Två arbetstagare har sagts upp på grund av arbetsbrist då arbetsgivaren lade ned sin verksamhet på orten. Under uppsägningstiden erbjöds, sökte och tillträdde arbetstagarna anställningar hos samma arbetsgivare men på en annan ort. Arbetstagarna hade tidigare, i enlighet med en överenskommelse i form av kollektivavtal, haft personliga lönetillägg. Fråga har uppkommit dels om överenskommelsen innebär att arbetstagarna har rätt att behålla sina personliga tillägg så länge de är oavbrutet anställda hos samma arbetsgivare, dels om arbetstagarna har erhållit nya anställningar eller har kvar sina gamla anställningar.
Parter:
Svenska Transportarbetareförbundet.
Mellan Flygarbetsgivarna och Svenska Transportarbetareförbundet (förbundet) gäller varandra avlösande kollektivavtal. SAS Technical Services Sverige AB (bolaget) är medlem i Flygarbetsgivarna. Det i målet aktuella kollektivavtalet ingicks den 4 februari 2004 mellan bolaget och förbundets avdelning 46 och innehåller följande.
Överenskommelse mellan SAS Scandinavian Technical Services och Transport, avd 46, angående reglering av utfyllnadslönen som uppstod efter KV-systemets upphörande
Parterna är överens om att utfyllnadslönen omvandlas till ett personligt tillägg. Det personliga tillägget är ett fast tillägg och kommer ej att avräknas mot framtida kollektivavtalsenliga tarifflönehöjningar.
Parterna konstaterar vidare att inga ytterligare tillägg skall utges framöver för de arbetsuppgifter som i dag omfattas av det personliga tillägget.
Parterna är vidare överens om att det personliga tillägget även kan användas till lokala tillägg och/eller lönesättningssystem efter överenskommelse mellan de lokala parterna.
G.A. och B.W. är medlemmar i förbundet. De var anställda som tekniker hos bolaget och arbetade i bolagets verksamhet i Sundsvall. De hade utöver grundlön ett personligt tillägg i enlighet med den ovan redovisade överenskommelsen, det s.k. STS-tillägget. Under hösten 2003 beslöts att verksamheten i Sundvall skulle läggas ned. Den 15 oktober 2003 sades G.A. och B.W. upp på grund av arbetsbrist. Båda blev arbetsbefriade från och med den 1 mars 2004. Under uppsägningstiden sökte de och fick nya arbeten i bolagets verksamhet på Arlanda. I anledning härav avbröts arbetsbefrielsen och G.A. och B.W. började arbeta på Arlanda i mars 2004. Både fick behålla sina tidigare löner uppsägningstiden ut. Därefter togs - i vart fall - STS-tillägget bort. Parterna är oense både om arbetstagarna har rätt till STS-tillägg efter uppsägningstidens utgång och om tilläggets storlek. Parterna har förhandlat såväl lokalt som centralt utan att tvisten har kunnat lösas.
Flygarbetsgivarna har - i enlighet med 35 § medbestämmandelagen - väckt talan i Arbetsdomstolen mot förbundet och yrkat att Arbetsdomstolen skall fastställa att SAS Technical Services Sverige AB ej är skyldigt att betala det krav på STS-tillägg om 3 395 kr per månad som Svenska Transportarbetareförbundet framställt för dess medlem G.A. fr.o.m. den 15 juni 2004 och för dess medlem B.W. fr.o.m. den 15 maj 2004.
Flygarbetsgivarna har inställningen att 500 kr av det omtvistade beloppet utgör teknikertillägg och inte STS-tillägg.
Förbundet har bestritt yrkandet samt uppgett att STS-tilläggets storlek är 3 395 kr per månad.
Parterna har yrkat ersättning för sina rättegångskostnader.
Till utveckling av sin talan har parterna anfört i huvudsak följande.
Bolaget ingår i SAS-koncernen och handhar tekniskt flygunderhåll. Verksamheten har varit förlagd på flera orter, bl.a. i Sundsvall och på Arlanda. Bolaget har ca 3 600 anställda.
