Ideell förenings rätt att överklaga ----- En förening hade 277 privatpersoner och 20 föreningar som medlemmar. Flera av de anslutna föreningarna hade ensamma över 2000 medlemmar. Av föreningens stadga framgick att en privatperson som är medlem i en ansluten förening tillika är medlem i föreningen. Kravet i 16 kap. 13 § miljöbalken avseende att antalet medlemmarna skall vara lägst 2000 för att få överklaga, har föreningen inte ansetts uppfylla. Då föreningen inte heller hade rätt att överklaga som sakägare avvisade Miljööverdomstolen överklagandet.
RÄTTEN
Ombud: H.M.
4. Kårehamns vägförening, c/o A.M.
5. S.E.
6. E.I.
7. A.M.
8. H.M.
Ombud: L.V.
Ansökan om tillstånd enligt miljöbalken för utbyggnad och drift av vindkraftpark Kårehamnsporten i havet utanför Kårehamn, Borgholms kommun, Kalmar län; nu fråga om avvisning av överklagande
Fråga har uppkommit om Föreningen Svenskt Landskapsskydds (FSL), Klockholms vägförenings och Kårehamns vägförenings samt S.E:s, E.I:s, A.M:s och H.M:s överklaganden ska avvisas.
Enligt 16 kap. 12 § första stycket miljöbalken får överklagbara domar och beslut bl.a. överklagas av den som domen eller beslutet angår, om avgörandet har gått honom eller henne emot. Detta gäller således för enskilda personer. Högsta domstolen har i NJA 2004 s. 590 uttalat att rätten att vara part och att överklaga ska tillkomma varje person som kan tillfogas skada eller utsättas för annan olägenhet genom den verksamhet för vilken tillstånd söks, om risken för skada eller olägenhet rör ett av rättsordningen skyddat intresse och inte är enbart teoretisk eller helt obetydlig.
Ideella föreningars rätt att överklaga är reglerad i 16 kap. 13 § första stycket miljöbalken. Av denna bestämmelse följer att överklagbara domar och beslut får överklagas av en ideell förening som enligt sina stadgar har till ändamål att tillvarata naturskydds- eller miljöskyddsintressen, såvitt avser domar och beslut om bl.a. dispens enligt miljöbalken. För att få överklaga domar och beslut ska föreningen ha bedrivit verksamhet i Sverige under minst tre år och ha lägst 2 000 medlemmar.
Av handlingar som FSL har givit in framgår följande. Föreningen har varit verksam under cirka nio år och dess ändamål är att verka för att ta tillvara natur- och miljöintressen av skilda slag i Sverige. Föreningen uppfyller således kraven i 16 kap. 13 § första stycket miljöbalken såvitt avser ändamål och tid för verksamhet.
När det gäller frågan om FSL uppfyller kravet på minst 2 000 medlemmar har följande framkommit. Av § 3 i föreningens stadgar framgår att föreningen består av lokala och regionala föreningar anslutna till föreningen samt enskilda personer vilka omfattar föreningens syften. Vidare framgår att privatperson som är medlem i ansluten förening tillika är medlem i FSL. Enligt förteckning från föreningen har den 20 medlemsföreningar samt 277 medlemmar som är privatpersoner. Flera av de anslutna föreningarna har ensamma över 2 000 medlemmar. Ett intyg från ordföranden för medlemsföreningen Livskvalitet i Öregrundsgrepen utvisar att denna förening har 3 650 medlemmar.
FSL har genom det som åberopats som stöd för klagorätt inte visat att lagens krav i vad det avser antalet medlemmar är uppfyllt och uppfyller därför inte kraven för klagorätt i 16 kap. 13 § miljöbalken. Det har inte heller framkommit att FSL har rätt att överklaga som sakägare enligt 16 kap. 12 § miljöbalken. Föreningen saknar därför rätt att överklaga miljödomstolens dom.
Vägföreningarna har, såvitt framkommit, inte som ändamål att tillvarata naturskydds- eller miljöskyddsintressen och uppfyller därför inte kraven för klagorätt i 16 kap. 13 § miljöbalken. Det har inte heller framkommit att de är berörda av den överklagade domen på ett sådant sätt att de har rätt att överklaga som sakägare enligt 16 kap. 12 § miljöbalken. Föreningarna saknar därför rätt att överklaga miljödomstolens dom.
Det framgår att H.M. har en fritidsbostad i Klockholmen, ca 4 km från den tänkta placeringen av vindkraftverken. S.E., E.I. och A.M. har fritidsbostäder i Kårehamn, ca 8 km från den tänkta placeringen av vindkraftverken och några hundra meter från Kårehamns hamn och vägen ner till hamnen. H.M. har åberopat risk för störningar på grund av buller under driftstiden. De övriga har främst åberopat att tillstånd till anläggningen strider mot miljöbalkens regler om skydd för riksintresset Ölands obrutna kustlandskap samt att anläggningen negativt påverkar riksintressena för naturvård, friluftsliv och kulturmiljö. De har även åberopat risk för störningar på grund av buller och trafik under anläggningstiden och vid underhållsarbeten samt lågfrekvent buller under driftstiden.
Den sökta gruppstationens påverkan på allmänna intressen utgör inte en omständighet som ger de enskilda boende rätt att överklaga miljödomstolens dom. Kammarkollegiet som överklagat domen tillvaratar de allmänna intressena. Miljööverdomstolen finner vidare att utredningen i målet inte visar annat än att risken för att de boende ska drabbas av olägenheter till följd av buller och transporter i anledning av den ansökta verksamheten är obetydlig. De är därför inte berörda av den sökta verksamheten på sådant sätt att de har rätt att överklaga miljödomstolens dom.
Miljööverdomstolen avvisar Föreningen Svenskt Landsskapsskydds, Klockholms vägförenings, Kårehamns vägförenings, S.E:s, E.I:s, A.M:s och H.M:s överklaganden.