Klagorätt ----- Mark- och miljödomstolen lämnade tillstånd enligt 11 kap. miljöbalken för uppförande av en ny bro över Göta älv. Tillståndet överklagades av Sjöfartsverket, två föreningar, flera verksamhetsutövare tillika ägare av fastigheter belägna längs Göta älv och Vänern samt flera kommuner belägna längs Vänern. Mark- och miljööverdomstolen avvisade Sjöfartsverkets överklagande då myndigheten inte är en sådan myndighet som får föra talan enlig 22 kap. 6 § miljöbalken. Även föreningarnas överklaganden avvisades då de inte ansågs uppfylla kraven 16 kap. 13 § miljöbalken. Beträffande verksamhetsutövarna fann domstolen att även om den tillståndssökta bron kan ha inverkan på det framtida nyttjandet av Göta älv för sjöfart och i förlängningen på de verksamheter som verksamhetsutövarna bedriver, är denna inverkan inte av den beskaffenhet att den ska ses som en skada eller ett intrång i de fastigheter som verksamhetsutövarna äger. Verksamhetsutövarnas överklaganden avvisades därmed. Däremot ansågs kommunerna har rätt att överklaga då tillgången till farleden Göta älv är att se som ett sådant allmänt intresse som kommunerna får tillvarata enligt 16 kap. 12 § och 22 kap. 6 § miljöbalken.
RÄTTENHovrättsrådet LB, tekniska rådet BJ, hovrättsrådet MW, referent, samt tf. hovrättsassessorn JB-W (deltar inte i beslutet om prövningstillstånd)
SAKENAnsökan om tillstånd till anläggande av ny bro över Göta älv samt utrivning av den befintliga Götaälvbron vid Lilla Bommen m.m. i Göteborgs kommun; nu fråga om prövningstillstånd m.m.
Ovanstående klagande har överklagat mark- och miljödomstolens dom och bl.a. yrkat att det meddelande verkställighetsförordnandet ska upphävas (inhibition). Göteborgs kommun har bestritt yrkandet om inhibition och i sin tur yrkat att alla överklaganden ska avvisas.
1. Mark- och miljööverdomstolen avvisar överklaganden från AB Gotenius Varv& Mekaniska Verkstad, Ahlmark Lines AB, Wilson AB, Lantmännen Fastigheter Mitt AB, Lantmännen Förvaltningsfastigheter AB, Ross, Mejseln 24 i Lidköping AB, Segerhammars Skeppsmäkleri AB, Surte Lagerservice AB, Surte Åkeri AB, Lantmännen Ekonomisk Förening, Vänerhamn AB, Sveriges Redareförening, Svenska Kryssarklubbens Vänerkrets och Sjöfartsverket (klagande nr 1-14 och 23).
2. Mark- och miljööverdomstolen avslår Göteborgs kommuns yrkande om avvisning av överklaganden avseende klagande nr 15-22.
3. Mark- och miljööverdomstolen meddelar prövningstillstånd vad gäller överklaganden avseende klagande nr 15-22.
4. Mark- och miljööverdomstolen avslår yrkandet om inhibition.
AB Gotenius Varv & Mekaniska Verkstad, Ahlmark Lines AB, Wilson AB, Lantmännen Fastigheter Mitt AB, Lantmännen Förvaltningsfastigheter AB, Ross, Mejseln 24 i Lidköping AB, Segerhammars Skeppsmäkleri AB, Surte Lagerservice AB, Surte Åkeri AB, Lantmännen Ekonomisk Förening, Vänerhamn AB (AB Gotenius Varv & Mekaniska Verkstad m.fl.)
AB Gotenius Varv & Mekaniska Verkstad m.fl. har som grund för att betraktas som sakägare och därmed klagoberättigade i målet sammanfattningsvis anfört att de lider ekonomisk skada med anledning av att utformningen av den tillståndsgivna bron begränsar möjligheten att utnyttja farleden Göta älv för sjöfart. Flera av klagandena har också anfört att de äger fastigheter utmed Göta älv och Vänern på vilka det bedrivs varvs- eller hamnverksamhet.
Enligt 16 kap. 12 § första stycket 1 miljöbalken får överklagbara domar och beslut överklagas av den som domen eller beslutet angår, om avgörandet har gått honom eller henne emot.
