttalade i samma mål att om en ansökan om omvandling ingetts i anslutning till att tio år avtjänats kommer det i allmänhet att föreligga god tid för såväl prövningen i domstol som frigivningsförberedelser innan en frigivning blir aktuell (jfr 4 § tredje stycket första meningen). HD uttalade vidare att en villkorlig frigivning inom ungefär två år från det att straffet tidsbestämts framstod som en rimligt avvägd tid i det aktuella fallet sett till behovet av åtgärder för att underlätta en övergång till ett liv i frihet.
En ansökan om omvandling får således ges in när minst tio år av livstidsstraffet har avtjänats. Om ett livstidsstraff omvandlas till fängelse i 18 år kan villkorlig frigivning ske efter tolv år. I dessa tolv år inkluderas sådan tid under vilken straffet ska anses verkställt enligt tillgodoräknandelagen (jfr punkt 24). För att det ska kunna förflyta ca två år från det att frågan om omvandling prövas till tidpunkten för villkorlig frigivning – vilket alltså kan vara en rimligt avvägd tid enligt HD i NJA 2008 s. 579 I – bör avtjänad tid enligt 3 § omvandlingslagen beräknas på samma sätt som avtjänad tid enligt regleringen om villkorlig frigivning.
Även en tolkning av regleringen ur ett systematiskt perspektiv talar således för att sådan tid under vilken straffet ska anses verkställt enligt tillgodoräknandelagen bör ses som avtjänad tid enligt 3 § omvandlingslagen.
Mot denna bakgrund ska sådan tid under vilken straffet ska anses verkställt enligt tillgodoräknandelagen, ses som avtjänad tid i den mening som avses i 3 § omvandlingslagen.
Det innebär att man vid beräkning av tioårsfristen i 3 § omvandlingslagen ska utgå från tidpunkten för strafftidens början. Tidpunkten för strafftidens början regleras i 17 § strafftidslagen. Därutöver tillkommer det antalet dagar som ska tillgodoräknas av tidigare frihetsberövanden. Vilka dagar som ska tillgodoräknas regleras i 2 § första stycket tillgodoräknandelagen. Båda nu nämnda uppgifter, dvs. tidpunkten för strafftidens början och antalet dagar som ska tillgodoräknas, framgår dessutom av det strafftidsbeslut som Kriminalvården ska besluta om enligt 21 § tredje stycket strafftidslagen. Om den nu beskrivna beräkningen leder till slutsatsen att den dömde har avtjänat minst tio år av livstidsstraffet är förutsättningarna enligt 3 § omvandlingslagen uppfyllda för att uppta ansökan till prövning.
A.M. påbörjade verkställigheten av fängelsestraffet den 3 februari 2011. Den 3 februari 2011 är således tidpunkten för strafftidens början (jfr 17 § strafftidslagen).
A.M. frihetsberövades här i landet den 9 oktober 2009. Han hade dessförinnan varit frihetsberövad i Estland med början den 8 september 2009. Tiden från och med den 8 september 2009 till och med den 3 februari 2011 är sådan tid som ska tillgodoräknas A.M. som verkställighet av påföljden (jfr 2 § första stycket tillgodoräknandelagen och 18 § strafftidsförordningen).
Det innebär att A.M. hade avtjänat tio år av sitt livstidsstraff när han den 9 september 2019 ansökte om att hans livstidsstraff skulle omvandlas till fängelse på viss tid. Hans ansökan skulle därför inte ha avvisats utan upptagits till prövning.
Vid denna bedömning ska tingsrättens beslut undanröjas och målet visas åter till tingsrätten för fortsatt behandling.
Med ändring av hovrättens beslut undanröjer HD tingsrättens avvisningsbeslut och visar målet åter till tingsrätten för fortsatt behandling.
HD (justitieråden Hernandez, Saunders, referent, Reyes, Hutchinson och Lewis) meddelade den 16 december 2020 följande slutliga beslut.
Enligt 3 § lagen (2006:45) om omvandling av fängelse på livstid, omvandlingslagen, får en ansökan om omvandling göras när den dömde har avtjänat minst tio år av livstidsstraffet. Frågan i HD är när den dömde ska anses ha avtjänat tio år av straffet.
A.M. är dömd till livstids fängelse. Fängelsestraffet började verkställas den 3 februari 2011 i anslutning till att brottmålsdomen fick laga kraft. A.M. hade varit frihetsberövad sedan den 8 september 2009, först i Estland och sedan i Sverige. I brottmålsdomen förordnades det att fängelsestraffet skulle anses verkställt i anstalt under den tid som han hade varit frihetsberövad i Estland.
A.M. ansökte om att livstidsstraffet skulle omvandlas till fängelse på viss tid. Ansökan gjordes när det hade gått tio år sedan han blev frihetsberövad.
Tingsrätten och hovrätten har avvisat hans ansökan, eftersom den gjordes innan han avtjänat tio år räknat från det att verkställigheten av livstidsstraffet påbörjades.
Fängelse på livstid kan omvandlas till fängelse på viss tid (1 § första stycket omvandlingslagen). Vid prövning av omvandling ska särskilt beaktas bl.a. den tid som den dömde har avtjänat (4 § första stycket).
Om en ansökan om omvandling bifalls, ska det utdömda livstidsstraffet omvandlas till fängelse på viss tid. Fängelsestraffets längd får inte understiga 18 år (se 4 § omvandlingslagen och 26 kap. 1 § BrB). Längden ska bestämmas med utgångspunkt från den tid som den dömde har avtjänat och med beaktande av bl.a. reglerna om villkorlig frigivning.
