Uppdrag om överföring av pengar till utlandet. Fråga om tillämpningen av EUförordningen (881/2002) om särskilda restriktiva åtgärder mot vissa Usama bin Ladin, nätverket al-Qaida och talibanerna associerade personer och enheter. Avgörande 2002-10-30; 2002-3792
A vände sig den 18 februari 2002 till en av bolagets agenter för att skicka 150 USA-dollar till en anhörig i Etiopien. Pengarna mottogs för expediering men överföringsuppdraget utfördes inte. M yrkade återbetalning av beloppet jämte ränta enligt räntelagen.
Bolaget medgav yrkandet under förutsättning att A kunde identifiera sig för att styrka att han inte förekom på den s.k. terroristlistan som upprättats av FN:s säkerhetsråd och EUkommissionen.
A vägrade att styrka sin identitet eftersom han uppfattade detta krav som kränkande behandling.
Nämnden gjorde följande bedömning.
Europeiska unionens råd beslutade den 27 maj 2002 förordningen nr 881/2002 om införande av vissa särskilda restriktiva åtgärder mot vissa med Usama bin Ladin, nätverket al-Qaida och talibanerna associerade personer och enheter. Genom förordningen uppfylldes såsom EG-rätt en resolution den 16 januari 2002 av FN:s säkerhetsråd. Förordningen är en fortsättning på och en utökning av en tidigare EG-förordning nr 467/2001, som upphävdes när den nya förordningen antogs.
Genom förordningen fryste rådet alla penningmedel och ekonomiska resurser tillhörande de personer, grupper och enheter som angetts av FN:s sanktionskommitté och som finns förtecknade i bilaga I till förordningen. Ett av namnen i bilagan är ”A”. Det anges en lång rad med alias för denne, och namnet kompletteras även med uppgifterna om bl.a. födelseår och födelseland.
Anmälaren i ärendet avtalade den 18 februari 2002 med bolaget om att detta skulle överföra en viss summa pengar till Etiopien. Uppdraget togs emot av en av bolagets agenter. Med hänvisning till rådets beslut om frysning och namnet i bilagan utförde bolaget sedan inte sitt uppdrag och har inte heller återbetalt pengarna. De avtalsvillkor som gällde för uppdraget har inte getts in till nämnden. Förordningen utgör dock ett lagligt förbud för bolaget som detta inte borde ha räknat med när avtalet ingicks genom agenten, och av allmänna principer följer att förbudet befriar bolaget från att fullgöra sina obligationsrättsliga förpliktelser. Förordningen har kritiserats av rättssäkerhetsskäl, men nämnden konstaterar att det inte är aktuellt att ta ställning till det.
Det får i detta fall – inte minst med beaktande av de kompletterande uppgifterna –
anses ankomma på A att visa att han inte är den person med att liknande namn som finns i bilagan och att förbudet alltså inte gäller beträffande honom. Som bolaget anmärker skulle detta kunna ska genom att A visar erforderliga identitetshandlingar.
På grund av det anförda kan A:s yrkande inte bifallas.