Tidigare hade de anställda individuell lönesättning enligt det s.k. KV- systemet. Det var ett poängsystem hänförligt främst till olika arbetsuppgifter. Tillägget var knutet till den anställdes befattning och kunde ändras om denne fick en annan befattning med andra arbetsuppgifter. Våren 2003 sade bolaget upp avtalet om KV-systemet. Bolaget lovade emellertid att ingen arbetstagare i anledning av övergången till den kollektivavtalade lönenivån skulle få sänkt lön. Arbetstagarna fick i stället en utfyllnadslön, som utgjorde skillnaden mellan s.k. KV-lön och lön enligt kollektivavtalet. Den totala lönen bestod då av grundlön och tillägg.
Inför kollektivavtalsförhandlingarna år 2003 hade bolaget som mål att använda utfyllnadslönen för att åstadkomma förändringar i kollektivavtalet. SAS ville emellertid detta år frysa löneökningarna inom samtliga kollektivavtalsområden. Några kollektivavtalade löneökningar blev det därför inte detta år. I stället skulle flera lokala överenskommelser fortsätta att gälla. I avtalsförhandlingarna 2003/04 blev det konflikt mellan parterna och medlare kopplades in. Den i målet aktuella överenskommelsen träffades efter förslag från medlare men den hade diskuterats mellan medlarna och respektive part. Avsikten med överenskommelsen var endast att omvandla utfyllnadslönen till ett personligt tillägg med avseende på just den anställning och de arbetsuppgifter som arbetstagaren hade vid denna tidpunkt. Enligt överenskommelsen kan de lokala parterna disponera över det personliga tillägget som en lokal pott. Det personliga tillägget är inte personligt i den meningen att det följer med om arbetstagaren byter anställning, blir uppsagd eller får en annan anställning eller befattning inom bolaget. Enligt Flygarbetsgivarnas mening följer detta redan av avtalets ordalydelse men är dessutom den naturliga tolkningen med hänsyn till hur individuella tillägg normalt behandlas på arbetsmarknaden.
G.A. och B.W. var anställda som linjestationstekniker i Sundsvall och erhöll varje månad grundlön, STS-tillägg om 2 895 kr samt 500 kr i teknikertillägg. Teknikertillägget härrör från en annan tidigare överenskommelse mellan parterna år 1990 och omfattades inte av KV- systemet. Bolaget har av administrativa skäl hanterat STS-tilläggen och teknikertilläggen tillsammans. Tilläggen har också fått samma beteckning i lönespecifikationerna.
Bolagets hela verksamhet i Sundsvall lades ned och G.A. och Ross blev uppsagda. De befriades från arbetsskyldighet under de sista månaderna av den förlängda uppsägningstiden som gick ut den 14 maj 2004 för Ross och den 14 juni samma år för G.A.. Bolaget fick i mars 2004 behov av personal på Arlanda och erbjöd samtliga uppsagda i landet att söka dessa arbeten. Bolaget hade dock ingen skyldighet att anställa någon av dem. När parterna i december 2003-januari 2004 förhandlade om uppsägningarna i Sundsvall fanns inga lediga arbeten att omplacera arbetstagarna till.
G.A. sökte och fick anställning som flygmekaniker på Arlanda från och med den 26 mars 2004. Hans arbetsbefrielse upphörde samma datum. I samband med bolagets bekräftelse den 15 mars 2004 av erbjudandet om det nya arbetet, fick G.A. också besked från bolaget om att lön och individuella tillägg skulle vara oförändrade fram till dess att anställningen som flygtekniker i Sundsvall upphörde den 14 juni 2004. G.A. fick ett nytt anställningsavtal från och med den 15 juni 2004 med en lön om 18 799 kr per månad. Eftersom det var en ny anställning fick han inget STS-tillägg. Även om G.A. anställdes som flygmekaniker kom han senare även att arbeta som flygtekniker.
B.W. sökte och fick ett vikariat som flygtekniker på Arlanda från och med den 26 mars 2004 med en månadslön om 21 348 kr. Också hans arbetsbefrielse upphörde och han fick motsvarande besked som G.A. om tidigare lön och tillägg. När det senare dök upp en möjlighet till tillsvidareanställning tog B.W. denna och blev anställd tills vidare från och med den 1 september 2004. B.W. har även i den nya anställningen ett teknikertillägg om 500 kr per månad, men i likhet med G.A. inte något STS-tillägg.
