En kommissionär som sålt biljetter till en rockfestival har inte ansetts skyldig att betala tillbaka pengarna när arrangemanget ställts in. Fråga om tillämpning av lagen (
1914:45
) om kommission. Avgörande 1996-12-17; 96-3200
H köpte i maj 1996 en biljett till Copenhagen Rockfestival av ett företag i Lund. Enligt marknadsföringen skulle artisten Davis uppträda. Den 30 maj fick H veta att Davis ställt in sitt deltagande. Han kontaktade biljettförsäljaren och ville få tillbaka sina pengar. Denne vägrade med hänvisning till att arrangören inte hade bekräftat återköpet. Den 12 juni gick arrangören i konkurs och hela galan ställdes in. I sin anmälan till nämnden yrkade H hävning av biljettköpet.
Företaget bestred yrkandet. Företaget angav att det inom sin normala verksamhet agerat som biljettförsäljningsagent (försäljningskommissionär). På biljetten har arrangörens namn angetts samt uppgift om att det är denne som är återbetalningsskyldig vid inställda arrangemang. Företaget har inte mottagit några pengar för egen del, utan endast som förmedlare för arrangören. Pengarna har satts in på ett särskilt konto. Företaget kan inte, utan risk för skadeståndskrav från arrangören, återbetala några pengar till dem som köpt biljetter.
Nämnden gjorde följande bedömning.
Av utredningen framgår att företaget har sålt den aktuella biljetten såsom kommissionär för arrangören Copenhagen Rockfestival. Utmärkande för kommission är att kommissionären handlar i eget namn när han ingår avtal med tredje man. Av detta följer att det är kommissionären själv och inte huvudmannen som genom avtalet blir förpliktad i förhållande till tredje man, se bl.a. 4 och 56 §§ lagen (1914:45) om kommission och SOU 1984:85 s. 68. Enligt huvudregeln är det således kommissionären som är ansvarig gentemot tredje man för att avtalade prestationer fullgörs. Ett undantag från detta kan dock vara att annat följer av avtal eller av handelsbruk eller annan sedvänja, 1 § kommissionslagen.
Av den aktuella biljetten framgår att Copenhagen Rockfestival är arrangör av evenemanget samt att "för inställt arrangemang an-svarar arrangören". Villkoret strider inte mot bestämmelser i tvingande konsumenträttslig lagstiftning och kan inte heller på annan grund anses oskäligt mot konsumenten. På grund härav kan H inte rikta anspråk mot företaget med anledning av att arrangemanget har ställts in utan är hänvisad till att göra detta mot konkursboet (dvs. arrangörens konkursbo).