Påföljdsbestämning m.m. vid djurplågeri och brott mot djurskyddslagen (1988:534). - Referat nr 3 av 5 hovrättsdomar (RH 2005:76-80). Redovisningen innehåller inte samtliga hovrättsavgöranden inom området. Sålunda saknas avgöranden som inte har vunnit laga kraft i tid för att kunna tas med i RH 2005 och detsamma gäller (de relativt många) avgöranden där hovrätten beslutat att inte meddela prövningstillstånd. Vidare har avgöranden som innefattar även andra brott än det nu ifrågavarande tagits med endast undantagsvis. Också av andra skäl har vissa avgöranden ansetts inte vara lämpliga att referera.
Gärningen: A.G. har i två veckor under tiden 30 oktober 2000 - 2 april 2001 uppsåtligen eller av grov oaktsamhet genom vanvård otillbörligen utsatt ett flertal hundar för lidande. Vanvården och lidandet har bestått i att A.G. dels hållit hundarna i undermåliga rastgårdar och som inte hållits rena från hundträck, vilket lett till skador på tassarna, dels underlåtit att se till att hundarna fått tillräckligt med foder och vatten, vilket medfört avmagring och uttorkning, dels underlåtit att se till att hundarnas förvaringsutrymmen varit tillräckligt vindskyddade, ventilerade och isolerade.
Tingsrätten fann att A.G:s vanvård skett uppsåtligen och dömde A.G. för djurplågeri. I påföljdsfrågan uttalade tingsrätten att djurplågeri är ett s.k. artbrott med en presumtion för fängelse och bestämde, eftersom ett bötesstraff inte var en tillräcklig reaktion, påföljden till fängelse en månad.
Även hovrätten ansåg att fråga var om ett brott av sådan art att fängelse normalt borde väljas som påföljd men fann, med hänsyn till att hundarna utsatts för lidande under en relativt begränsad tid och då en i förhållande till brottets art ovanligt lång tid förflutit sedan gärningen begicks, att påföljden kunde stanna vid villkorlig dom och 100 dagsböter.