Varken G.A. eller B.W. hade någon företrädesrätt till anställningarna på Arlanda. Båda accepterade de nya anställningsvillkoren. I annat fall hade de inte fått de nya anställningarna. Arbetet som flygtekniker på Arlanda innehåller helt andra arbetsuppgifter än arbetet som linjestationstekniker i Sundsvall.
Trots att B.W. och G.A. fick nya anställningar i bolaget behöll de av administrativa skäl sina respektive anställningsnummer. Att bolaget i de nya anställningsbevisen kryssat i den ruta som är betecknad ”Ändring”, och inte rutan som är betecknad ”Nyanställning”, är normalt när en arbetstagare inte lämnar bolaget utan får en ny anställning inom bolaget. Likaså är det normalt att arbetstagaren då får ta med sig sina intjänade semesterdagar. Semesterersättning betalas i regel inte ut förrän en anställd helt slutar hos bolaget.
Personliga tillägg enligt överenskommelsen från den 4 februari 2004, STS-tillägg, gäller endast för den anställning och de arbetsuppgifter som respektive arbetstagare hade vid tidpunkten för avtalet och följer inte med vid en ny anställning hos bolaget. Tilläggen är inte personliga i den meningen att de ovillkorligen följer med arbetstagaren, även om det är fråga om i tiden oavbrutna anställningar hos bolaget.
Texten i överenskommelsen formulerades av medlare som hade tillsatts vid en då pågående konflikt mellan parterna. Den bygger på det tidigare tillägget enligt KV-systemet som i sin tur byggde på bl.a. de arbetsuppgifter som arbetstagaren hade. Syftet var att reglera de förhållanden som rådde vid tidpunkten för överenskommelsen. Förbundet förde inte heller fram uppfattningen att överenskommelsen skulle få en vidare omfattning än vad som tidigare gällt, t.ex. att tillägget skulle följa med personen till en annan senare anställning eller vid övergång till andra arbetsuppgifter.
G.A. och B.W. sades upp från sina anställningar som linjestationstekniker i Sundsvall på grund av arbetsbrist. Båda två sökte och fick under uppsägningstiden nya anställningar hos bolaget på en annan ort. Bolaget omplacerade dem inte till Arlanda. De har således visserligen varit oavbrutet anställda hos bolaget men i olika befattningar. G.A. och B.W. accepterade de nya anställningarna med de villkor som gällde för dessa anställningar.
Sammantaget har bolaget - varken enligt kollektivavtal eller enskilda anställningsavtal - skyldighet att betala STS-tillägg till G.A. och B.W.
Teknikertillägg omfattas inte av överenskommelsen angående STS-tillägg utan härrör från en tidigare överenskommelse mellan parterna. Eftersom B.W. även i sin nya anställning arbetar som flygtekniker har han hela tiden fått ett teknikertillägg om 500 kr. G.A. är däremot inte anställd som flygtekniker och har inte heller fått något teknikertillägg efter den 14 juni 2004. STS-tillägget är i bådas fall 2 895 kr.
Förbundets avdelning 46 organiserar flyganställda i hela landet.
Förbundet kan vitsorda att den redogörelse som Flygarbetsgivarna lämnat om de faktiska omständigheterna är i huvudsak korrekt. G.A. och B.W. har arbetat i flera år som flygtekniker hos bolaget och omfattades tidigare av KV-systemet.
KV-systemet bestod av en grundlön, knuten till själva arbetsuppgiften, och ett antal individuella tillägg. Lönen bestämdes med hänsyn till en rad individuella faktorer som bl.a. år i yrket, personliga insatser, individuell skicklighet, internutbildning och innehav av olika certifikat. Vid omplacering och byte till annat arbete gjordes normalt en omvärdering efter bytet. Själva tillägget följde dock med arbetstagaren.
