Redovisning av åtgärder mot buller från tåg-----Frågan handlade om Banverkets redovisning till den lokala nämnden var behäftad med sådana brister att den inte kunde godtas. En person hade överklagat ett tillsynsbeslut av den lokala nämnden att godta en redovisning av bullermätningar efter bullerreducerande åtgärder till följd av utbyggnaden av en bangård. Miljödomstolen underkände den utförda mätningen. Miljöövedomstolen (MÖD) prövade frågan med utgångspunkt i förhållandena vid den klagandes fastighet. MÖD fann att bullernivåerna vid klagandens fastighet låg klart under de angivna högsta nivåerna. Denna slutsats påverkades inte av att mätningarna inte i alla delar hade utförts i enlighet med Sveriges Provnings- och Forskningsinstituts och Naturvårdsverkets rekommendationer. Det var således inte antagligt att bristerna hade påverkat mätresultatet i så stor omfattning att verksamhetsutövaren rimligen – på talan av klaganden – borde åläggas att genomföra nya mätningar och av sådana mätningar föranledda åtgärder.
ÖVERKLAGAT AVGÖRANDE
1. Miljööverdomstolen avslår LDs överklagande.
2. Med upphävande av länsstyrelsens och miljödomstolens avgöranden fastställer Miljööverdomstolen Bygg- och miljönämndens beslut den 13 oktober 1998, § 128.
Banverket har yrkat att Miljööverdomstolen fastställer kommunens beslut att tillstyrka inkommen redovisning och godkänna utförda bullerreducerande åtgärder vid Storviks bangård.
LD har yrkat att länsstyrelsens beslut fastställs till fullo med enbart nytt datum för genomförda korrekta bullermätningar. Han har yrkat att den nya tidpunkten skall vara nio månader efter dom.
Miljööverdomstolen har med stöd av 23 kap. 6 § första stycket första meningen miljöbalken avgjort målet utan huvudförhandling.
Parterna har i allt väsentligt anfört detsamma som vid miljödomstolen och länsstyrelsen.
Bygg- och miljönämnden har anfört att nämnden vidhåller sitt beslut.
Huvudfrågan är om Banverkets redovisning till Bygg- och miljönämnden är behäftad med sådana brister att den inte kan godtas. Det är LD som har överklagat nämndens beslut att godta redovisningen och utförda bullerreducerande åtgärder. Miljööverdomstolen prövar därför frågan med utgångspunkt i förhållandena vid LDs fastighet.
Utredningen visar att bullernivåerna vid LDs fastighet ligger klart under de angivna högsta nivåerna. Denna slutsats påverkas inte av att mätningarna inte i alla delar har utförts i enlighet med Sveriges Provnings- och Forskningsinstituts och Naturvårdsverkets rekommendationer. Det är således inte antagligt att bristerna har påverkat mätresultatet i så stor omfattning att Banverket rimligen – på talan av LD – bör åläggas att genomföra nya mätningar och av sådana mätningar föranledda åtgärder.
Detta innebär att Banverkets överklagande skall bifallas och LDs överklagande avslås.
Domen får enligt 23 kap. 8 § miljöbalken inte överklagas.
I avgörandet har deltagit hovrättsrådet Roberts Toijer, miljörådet Gibson samt hovrättsråden Pearson och Mayer, referent.
Enhälligt.
Länsstyrelsens i Gävleborgs län beslut 2001-04-03, dnr 25-9810-00, angående tillstyrkande av redovisning av åtgärder mot buller, bilaga 1.
Miljödomstolen ändrar länsstyrelsens beslut endast på det sättet att tidpunkten då de nya mätningarna skall vara genomförda bestäms till den 31 oktober 2002 och att tredje meningen i beslutet, "Banverket har att vidta erforderliga åtgärder enligt Koncessionsnämnden för miljöskydds beslut B150/95", undanröjs.
Banverket har överklagat länsstyrelsens beslut med yrkande, i första hand, att miljödomstolen upphäver beslutet och, i andra hand, för det fall miljödomstolen huvudsakligen fastställer länsstyrelsens beslut, att tredje meningen i beslutet, "Banverket har att vidta erforderliga åtgärder enligt Koncessionsnämnden för miljöskydds beslut B150/95.", undanröjs.
LD har bestritt ändring av länsstyrelsens beslut.
Sandvikens kommun har tillstyrkt bifall till överklagandet.
Banverket har till stöd för sitt överklagande anfört i huvudsak följande.
