En researrangör har ställt in en paketresa för att det har funnits för få deltagare på resorna i den serie vari paketresan har ingått. Inställandet har ansetts stå i strid med 
paketreselagens
 tvingande bestämmelser. Avgörande 2003-01-09; 2002-2486
K bokade en paketresa arrangerad av paketresearrangören F. Därefter ställde paketresearrangören in resan med motiveringen att det var alltför få deltagare i den serie av resor vari K:s resa ingick.
K yrkade bl.a. ersättning för att resenärerna fick boka en ny och dyrare paketresa.
F har bestritt yrkandet på den grunden att resan inställts i enlighet med villkoren för denna.
Nämnden gjorde följande bedömning
Av handlingarna i ärendet framgår att resenärerna bokade en paketresa arrangerad av researrangören F. Vidare framgår bl.a. att resan ställdes in av arrangören samt att resenärerna bokade en ny och dyrare resa med samma arrangör. Enligt K har F inte haft rätt att ställa in resan. K har yrkat ersättning för bl.a. den dyrare resan.
F har anfört bl.a. att bolaget, enligt sina särskilda villkor, utan skadeståndsskyldighet har rätt att ställa in en resa när den serie vari resan ingår, visar upp ett allt för lågt bokningsunderlag. F har även anfört att resenärerna gavs tre alternativ på andra avgångar där det fanns lediga platser och att resenärerna hade återfått vad de betalat för den ursprungliga resan om de inte hade valt att ingå ett avtal om en ny och dyrare resa med F.
Ärendet gäller en paketresa. Enligt 4 § paketreselagen är avtalsvillkor som i jämförelse med bestämmelserna i lagen är till nackdel för resenären utan verkan mot denne, om resenären förvärvat paketresan huvudsakligen för enskilt ändamål från en näringsidkare i dennes yrkesmässiga verksamhet.
I 11-14 §§paketreselagen stadgas bl.a. om resenärers rättigheter när arrangören ställer in en resa. Enligt 14 § har resenären rätt till skadestånd från arrangören, om det är skäligt. Rätt till skadestånd föreligger dock inte vid inställd resa, om arrangören visar att färre personer än ett i avtalet angivet minimiantal anmält sig till resan och resenären inom en i avtalet angiven tid skriftligen underrättas om att resan ställts in. Rätt till skadestånd föreligger inte heller om arrangören visar att resan inte kunnat genomföras på grund av ett hinder utanför arrangörens kontroll som denne inte skäligen kunde förväntas ha räknat med när avtalet ingicks och vars följder denne inte heller skäligen kunde ha undvikit och övervunnit.
F har som stöd för att inställa resan utan skadeståndsskyldighet åberopat bolagets särskilda resevillkor. Enligt villkoren har arrangören rätt att ställa in en resa som ingår i en serie av resor utan att behöva utge skadestånd, om färre personer än det angivna minimiavtalet anmält sig till en annan resa i serien.
Nämnden konstaterar att fråga är om en konsumenttvist. Enligt 4 § paketreselagen får i sådant fall inte avtalas om sämre villkor än vad som framgår av paketreselagen. Enligt 14 § paketreselagen är arrangören, när denne ställt in en resa, skyldig att betala skadestånd till resenärerna om det är skäligt. De två uttryckliga undantagen från regeln innefattar enligt nämndens bedömning inte den av F åberopade situationen. Begreppet ”resan” i 14 § kan således inte anses innefatta en serie av resor. Eftersom det av F åberopade särskilda villkoret är
till nackdel för resenären, jämfört med vad paketreselagen stadgar, skall det särskilda villkoret lämnas utan avseende.
Vid en samlad bedömning av vad som förekommit i ärendet finner nämnden med tillämpning av 14 § paketreselagen att det är skäligt att F till resenärerna betalar skadestånd för den merkostnad om 2 100 kr för ny resa som dessa drabbats av. Resenärerna är även skäligen berättigade till skadestånd för styrkt parkeringskostnad för två bilar om 700 kr.
Vad avser K:s yrkande om ersättning för merkostnader för taxiresor under ersättningsresan har F utgett ersättning med 500 kr. Nämnden finner i denna del inte grund för ytterligare ersättning. Vad avser det yrkande som grundas på att resenärerna på ersättningsresan inte fick den poolutsikt de enligt avtal skulle ha haft under den ursprungliga resan, finner nämnden inte att detta i sig berättigar till ytterligare ersättning. Någon ersättning för extra ledighet från skolgång och arbete samt för bristande vilja från researrangören att lösa uppkomna problem, kan under i ärendet aktuella omständigheter inte utgå. Någon annan grund för ersättning föreligger inte.
Två ledamöter var skiljaktiga och ville avslå yrkandet i dess helhet.