KV-systemet, som var ett lokalt lönesystem, sades upp av bolaget eftersom det ansågs för dyrt. Bolagets anställda skulle då i stället följa riksavtalets lönetariffer. Totalt rörde det sig om 750-800 personer som omfattades av systemet. De hade en avsevärt högre lön än riksavtalets minimitariffer. Bolaget ville inte att de anställda skulle drabbas av en lönesänkning när KV-systemet sades upp utan betalade mellanskillnaden i form av utfyllnadslön, ett särskilt personligt tillägg. Utfyllnadslönen, som inte var reglerad i kollektivavtal mellan parterna, kom att bli en mycket het fråga i riksavtalsförhandlingarna. Förbundet framförde önskemål om att få frågan uttryckligt reglerad i kollektivavtal, eftersom det handlade om mycket pengar för medlemmarna. Resultatet blev den nu omtvistade och av medlarna föreslagna överenskommelsen. Texten i överenskommelsen diskuterades aldrig mellan parterna. Effekten av överenskommelsen var att bolaget och förbundet ”frös” tilläggets storlek till vad som gällde vid avtalstidpunkten, dvs. den 4 februari 2004. Överenskommelsen gällde endast dem som då var anställda och hade utfyllnadslön. De som därefter anställdes fick de lägre tarifflönerna enligt riksavtalet. Med hänsyn till att KV- ersättningen ursprungligen bestämdes genom en bedömning av individuella färdigheter och personliga kunskaper är det enligt förbundets mening naturligt att STS-tillägget följer den anställde under hela anställningstiden.
G.A. och B.W. är fortfarande anställda vid Arlanda och båda arbetar, trots vad som står i anställningsbevisen, som flygtekniker. G.A. anställdes visserligen som flygmekaniker men började i stället omedelbart att arbeta som flygtekniker. De utför i stort sett samma arbetsuppgifter som i Sundsvall. De enda skillnaderna är att de numera arbetar på en annan ort och att de fått sänkt lön med 3 395 kr per månad. När KV-systemet upphörde och även senare, när ersättningen betalades i form av utfyllnadslön, hade både G.A. och B.W. 3 395 kr i personligt tillägg. Teknikertillägget om 500 kr härrör från ett annat avtal och är inte en del av STS-tillägget.
G.A. och B.W. har behållit sina anställningsnummer och sina intjänade semesterdagar efter bytet till Arlanda, vilket också framgår av deras respektive lönespecifikationer. I de nya anställningsbevisen har bolaget kryssat i den ruta som visar att det är fråga om ändring av anställning, inte nyanställning.
STS-tillägget om 3 395 kr är ett personligt tillägg, som är knutet till de arbetstagare som arbetade i bolaget när KV-systemet upphörde.
G.A. och B.W. är anställda hos bolaget och arbetade tidigare i Sundsvall. Båda omfattades av det tidigare KV-systemet. Hösten 2003 sades de upp på grund av arbetsbrist men fick redan under uppsägningstiden, och långt innan de nya anställningsavtalen började gälla, nya arbeten hos bolaget. De har inte erhållit nya anställningar, utan i praktiken endast omplacerats från Sundsvall till Arlanda och har där samma arbetsuppgifter som tidigare. STS-tillägget är ett personligt, fast tillägg som följer med arbetstagaren under hela anställningstiden hos bolaget. G.A. och B.W. har därför rätt att behålla sina personliga tillägg även efter bytet till en annan arbetsplats.
Överenskommelsen om det personliga tillägget är ett kollektivavtal som bolaget och arbetstagarna är bundna av. Enskilda arbetstagare kan - enligt 27 § medbestämmandelagen - inte med giltig verkan träffa överenskommelse som strider mot avtalet.
Oavsett om G.A. och B.W. erhållit nya anställningar eller inte har de varit oavbrutet anställda hos bolaget. De har då rätt att behålla sina personliga tillägg, vilka följer med personen och inte anställningen eller tjänsten som sådan.
Mellan bolaget och förbundets avdelning 46 gäller ett kollektivavtal angående reglering av en utfyllnadslön som hade tillkommit när ett tidigare lönesättningssystem upphörde. Enligt avtalet omvandlades utfyllnadslönen till personliga tillägg. Två arbetstagare som var anställda som flygtekniker vid bolagets verksamhet i Sundsvall blev uppsagda på grund av arbetsbrist när bolagets verksamhet där lades ned. Under uppsägningstiden sökte de och fick anställningar i bolagets verksamhet på Arlanda. Den huvudsakliga tvistefrågan i målet gäller om de även fortsättningsvis har rätt till det personliga tillägget.
