Vid prövning av tullmyndighets beslut om uppskjutande av frigörande av varor på grund av misstänkt varumärkesintrång har vissa varor kvarhållits medan förpackningar till reservdelar frigjorts.
Tullverket, Mälardalsregionen, skrev efter en första underrättelse den 2 mars 2004 till Volvo Trademark Holding AB i ytterligare en underrättelse till nämnda bolag den 16 mars 2004: Tullverket Mälardalsregionen har på Er begäran beslutat förlänga det uppskjutna frigörandet av varor försedda med varumärket Volvo samt varor som motsvarar beskrivningen av varor som gör intrång i mönsterrättighet som innehas av Volvo och som deklarerats för övergång till fri omsättning av Flowers, Box 12131, 402 42 Göteborg för Scan-Tech USA/Sweden AB, Skyttbrinksvägen 11, 147 39 Tumba, räkning.
Ingripandet sker med stöd av artikel 6 i Rådets förordning (EG) nr 3295/94 om fastställande av vissa åtgärder avseende införsel till gemenskapen samt export och återexport från gemenskapen av varor som gör intrång i viss immateriell äganderätt.
Tullverket Mälardalsregionen förlänger uppskjutandet av frigörandet i tio arbetsdagar dvs. till och med den 31 mars 2004.
Förlängningen har beviljats i enlighet med artikel 7 i Rådets förordning (EG) nr 3295/94. Inom den förlängda tidsperioden om tio arbetsdagar skall Ni ha inkommit med bevis om att talan väckts vid behörig domstol i enlighet med artikel 6 i Rådets förordning (EG) nr 3295/94. Ett sådant bevis skall ha inkommit till Tullverket Mälardalsregionen senast den 31 mars 2004. Om så sker kommer ingripandet att bestå till dess tingsrätten avgjort målet eller beslutat att ingripandet skall upphöra. Om tidsfristen försuttits återupptas det tullförfarande till vilket varorna hänförts.
Ytterligare förlängning kan inte medges.
Volvo Personvagnar AB (Volvo) väckte vid Stockholms tingsrätt talan mot Scan-Tech USA/Sweden AB (Scan-Tech) genom stämningsansökan, som inkom till tingsrätten den 31 mars 2004, med påstående om varumärkesintrång i de registrerade varumärkena nris 217 378 och 217 379 (figurmärke VOLVO i diagonal med fyrkant innehållande ordet VOLVO respektive diagonalmärke med fyrkant) samt nris 78 133 och 135 541 (ordmärken). Volvo yrkade att tingsrätten skulle förplikta Scan-Tech att till Volvo utge 876 000 kr jämte viss ränta samt förordna att de Scan-Tech tillhöriga grillar samt förpackningar som med stöd av artikel 6 i Rådets förordning (EG) nr 3295/94 kvarhålls av Tullmyndigheten Mälardalsregionen i ärende 5826/04 och som gör intrång i nämnda varumärken skall förstöras samt att Scan- Tech skall betala kostnaden därför.
Scan-Tech bestred yrkandena och yrkade för egen del interimistiskt att tingsrätten skulle besluta att varorna som kvarhållits av Tullverket omgående skall frigöras. Det påstådda intrånget i varumärkena 78 133 och 135 541 gäller förpackningar till s.k. rods och stabilizing links. Scan- Tech yrkade, för det fall tingsrätten inte skulle besluta att samtliga varor skall frigöras, att tingsrätten skulle förordna att ”produkterna i förpackningarna” skall frigöras.
Volvo bestred Scan-Techs yrkanden.
Tingsrätten (rådmannen Pham) tog ställning till Scan-Techs yrkande i kvarhållandefrågan genom beslut i protokoll den 15 juli 2004, i vilket protokoll antecknades bl.a.:
Parterna har i frågan anfört bl.a. följande.
Enligt Rådets förordning (EG) nr 3295/94 (EG-förordningen) skall ett ärende beträffande kvarhållna varor hänskjutas till den myndighet som ”skall fatta beslut i sakfrågan” och tullkontoret som har kvarhållit varor skall inte frigöra varorna i sådant fall. Sakfrågan i detta sammanhang är huruvida varorna är varumärkesförfalskade eller inte. Enligt 7 kap. 6 § tullagen skall fråga om rättighetsintrång har skett och hur det skall förfaras med varorna i sådant fall när fråga är om påstått varumärkesintrång prövas av domstol enligt varumärkeslagen och stämningsansökan är i anledning därav det aktuella hänskjutandet. Det anges också i 7 kap. 6 § tullagen att domstolen får meddela interimistiskt beslut om att uppskjuten frigörelse eller kvarhållande skall upphöra.
När stämningsansökan givits in tar de nationella bestämmelserna vid. I detta fall skall 15 kap. 3 § RB tillämpas. För att de kvarhållna varorna inte skall frigöras krävs att förutsättningarna för interimistisk åtgärd enligt detta lagrum är för handen.
Det krävs att yrkande om omhändertagande framställs för att beslut härom skall kunna meddelas. Volvo har inte framställt något sådant yrkande. Det åligger därför Tullverket att omedelbart frigöra varorna. Tullverket har emellertid uppfattningen att det krävs beslut om frigörande av domstol för att Tullverket skall kunna frigöra varorna.
Om tingsrätten finner att materiell prövning skall ske vill Scan-Tech framhålla följande.