Sedan livstidsstraffet har omvandlats till ett tidsbestämt straff ska vanliga regler om tillgodoräknande som verkställighet av påföljd tillämpas (jfr prop. 2005/06:35 s. 43 f. och prop. 2017/18:250 s. 140). Regler om strafftid och tillgodoräknande finns sedan den 1 april 2019 i strafftidslagen (2018:1251) och lagen (2018:1250) om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande (tillgodoräknandelagen). Strafftidslagen innehåller grundläggande bestämmelser om hur strafftiden ska beräknas. I tillgodoräknandelagen finns materiella bestämmelser om när tid för frihetsberövande i Sverige eller utomlands ska eller får tillgodoräknas som verkställighet av påföljd.
Dessa regler får betydelse vid bestämning av när den dömde ska friges villkorligt. Sådan frigivning ska ske när två tredjedelar av det tidsbestämda fängelsestraffet har avtjänats. Avtjänad tid inbegriper här även tid under vilken straffet ska anses verkställt enligt bestämmelserna i tillgodoräknandelagen. (Se 26 kap. 6 § och 8 § andra stycket BrB.)
Av regleringen framgår alltså att avtjänandetiden har direkt betydelse för prövningen av om omvandling alls ska ske, för bestämningen av fängelsestraffets längd och för reglerna om villkorlig frigivning; i sistnämnda hänseende följer uttryckligen att i avtjänandetiden ingår tid under vilken straffet ska anses verkställt enligt tillgodoräknandelagen.
I 3 § omvandlingslagen anges att en ansökan om omvandling får göras när den dömde har avtjänat minst tio år av livstidsstraffet. Frågan är om det finns anledning att vid tillämpningen av den regleringen avvika från den beräkning av avtjänandetiden som följer av 26 kap. BrB.
Tiden för avtjänande i 3 § omvandlingslagen ska enligt förarbetena beräknas på samma sätt som för andra fängelsestraff. I förarbetena hänvisade man till den då gällande lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m., som innehöll regler om såväl bestämning av strafftid som tillgodoräknande av frihetsberövandetid (se prop. 2005/06:35 s. 59). Den regleringen har numera ersatts av strafftidslagen och tillgodoräknandelagen. I förarbetena till den nya regleringen gjordes bedömningen att det inte krävdes någon ändring i omvandlingslagen till följd av den nya lagstiftningen (se prop. 2017/18:250 s. 121).
Ett fängelsestraff får verkställas när en dom eller ett beslut i den del som avser fängelsestraff fått laga kraft mot den dömde (2 § första stycket 1 strafftidslagen). Den dömde ska meddelas ett strafftidsbeslut. Om strafftidsbeslutet avser ett fängelsestraff på livstid, ska det fastställas dels dagen för strafftidens början, dels antalet dagar som ska tillgodoräknas av tidigare frihetsberövande om straffet tidsbestäms (21 § tredje stycket).
Strafftiden bestäms från och med den dag fängelsestraffet är verkställbart – dvs. när domen vunnit laga kraft – och den dömde berövas friheten och det utan hänsyn till att den dömde har varit häktad i samma mål (se 17 § första stycket strafftidslagen; jfr prop. 2017/18:250 s. 181). Fängelsestraffet börjar då verkställas.
Den tid som ska tillgodoräknas den dömde som verkställighet av fängelse bestäms av 2 § första stycket tillgodoräknandelagen (jfr hänvisningen i 20 § strafftidslagen). Där anges att om någon har dömts till fängelse på viss tid och den dömde med anledning av de brott som prövats i målet eller som påföljden avser har varit frihetsberövad i Sverige eller utomlands under en sammanhängande tid av minst 24 timmar, ska den tiden tillgodoräknas.
Regleringen innebär att den totala faktiska verkställighetstiden vid varje enskild tidpunkt är summan av den tid som straffet verkställts enligt 17 § strafftidslagen och den tid som ska tillgodoräknas enligt 2 § tillgodoräknandelagen. Denna faktiska verkställighetstid motsvarar alltså den avtjänandetid som följer av regleringen i 26 kap. 6 och 8 §§ BrB vid avgörande av frågan om villkorlig frigivning ska ske.
Av det nu anförda följer att domstolen vid beräkningen av om avtjänandetiden enligt 3 § omvandlingslagen uppgår till minst tio år ska utgå från det antal dagar som gått från tidpunkten för strafftidens början (jfr 17 § strafftidslagen) och till den tiden lägga det antalet dagar som ska tillgodoräknas enligt 2 § tillgodoräknandelagen.
Vad som ska bedömas är alltså hur lång tid av livstidsstraffet som A.M. hade avtjänat i omvandlingslagens mening, när han gjorde sin ansökan.
Av det anförda framgår att han inte bara får åberopa tid från det att verkställigheten påbörjades (strafftidens början). Han får räkna in också den tid som han dessförinnan varit frihetsberövad i Estland respektive Sverige; den tiden tillgodoräknas honom som verkställighet av straffet.
Det innebär att han inte har ansökt om omvandling av livstidsstraffet för tidigt. Hans ansökan skulle därför inte ha avvisats.
Vid denna bedömning ska tingsrättens beslut undanröjas och målet visas åter till tingsrätten för fortsatt behandling.
HD ändrar hovrättens beslut, undanröjer tingsrättens avvisningsbeslut och visar målet åter till tingsrätten för fortsatt behandling.