Enligt förbundets mening har arbetstagarna rätt att behålla tilläggen även i sitt arbete på Arlanda eftersom anställningarna där inte skall ses som nya anställningar utan som samma anställningar som tidigare men på en ny arbetsplats. Förbundet har i andra hand gjort gällande att arbetstagarna i allt fall har rätt att behålla tillägget, eftersom de varit oavbrutet anställda hos bolaget och tillägget följer personen och inte anställningen eller tjänsten som sådan.
Flygarbetsgivarnas uppfattning är att arbetstagarna har fått och accepterat nya anställningar med annan lön och att de inte har rätt till de omtvistade tilläggen. Tilläggen är enligt Flygarbetsgivarna inte heller personliga i den meningen att de följer med den anställde vid oavbruten anställningstid hos bolaget, utan tilläggen är knutna till den anställning och de arbetsuppgifter varje berörd arbetstagare hade vid tidpunkten för avtalet.
Arbetsdomstolen har hållit huvudförhandling i målet. Vid denna har på Flygarbetsgivarnas begäran hållits vittnesförhör med bolagets personalchef Mcdonald och förhör upplysningsvis med förhandlingschefen på Flygarbetsgivarna J.B. samt med tidigare personalchefen och samordnaren för SAS-koncernen vid förhandlingarna 2003/2004 M.P.R. På förbundets begäran har förbundsjuristen och avtalssekreteraren S.R. hörts upplysningsvis. Parterna har även åberopat skriftlig bevisning.
En avgörande fråga i målet är om avtalet har innebörden att det personliga tillägget följer med arbetstagaren så länge denne är anställd hos bolaget, vilket är förbundets uppfattning, eller om det är knutet till just den anställning som arbetstagaren hade då avtalet ingicks, vilket Flygarbetsgivarna har gjort gällande. Enligt Arbetsdomstolens mening är det därför av vikt att närmare gå in på tillkomsten av och innehållet i den i målet aktuella överenskommelsen om personliga tillägg. Förutom själva avtalstexten består utredningen av förhör med personer från båda sidor som deltog i de riksavtalsförhandlingar som ägde rum vid tiden för överenskommelsen. Av utredningen har därvid följande framkommit.
Vid denna tid förhandlade parterna om ett nytt riksavtal. Det gamla hade upphört att gälla och förhandlingen avsåg redan förfluten tid. Flygarbetsgivarna förhandlade därvid utifrån ett krav från Taylor koncernens sida om en s.k. nollösning. Inga löneökningar skulle över huvud taget få förekomma inom något kollektivavtalsområde. Flygarbetsgivarna hade också träffat 38 sådana avtal inom andra avtalsområden. Vissa av dessa var villkorade av att inga andra områden erhöll löneökningar. Det var en djup kris inom flygbranschen. Parterna misslyckades att själva förhandla fram ett nytt avtal och konflikt utbröt med bl.a. varsel om strejk. För att lösa konflikten utsågs medlare. Överenskommelsen den 4 februari 2004 om personliga tillägg ingick i medlarnas andra bud till parterna.
Förbundets avtalssekreterare S.R. har berättat bl.a. följande. Det var en enormt spänd situation med upprörda känslor i den 30 personer starka förhandlingsdelegationen. För många av förbundets medlemmar var frågan om utfyllnadslönen av central betydelse. För förbundets medlemmar handlade det om sammanlagt nästan tre miljoner kr i personliga tillägg. Medlemmarna hade dessutom i många fall redan fått vidkännas lönesänkningar då en del lokala avtal om lönetillägg hade sagts upp av bolaget. Förbundet ställde som villkor i förhandlingen att utfyllnadslönen inte skulle upphöra. Avsikten var att ”lösa av” år 2003, dvs. träffa ett avtal för redan förfluten tid. Förbundet ansåg att det sved men gick ändå med på en nollösning då arbetstagarna fick behålla de personliga tilläggen så länge de var kvar i bolaget, vilket hon också gjorde helt klart för medlarna. I annat fall hade det inte blivit någon lösning på konflikten.