För att anses berörd enligt 16 kap. 12 § första stycket 1 ska klagorätten grundas på ett enskilt intresse. Enbart ett allmänt intresse kan inte grunda talerätt (se prop. 1997/98:45 del 1 s. 486 och NJA 2012 s. 921). Det innebär att den sökta verksamhetens påverkan på riksintresset sjöfart, som är ett allmänt intresse, inte i sig är en omständighet som ger AB Gotenius Varv & Mekaniska Verkstad m.fl. rätt att överklaga mark- och miljödomstolens dom.
När det gäller rätten att föra talan som part i ansökningsmål om tillstånd till vattenverksamhet och att överklaga sådana mål har Högsta domstolen i NJA 2004 s. 590 uttalat att rätten att vara part och att överklaga ska tillkomma varje person som kan tillfogas skada eller utsättas för annan olägenhet genom den verksamhet för vilken tillstånd söks, om risken för skada eller olägenhet rör ett av rättsordningen skyddat intresse och inte är enbart teoretisk eller helt obetydlig. Högsta domstolen anförde att det krav på fastighetsanknytning som gällde enligt vattenlagen inte längre borde upprätthållas, men att den praktiska betydelsen av detta inte är så stor eftersom en risk för skada eller olägenhet av en vattenverksamhet normalt torde förutsätta en viss anknytning till en fastighet som berörs av verksamheten.
Alla som utnyttjar en allmän farled kan inte anses berörda i den mening som avses i 16 kap. 12 § första stycket 1 miljöbalken av varje tillståndsprövning av verksamheter som kan beröra farleden. Även om den tillståndssökta bron kan ha en inverkan på det framtida nyttjandet av Göta älv för sjöfart och i förlängningen på de verksamheter som AB Gotenius Varv & Mekaniska Verkstad m.fl. bedriver, är denna inverkan inte av den beskaffenhet att den kan anses som en skada eller ett intrång i de fastigheter som vissa av de klagande bolagen äger (jfr NJA 1958 s. 217 och 1971 s. 8). Inte heller i övrigt kan vad bolagen har anfört anses utgöra en sådan skada eller olägenhet som medför att dessa har klagorätt. Deras överklaganden ska därför avvisas.
Sveriges Redareförening och Svenska Kryssarklubbens VänerkretsIdeella föreningars rätt att överklaga är reglerad i 16 kap. 13 § första stycket miljöbalken. Av denna bestämmelse följer att överklagbara domar och beslut om tillstånd får överklagas av en ideell förening som enligt sina stadgar har till huvudsakligt ändamål att tillvarata naturskydds- eller miljöskyddsintressen. För att få överklaga domar och beslut ska föreningen ha bedrivit verksamhet i Sverige under minst tre år och ha minst 100 medlemmar eller på annat sätt visa att verksamheten har allmänhetens stöd.
Svenska Kryssarklubbens Vänerkrets har gett in stadgar av vilka det framgår att föreningen är en allmännyttig ideell förening som bl.a. befrämjar friluftsliv. Vad som framgår av stadgarna om föreningens ändamål innebär inte att den kan anses ha till sitt huvudsakliga ändamål att tillvarata naturskydds- eller miljöskyddsintressen (se MÖD 2006:22). Föreningens överklagande ska därför avvisas.
Sveriges Redareförening har efter föreläggande om att komplettera sitt överklagande med underlag som visar att den uppfyller kraven i 16 kap. 13 § anfört att föreningen i och för sig inte uppfyller nämnda krav men att fri passage på Göta älv ligger såväl i föreningens som i dess medlemmars intresse. Av föreningens stadgar framgår att föreningen är en branschförening för i Sverige verksamma rederier och andra sjöfartsföretag som bedriver sjöburen verksamhet. Vad föreningen har anfört och vad som framgår av dess stadgar innebär inte att den uppfyller kraven i 16 kap. 13 § första stycket miljöbalken (se MÖD 2008:28). Även Sveriges Redareförenings överklagande ska därmed avvisas.
I 16 kap. 12 § första stycket 4 miljöbalken föreskrivs att överklagbara domar eller beslut får överklagas av den myndighet, kommunala nämnd eller annan som enligt vad som är särskilt föreskrivet i balken eller i föreskrifter meddelade med stöd av balken har rätt att överklaga.