Noggranna mätningar har redan utförts vilket framgår av den mätredovisning av ljudnivåer från tågtrafik som finns redovisad i akten. Mätningarna utfördes av tillsynsmyndigheten, i detta fall kommunen, och mätkontrollant. Mätningarna har i huvudsak redovisats på det sätt som länsstyrelsen angett i sitt beslut. Någon förändring av tågtrafiken har inte skett sedan mätningarna genomfördes. Med stöd härav anser Banverket att ytterligare mätningar är obehövliga och att beslutet därför skall upphävas. Även om det skulle förhålla sig på det sättet att mätredovisningen på någon enstaka punkt avviker från vad länsstyrelsen anser skall redovisas får detta rimligen inte innebära att hela mätningen underkänns.
För den händelse att högre värden uppmäts än aktuella riktvärden ankommer det på tillsynsmyndigheten, i detta fall kommunen, att eventuellt närmare ange hur riktvärdena skall uppnås. Därvid utgör den ekonomiska avvägningen en av de grunder som utgör bedömningsunderlaget. Till detta kommer även bl.a. bedömningen om det överhuvudtaget är tekniskt möjligt att kunna genomföra åtgärderna. Länsstyrelsen har genom sitt beslut föregripit ärendets fortsatta hantering på ett sätt som inte stämmer överens med gällande rättsregler. Om miljödomstolen huvudsakligen fastställer länsstyrelsens beslut skall beslutet i vart fall, med stöd av vad som ovan anförts, ändras på det sättet att tredje meningen, "Banverket har att vidta erforderliga åtgärder enligt Koncessionsnämnden för miljöskydds beslut B150/95.", undanröjs till fullo.
LD har anfört i huvudsak följande. Genomförda mätningar har inte har utförts enligt tillämpliga normer från Naturvårdsverket och Sveriges Provnings- och Forskningsinstitut och har inte fokuserats på "den mest bullrande tågtypen". Vidare har några tåghastigheter inte noterats trots att hela grunden för Koncessionsnämndens beslut är den bullerökning som skapats genom ombyggnaden och ökningen av högsta hastighet från 70 till 90 km/h för godstågen. Slutligen har mätresultat för mindre bullrande tågtyper redovisats vilket felaktigt ger sken av att Koncessionsnämndens krav innehålls. Mätningarna skall genomföras och följas upp enligt det beslut som fattades av bygg- och miljönämnden den 11 oktober 1994, vilket fastställts i högre instanser. I nämndens beslut sägs: "Med maximal ljudnivå avses medelvärdet av tre på varandra följande passager, vid normala driftbetingelser, av den mest bullrande tågtypen som förekommer." Då bangårdsombyggnadens syfte var att höja hastigheten för godståg från 70 till 90 km/tim måste kravet på normala driftsbetingelser innebära att godstågens hastighet skall vara 90 km/tim vid mättillfället för att räknas. Mätningarna hade till syfte att verifiera att krav enligt Koncessionsnämndens beslut innehålls. Det är således inte fråga om huruvida det skett förändringar eller inte.
I målet har av LD gjorts gällande att genomförda bullermätningar inte har utförts i enlighet med Sveriges Provnings- och Forskningsinstituts och Naturvårdsverkets normer. LD har bl.a. påstått att tåghastigheter inte har noterats och att mätningarna inte fokuserats på "den mest bullrande tågtypen". Dessa invändningar har inte bemötts av Banverket. Av Sveriges Provnings- och Forskningsinstituts rapport SP rapport 1995:40 "Buller från spårburen trafik - förslag till mätmetod" framgår bl.a. att tågtyp och tågets hastighet och längd skall noteras och att det vid mättillfället skall blåsa medvind från spåret mot mikrofonpositionen inom  ± 60°. Vid en genomgång av redovisade mätningar framgår att det i samtliga fall saknas uppgift om tågens hastighet och att det i tre fall dessutom saknas uppgift om vindförhållanden. Miljödomstolen gör mot denna bakgrund bedömningen att Banverkets redovisning är behäftad med sådana brister att den inte bör godtas. Anledning saknas därför att bifalla Banverkets förstahandsyrkande i miljödomstolen. Tidpunkten för genomförande av de nya mätningarna måste dock senareläggas. Eftersom Sandvikens kommun är tillsynsmyndighet i detta ärende bör, av skäl som Banverket anfört, andrahandsyrkandet däremot bifallas.
Överklagandeskrift ställd till Svea Hovrätt, miljööverdomstolen, senast 2002-07-24. Prövningstillstånd krävs.
I beslutet (enhälligt) har deltagit rådmannen Jackson och miljörådet Rodriguez. Fördragande var beredningsjuristen Young.