Arbetsdomstolen gör följande bedömning.
Det är ostridigt att det omtvistade avtalet presenterades för avtalsparterna färdigformulerat av de tillsatta medlarna. Det är även ostridigt att parterna aldrig förhandlade direkt med varandra om innehållet i avtalet. Någon gemensam partsavsikt som tar sikte på den omtvistade frågan har således inte gått att fastställa. Någon praxis om avtalets tillämpning i omtvistat hänseende har inte heller framkommit. Ledning för tolkningen får därför sökas framför allt i avtalets lydelse.
Som framgår direkt av avtalets rubrik, tog detta sikte på den utfyllnadslön som arbetstagarna hade fått sedan det tidigare s.k. KV- systemet upphört. KV-systemet var ett kvalitetsvärderingssystem för lönesättning inom civilflyget som sades upp av arbetsgivaren våren 2003. Något annat har inte framkommit än att den utgående utfyllnadslönen, som motsvarade arbetstagarnas KV-tillägg, var ensidigt bestämd av bolaget och betalades ut för att den enskilde arbetstagaren inte skulle drabbas av en lönesänkning när KV-systemet sades upp. Parterna synes även överens om att det omtvistade avtalet, som omvandlade utfyllnadslönen till ett kollektivavtalsreglerat personligt tillägg, tillkom i syfte att undvika att kravet i riksavtalsförhandlingarna på en nollösning skulle medföra en lönesänkning för de arbetstagare som hade omfattats av KV- systemet. Vad som hände var att varje arbetstagares personliga tillägg, dvs. skillnaden mellan den tidigare individuellt bestämda KV-lönen och den lön som utgick enligt tarifflönen i kollektivavtalet, ”frystes” till de förhållanden som gällde just vid avtalstidpunkten.
Förbundet har argumenterat bl.a. efter den linjen att tilläggen enligt KV-systemet var helt personliga och byggde på en värdering av individens personliga kvalifikationer och att det därför är naturligt att se även det nu omtvistade tillägget, som alltså utgör en omvandling av KV- tillägget, som personligt i den meningen att det följer med den enskilde arbetstagaren så länge denne är oavbrutet anställd i bolaget. Någon närmare utredning om tillämpningen av KV-systemet har inte förebringats. Vad som åberopats är en handbok för lönesättningen som hade utarbetades gemensamt av SAS och Civila Flygpersonalens Fackförening. Av denna framgår bl.a. att en omvärdering borde ske vid omplacering och byte till annat arbete. Enligt Arbetsdomstolens mening ger vad som sålunda och i övrigt framkommit om KV-systemet inte stöd för slutsatsen att det nya personliga tillägget skall följa med en arbetstagare om denne får en ny anställning hos bolaget.
Det synes ostridigt mellan parterna att det omtvistade avtalet tog sikte enbart på dem som vid avtalstidpunkten hade utfyllnadslön efter det tidigare KV-systemet och att således något tillägg inte skulle ges till nyanställda. Enligt Arbetsdomstolens mening är detta väl förenligt med texten i avtalets andra stycke. Där anges att inga ytterligare tillägg skall utges framöver för de arbetsuppgifter som vid avtalstidpunkten omfattas av det personliga tillägget. Vidare kan, enligt domstolens mening, avtalstexten i denna del inte heller uppfattas på annat sätt än att avtalet hänför det personliga tillägget till just de arbetsuppgifter som omfattades av det vid avtalstidpunkten utgående tillägget. Det hittills anförda talar enligt domstolens mening snarast för Flygarbetsgivarnas uppfattning.
I det sista stycket i avtalet anges att parterna är överens om att det personliga tillägget - efter överenskommelse mellan de lokala parterna - kan användas till lokala tillägg och/eller lönesättningssystem. De lokala parterna kan alltså disponera över arbetstagarnas personliga tillägg. Enligt Arbetsdomstolens mening talar även denna formulering i avtalet till förmån snarare för Flygarbetsgivarnas ståndpunkt än för förbundets.