Sjöfartsverket finns inte bland de statliga myndigheter som har pekats ut som klagoberättigade enligt miljöbalken, jfr 22 kap. 6 § första stycket miljöbalken. Av förarbetena till bestämmelsen framgår att de myndigheter som räknas upp i 22 kap. 6 § första stycket har valts ut i sin egenskap av att vara myndigheter med ett vidsträckt verksamhetsområde och att övriga myndigheter som berörs av ett mål eller ärende i stället bör vara remissinstanser (prop. 1997/98:45 del 1 s. 468). Med hänsyn till att Sjöfartsverket inte omfattas av de statliga myndigheter som anges i 22 kap. 6 § första stycket har myndigheten inte rätt att överklaga mark- och miljödomstolens dom varför dess talan ska avvisas.
Kommuner får enligt 16 kap. 12 § första stycket 4 och 22 kap. 6 § andra stycketmiljöbalken föra talan mot ett tillståndsbeslut för att tillvarata miljöintressen och andra allmänna intressen inom kommunen.
För att en kommun ska vara taleberättigad krävs det således att målet berör ett miljöintresse eller ett annat allmänt intresse inom kommunen. Farleden Göta älv passerar Ale och Vänersborgs kommuner samt utgör enda anknytning till Västerhavet för farleder av riksintresse belägna i Gullspångs, Götene, Karlstads, Kristinehamns, Lidköpings och Mariestads kommuner. Kommunerna har också fört fram Vänerskärgårdens betydelse för turismen och friluftslivet i kommunerna.
Bevarandevärdet hos ett område av intresse för friluftslivet kan hänga samman med goda möjligheter till bl.a. båtliv. Sammantaget kan den tillståndssökta verksamheten anses påverka miljöintressen och andra allmänna intressen inom respektive kommun på ett sådant sätt att dessa har rätt att föra talan i målet enligt 22 kap. 6 § miljöbalken. Göteborgs kommuns yrkande om avvisning av överklaganden från kommunerna ska därför avslås.
Det finns skäl att meddela prövningstillstånd i målet i fråga om överklagandena av Gullspångs, Götene, Karlstads, Kristinehamns, Lidköpings, Mariestads, Ale och Vänersborgs kommuner.
Mark- och miljödomstolen har förordnat att tillståndet får tas i anspråk utan hinder av att domen inte vunnit laga kraft. Som skäl för verkställighetsförordnande har Göteborgs kommun anfört att den befintliga Götaälvsbron är i mycket dåligt skick och att en fördröjning i tidsplanen kan äventyra säkerheten vid den befintliga bron vilket kan innebära stor skada på angelägna samhällsintressen, bl.a. för trafiken såväl över som under bron. De kommuner som har överklagat tillståndet har ifrågasatt tillåtligheten av verksamheten och flera kommuner har invänt mot godkännandet av miljökonsekvensbeskrivningen. Vid en avvägning mellan verksamhetsutövarens intresse av att få ta tillståndet i anspråk och de motstående intressen som förts fram, väger vad Göteborgs kommun anfört tyngre än de motstående intressena (jfr NJA 2012 s. 623). Vid denna bedömning har Mark- och miljööverdomstolen beaktat att det är fråga om att ersätta en befintlig bro i ett redan exploaterat område. Det av mark- och miljödomstolen meddelade verkställighetsförordnande ska därmed kvarstå och yrkandet om inhibition avslås.
Beslutet i fråga om avslag på yrkande om avvisning (punkten 2).
Den som vill överklaga beslutet ska anmäla detta hos Mark- och miljööverdomstolen (missnöjesanmälan) inom en vecka från den dag då parten fick del av beslutet.
Försummas detta får beslutet inte överklagas. Om missnöjesanmälan sker kommer Mark- och miljööverdomstolen att avgöra om beslutet får överklagas särskilt eller i samband med att dom eller slutligt beslut överklagas. Det behövs prövningstillstånd för att Högsta domstolen ska pröva målet.Hur man överklagar/anmäler missnöje, se bilaga 2
Beslutet i fråga om prövningstillstånd (punkten 3) får inte överklagas.
Beslutet i fråga om inhibition (punkten 4) får inte överklagas särskilt.