I mål om våld mot tjänsteman m.m. har tingsrätten funnit att saken kunnat utredas tillfredställande och avgjort målet trots att den tilltalade, som förnekat brott, ej varit närvarande. Målet har återförvisats till tingsrätten.
Åklagaren väckte åtal mot H.J. för våld och hot mot tjänsteman. Två målsägande, företrädda av åklagaren, yrkade skadestånd.
När tingsrätten höll huvudförhandling i målet inställde sig inte H.J. Tings¬rätten avgjorde målet i H.J:s utevaro. I anteckningar från tingsrättens huvudförhandling angavs följande.
Det antecknas att H.J. i behörig ordning delgivits kallelse till dagens förhandling med erinran om att målet kan komma att avgöras i hennes utevaro. H.J. har tidigare, senast en vecka före huvudförhandlingen, hört av sig till tingsrätten och meddelat att hon inte ämnar inställa sig vid huvudförhandlingen och att hon vill att den ställs in eftersom hon inte har haft tid att förbereda sitt försvar då hon inte har fått kontakt med sin försvarsadvokat. Dessutom vill hon åberopa vittnesförhör med personal på det hotell där händelsen har utspelat sig. Försvarsadvokaten uppger vid huvudförhandlingen att de har kontaktat hotellet men att de inte har lyckats få tag på personalen i fråga. Tingsrätten finner att saken ändå kan utredas tillfredstä1lande och beslutar med stöd av 46 kap 15 a § 1 st 1 p rättegångsbalken att företa målet till avgörande i H.J:s utevaro.
Tingsrätten (rådmannen Cobb Stensman samt nämndemännen Brown, Dunn och Moody) dömde den 26 januari 2010 H.J. för angivna brott till villkorlig dom jämte dagsböter samt förpliktade henne att betala skadestånd till målsägandena.
H.J. överklagade tingsrättens dom.
I hovrätten uppkom frågan om det funnits förutsättningar för tingsrätten att ta målet till avgörande i H.J:s utevaro. H.J., hennes försvarare, advokaten R.B., och åklagaren bereddes tillfälle att yttra sig.
Åklagaren anförde att Anderson i sin utevaro företräddes av försvarare som angav hennes inställning såsom tingsrätten angett i domen, att det mot hennes förnek¬ande hördes två poliser som berättade samstämmigt och detaljerat om händel¬sen samt att det inte fanns orsak att ifrågasätta tingsrättens handläggning eller att återförvisa målet dit.
R.B. hänvisade till en PM som upprättats av advokaten V.Ö., som vid tingsrätten uppträdde i R.B:s ställe. Av denna PM framgår bl.a. följande: V.Ö. talade före tingsrättens huvudförhandling med H.J. per telefon. Hon informerade honom om sin inställning och om vad som enligt henne hade hänt vid det aktuella tillfället. Vid förhandlingen anförde V.Ö. hinder mot denna dels eftersom saken inte kunde utredas tillfredsställande i H.J:s utevaro, dels eftersom Anderson ville åberopa bevisning som ännu inte kunde läggas fram. När tingsrätten inte hörsammade detta förmedlade han hennes inställning och hennes uppgifter om händelseförloppet.
Hovrätten (hovrättslagmannen Greene samt hovrättsråden Nguyen och Moody) anförde i beslut den 8 oktober 2010 följande.
En grundläggande förutsättning för att ett mål skall tas till avgörande i den tilltalades utevaro är att saken, trots att den tilltalade inte kan höras inför rätten, kan utredas tillfredsställande. Om den tilltalade inte är närvarande skall rätten i den mån det behövs se till att det som den tilltalade tidigare har anfört läggs fram ur handlingarna. Frågan om saken kan utredas tillfredsställande i den tilltalades utevaro beror dels på målets karaktär, dels på de uppgifter som kan läggas fram ur handlingarna. Om målet är av okomplicerat slag och den tilltalade tidigare har lämnat relevanta uppgifter om t.ex. ett visst händelseförlopp, är det ofta möjligt att utreda saken tillfredsställande även i de fall som den tilltalade har förnekat åklagarens påstående.
De upp¬gifter som Anderson hade lämnat till polisen synes enligt tingsrättens anteckningar från huvudförhandlingen inte ha lagts fram. Dessa uppgifter är för övrigt oförenliga med det som för hennes del har antecknats i domen. I stället synes uppgifter om H.J:s inställning och närmare beskrivning av den aktuella händelsen ha lagts fram genom att Gregory förmedlade det som Anderson hade uppgett vid ett telefon¬samtal med honom. Detta framgår dock inte av tingsrättens dom eller anteckningar.
Den påstådda brottsligheten är, även om tingsrätten funnit ett utrymme för att låta påföljden stanna vid villkorlig dom och böter, av relativt allvarligt slag. H.J. har, tydligen med ändring av det som antecknades vid polisförhör med henne, förnekat åklagarens påståenden. Mot henne åberopades bl.a. målsägandeförhör med två per¬soner. Utrymmet för att ta ett sådant mål till avgörande i den tilltalades utevaro måste anses vara begränsat (se Fitger, Rättegångsbalken, s. 46:30 ff.) och i vart fall förutsätta att den tilltalades version kommer fram på ett sätt som ger rätten ett godtag¬bart under¬lag för ett rättssäkert avgörande. Att som i detta fall - när inga relevanta förhörs¬uppgifter från förundersökningen läggs fram enligt 46 kap. 6 § tredje stycket rätte¬gångsbalken - nöja sig med de uppgifter som försvararen kan förmedla efter ett telefonsamtal med den tilltalade är inte acceptabelt. Enligt hovrättens bedömning var saken inte sådan att den, i H.J:s utevaro, kunde utredas tillfredsställande. Tingsrättens beslut att ändå ta målet till avgörande utgjorde ett grovt rättegångsfel. Tingsrättens dom skall därför undanröjas och målet återförvisas dit.
Med undanröjande av tingsrättens dom återförvisar hovrätten målet till tingsrätten för fortsatt handläggning.
Hovrättens beslut meddelat: den 8 oktober 2010.
Mål nr: B 1563-10.
Lagrum: 46 kap. 6 § och 15 a §rättegångsbalken.
Litteratur: Prop. 1981/82:105 s. 35; Fitger, Rättegångsbalken, s. 46:30 ff.