Sammanfattningsvis kommer Arbetsdomstolen till den slutsatsen att det personliga tillägget, det s.k. STS-tillägget, inte kan anses hänförligt till någon annan anställning hos bolaget än den som arbetstagaren hade just vid tidpunkten för överenskommelsen. Tillägget följer således inte med den anställde till en ny anställning hos bolaget, även om det inte varit något tidsmässigt avbrott mellan anställningarna.
Arbetsdomstolens ställningstaganden i denna fråga innebär att en arbetstagare som under pågående anställning, oavsett om denne är uppsagd eller inte, söker och får en annan anställning hos bolaget inte kan hävda en på överenskommelsen grundad rätt att i den nya anställningen behålla sitt tidigare STS-tillägg. Följaktligen kan en arbetstagare, utan hinder av bestämmelsen i 27 § medbestämmandelagen, träffa avtal med bolaget om en ny anställning som inte berättigar till STS-tillägg. Det hittills sagda innebär att förbundets ståndpunkt att arbetstagarna har rätt att behålla tillägget så länge de är oavbrutet anställda hos bolaget inte kan godtas.
Frågan om G.A:s och B.W:s rätt att få STS-tillägg blir med den bedömning som Arbetsdomstolen har gjort av avtalets innebörd beroende av om de skall anses ha kvar samma anställningar som de hade i Sundsvall eller om de nu har nya anställningar.
Förbundet har gjort gällande att det är fråga om samma anställningar eftersom arbetstagarna under uppsägningstiden, dvs. under pågående anställning, endast bytte arbetsort. Förbundet har vidare framhållit att arbetsuppgifterna är desamma som tidigare och att arbetsvillkoren skiljer sig åt bara i fråga om lönen.
Flygarbetsgivarna har tvärtom gjort gällande att det är fråga om nya anställningar som arbetstagarna sökt och fått under pågående uppsägningstid.
Av utredningen har följande framgått. Samtidigt med nedläggningen av verksamheten i Sundsvall sade bolaget även upp anställda på andra orter i Sverige. Totalt sades 56 anställda upp. När det senare, under pågående uppsägningstider, uppstod behov av personal på Arlanda gick erbjudanden om de lediga arbetena i första hand ut till de uppsagda arbetstagarna i enlighet med vad bolaget tidigare hade utlovat. Förutom G.A. och B.W. var det några personer från Göteborg som anmälde intresse. Enligt vad som lämnats obestritt i målet fattades anställningsbeslut efter sedvanligt ansöknings- och urvalsförfarande. Ett krav från arbetsgivarens sida var att de som accepterade arbetena på Arlanda skulle börja omedelbart. Av de i målet åberopade skriftliga bekräftelserna på anställning framgår sålunda att erbjudandet gällde arbete fr.o.m. den 26 mars 2004 och att den tidigare gjorda överenskommelsen om arbetsbefrielse upphörde från det datumet. Vidare framgick att arbetstagarna under återstoden av uppsägningstiden skulle ha kvar sin lön och individuella tillägg. Till bekräftelserna hade bifogats anställningsbevis för arbetena på Arlanda som gällde från och med den 15 maj 2004 för B.W:s del och från och med den 15 juni 2004 för G.A:s del, dvs. från de tidpunkter då deras respektive uppsägningstider löpte ut. Anställningsbevisen innehöll bl.a. de nya lönevillkoren som innebar en lönesänkning i förhållande till tidigare. Både G.A. och B.W. accepterade villkoren och undertecknade anställningsbevisen. På dessa finns direkt under rubriken tre rutor betecknade ”Nyanställning”, ”Ändring” respektive ”Förlängning”. Bolaget har i bådas fall satt kryss i rutan för ändring. Både Ross och G.A. har behållit sina anställningsnummer och haft kvar sin intjänade semester. Någon semesterersättning betalades således inte ut i samband med att de började arbeta på Arlanda.
Arbetsdomstolen gör följande bedömning.
