I ett mål om utlämnande av allmänna handlingar som en svensk myndighet har fått som led i ett förfarande enligt ett EG-direktiv har det företag från vilket handlingarna härrör inte tillåtits träda in som part i målet.
Under handläggningen av Regeringsrättens mål 7160-04, se RÅ 2005 ref. 87, om utlämnande av allmänna handlingar fattade Regeringsrätten den 22 november 2005 ett beslut som gällde frågan om rätt att vara part i målet. Målet gällde huruvida D.B. hade rätt att hos Jordbruksverket ta del av allmänna handlingar som härrörde från bolaget M. I fråga om omständigheterna i sak hänvisas till det nämnda referatet. Här redovisas Regeringsrättens beslut under handläggningen.
M. gav in skrivelser i målet och hemställde att Regeringsrätten skulle tillerkänna bolaget ställning som part i målet.
Målet föredrogs med anledning av M:s hemställan om partsställning.
Regeringsrätten (2005-11-23, Harrell, Garcia, Dixon) fattade följande beslut: Huvudfrågan i målet är om D.B. har rätt att hos Jordbruksverket ta del av allmänna handlingar som härrör från M.
Till stöd för yrkandet om partsställning har M. åberopat tre olika regelkomplex, nämligen Europakonventionen, EG-rätten och "vanliga" förvaltningsrättsliga principer. M. anför i huvudsak följande. De aktuella uppgifterna består bl.a. av M:s affärshemligheter och forskningsresultat. Uppgifterna omfattas således av bestämmelserna om egendomsskydd i Europakonventionen. Ett beslut avseende allmänhetens tillgång till dessa uppgifter påverkar omedelbart skyddet för M:s immateriella rättigheter och äganderätt och därigenom civila rättigheter. Konventionens artikel 6 om rätt till domstolsprövning är därmed tillämplig. Att uppgifterna utgör "skyddad enskild egendom" bekräftas även av artikel 25.1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/18/EG av den 12 mars 2001 om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön och om upphävande av rådets direktiv 90/220/EEG. Direktivet föreskriver uttryckligen att konfidentiella uppgifter inte får lämnas ut till tredje man. Eftersom M. på ett uppenbart sätt berörs av beslutets rättsverkningar har bolaget talerätt även enligt "vanliga" förvaltningsrättsliga principer.
Regeringsrätten gör följande bedömning.
Enligt 2 kap. 15 § tryckfrihetsförordningen och 15 kap. 7 § sekretesslagen (1980:100) får den som har begärt att få ta del av en allmän handling överklaga ett beslut genom vilket denna begäran har avslagits. Enligt dessa regler är det således endast sökanden som kan ha ställning som part i ett mål om utlämnande av allmänna handlingar.
Artikel 6 i Europakonventionen innebär att den enskilde har rätt till domstolsprövning i frågor som gäller civila rättigheter och skyldigheter. Innebörden av begreppet civila rättigheter och skyldigheter har utvecklats och preciserats genom en omfattande rättspraxis. Denna ger inte stöd för uppfattningen att - som M. hävdar - den enskildes skydd omfattar sådana indirekta effekter på den enskildes civila rättigheter som M. pekar på. Frågan om utlämnande av handlingarna kan således inte anses gälla M. på ett sådant sätt att artikel 6 är tillämplig. Föreskrifterna i Europakonventionen har således ingen betydelse för bedömningen av frågan om M. har rätt att vara part i målet.
Det av M. åberopade direktivet har införlivats i svensk rätt, vilket inte har medfört att M. erhållit några andra eller mer omfattande rättigheter än som följer av tryckfrihetsförordningen och sekretesslagen. Något annat följer inte heller av förvaltningsrättsliga principer.
Regeringsrättens slutsats är alltså att M. inte har rätt att inträda som part i målet.
Regeringsrätten avslår M:s hemställan om partsställning.
Regeringsråden Marshall och Sherman var skiljaktiga och anförde: Vi ansluter oss till vad som anförs i de två inledande styckena under Regeringsrätten gör följande bedömning och anför därefter följande. Med den uppfattning i sakfrågan som vi redovisar i Regeringsrättens dom tillgodoses M:s intressen i fråga om handlingarna rörande GT73. Den behöriga myndigheten i Tyskland har lämnat ut handlingarna rörande MON863. Anledning saknas att med hänvisning till EG-rätten eller förvaltningsrättsliga principer ge M. rätt att inträda som part i målet. M:s hemställan om partsställning bör därför avslås.