Utgångspunkt för bedömningen är att de båda arbetstagarna ostridigt blev uppsagda på grund av arbetsbrist och att de enligt anställningsskyddslagen inte hade kunnat göra anspråk på vare sig omplacering eller återanställning till arbetena på Arlanda. Någon skyldighet för bolaget att erbjuda G.A. och B.W. de lediga arbetena på Arlanda förelåg alltså inte. G.A. och B.W. gjorde också, som tidigare framgått, själva valet att söka arbete på Arlanda och att acceptera de nya anställningsvillkoren. Även med bortseende från lönens storlek och det förhållandet att arbetet var förlagt till en annan ort var det inte heller helt jämförbara anställningar. G.A. sökte och fick arbete som flygmekaniker, vilket innebar ett annat avtalsområde. Han har visserligen även på Arlanda, i vart fall senare, arbetat som flygtekniker men det saknar i detta sammanhang betydelse. B.W. sökte och fick ett vikariat som flygtekniker. Han stannade visserligen kvar inom avtalsområdet men gick inledningsvis från en tillsvidareanställning till ett vikariat. Utredningen har också visat att arbetsuppgifterna för flygtekniker på Arlanda skiljer sig inte oväsentligt från de arbetsuppgifter som teknikerna hade i Sundsvall. På Arlanda är det fråga om mer renodlade teknikeruppgifter medan arbetsuppgifterna i Sundsvall huvudsakligen hade varit av sådant slag att de efter endast en kortare inskolning kunnat övertas av piloter och lastare.
Det nu anförda talar enligt Arbetsdomstolens mening för att B.W:s och G.A:s tidigare anställningar vid verksamheten i Sundsvall har upphört och ersatts med nya anställningar vid verksamheten på Arlanda.
Förbundet har emellertid till stöd för sin ståndpunkt även pekat på det förhållandet att det i anställningsbevisen angetts att det varit fråga om ”Ändring”, att B.W. och G.A. har samma anställningsnummer som tidigare och att de behållit sin intjänade semester.
Personalchefen Mcdonald har förklarat att en anställd av praktiska, administrativa skäl behåller sitt anställningsnummer om han eller hon byter anställning inom bolaget. På motsvarande sätt är det enligt B.R. brukligt att en anställd som får en ny anställning inom SAS-koncernen behåller sin intjänade semester, om det går, och att utbetalning av semesterersättning sker först när arbetstagaren helt lämnar koncernen. Han har vidare uppgett att rutan för nyanställning på anställningsbevisen kryssas i när den som anställs inte har haft någon tidigare relation till bolaget, att rutan för förlängning används när visstidsanställningar skall förlängas och att rutan för ändring används när det finns någon form av tidigare anställningsförhållande med bolaget, t.ex. vid byte av avtalsområde.
Enligt Arbetsdomstolens mening är de uppgifter som sålunda lämnats om bolagets rutiner både trovärdiga och rimliga. De anförda förhållandena är därmed inte ägnade att inverka på domstolens bedömning om B.W:s och G.A:s anställningar hos bolaget.
Slutsatsen av det anförda blir att Arbetsdomstolen vid en samlad bedömning finner visat att G.A. och B.W. har fått nya anställningar hos bolaget. Som tidigare anförts saknar de då rätt att i dessa nya anställningar behålla sina tidigare STS-tillägg. Vid denna bedömning föreligget inte skäl för Arbetsdomstolen att bedöma storleken på STS- tillägget. Enligt förbundet är tillägget 3 395 kr och det är också detta belopp som Flygarbetsgivarnas fastställelsetalan avser. Käromålet skall alltså bifallas.
Arbetsdomstolens ställningstaganden i det föregående innebär att förbundet skall betala Flygarbetsgivarnas rättegångskostnader i målet. Om beloppet råder inte tvist.
1. Arbetsdomstolen fastställer att SAS Technical Services Sverige AB ej är skyldigt att betala det krav på STS-tillägg om 3 395 kr per månad som Svenska Transportarbetareförbundet framställt för dess medlem G.A. fr.o.m. den 15 juni 2004 och för dess medlem B.W. fr.o.m. den 15 maj 2004.
2. Svenska Transportarbetareförbundet skall ersätta Flygarbetsgivarna för dess rättegångskostnader i målet med femtiotusen (50 000) kr avseende ombudsarvode, jämte ränta enligt 6 § räntelagen från dagen för denna dom till dess betalning sker.
Ledamöter: Chavez, Jackson (f.d. hovrättsassessor; tillfällig ersättare), Mckenzie, Archer, Mitchell, Mueller och Kim. Enhälligt.