Sedan Scan-Tech i samband med den 2001 genomförda intrångsundersökningen uppmärksammats på att Volvo innehar varumärkesregistreringen 217 379 (”pinnen”) vidtog Scan-Tech omgående åtgärder och meddelade leverantörerna av grillar att inga grillar märkta med pinnen fick levereras eftersom pinnen är ett i Sverige registrerat varumärke som Volvo innehar. Leverantörerna godtog detta och Scan-Tech har efter intrångsundersökningen inte beställt några grillar märkta med pinnen och har inte heller erhållit några sådana.
Efter mottagande av stämningsansökningen har Scan-Tech emellertid erfarit att den påtalade varusändningen innehåller grillar märkta med pinnen. Scan- Tech har efter utredning fått besked av leverantören att det rör sig om ett misstag från denne.
Om Scan-Tech hade erhållit grillarna hade man omedelbart reklamerat leveransen och återsänt denna till leverantören eller alternativt tagit bort pinnen från produkterna. Det kan därför inte skäligen befaras att Scan-Tech hindrar eller försvårar utövningen av Volvos rätt.
Scan-Techs åberopande av varumärkena 78 133 och 135 541 på förpackningar till rods och stabilizing links är förenligt med såväl klassisk svensk rätt som med EG-förordningen.
De av Tullverket kvarhållna förpackningarna är märkta med en etikett av vilken framgår att Scan-Tech är leverantör av produkterna. Det anges också en beskrivning av produkten, dvs. ”Rod Volvo” och ”Stabilizing link Volvo”. Volvo anges inte med Volvos logotyp eller med den särskilda typografiska utformning som Volvo använder och ”varumärket Volvo” anges inte med stor ”stilgrad”. Inte heller någonting annat ger sken av att det som tillhandahålls härstammar från Volvo eller att Volvo har godkänt användandet. Scan-Tech försäljer inte varor till konsumenter utan till fackmän som känner till att det inte finns något som helst samband mellan Scan-Tech och Volvo. Scan-Techs förpackningar avviker inte från branschpraxis. Användandet av förpackningarna har skett i enlighet med god affärssed.
Om Scan-Tech fråntas möjligheten att ange att det rör sig om en del till en Volvobil försvåras bilverkstäders och reservdelsleverantörers möjligheter att överblicka sina artiklar vilket i praktiken medför att Volvo tillskansar sig en otillbörlig konkurrensfördel.
Syftet med EG-förordningen är att varumärkesförfalskade varor som medvetet importeras till ett medlemsland skall förstöras. Såsom redan framgått har grillarna med pinnen levererats på grund av ett misstag av leverantören. Scan- Tech har således inte medvetet begått intrång i Volvos varumärken. Volvo skulle inte heller lida någon skada om varorna sänds till ett land där Volvo saknar varumärkesskydd.
Det huvudsakliga syftet med EG-förordningen är att förhindra handel med bl.a. varumärkesförfalskningar och piratkopierade varor. Av reciten i förordningen framgår att verkningsfulla åtgärder skall vidtas mot dem som sysslar med sådan handel. Dessa åtgärder bör inte bara beröva dem de ekonomiska fördelarna av verksamheten och pålägga dem straffåtgärder utan även effektivt avskräcka dem från fortsatt verksamhet av samma slag.
Om felaktiga varor sänts till en beställare och det sedan visar sig att varorna utgör varumärkesförfalskningar får frågan om fel i godset avgöras mellan beställaren och leverantören i vedertagen ordning. Om det i ett sådant fall där en beställare felaktigt erhållit varumärkesförfalskade varor och det objektivt sett föreligger varumärkesintrång enligt svensk rätt skall varorna inte returneras till leverantören eftersom detta skulle innebära att handeln med de varumärkesförfalskade varorna fortsätter i strid mot EG-förordningen. Om domstolen i ett sådant fall konstaterar att varumärkesintrång objektivt sett är för handen kan domstolen besluta att varorna skall förstöras. Subjektiva förhållanden i frågan om varumärkesintrång föreligger eller inte saknar intresse vid tillämpning av EG-förordningen eftersom frågan om uppsåt eller oaktsamhet endast har betydelse vid bedömning av frågan om skadestånd och straffansvar. Det finns således inte något krav i förordningen att varumärkesförfalskade varor skall ha importerats medvetet för att de skall få förstöras.
Genom EG-förordningen bemyndigas tullmyndigheter i medlemsstaterna att ingripa i fråga om varor som misstänks vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade och som införs för fri omsättning, export eller återexport. Frågor om de rättsliga instansernas behörighet och om det rättsliga förfarandet regleras inte uttryckligen i förordningen.
Vad Scan-Tech anfört om att 15 kap. 3 § RB är tillämplig är felaktigt. Volvo har genom att väcka talan inom den föreskrivna fristen fått Tullverket att fatta beslut om att uppskjuta frigörandet av varorna i avvaktan på tingsrättens prövning i sakfrågan. Någon skyldighet för Volvo att ansöka om säkerhetsåtgärd enligt 15 kap. 3 § RB föreligger således inte; väckandet av talan har samma effekt som en säkerhetsåtgärd.
I 7 kap. 1 § tullagen hänvisas till bestämmelserna i EG-förordningen. I 7 kap. 6 § tullagen anges att fråga om rättighetsintrång skett och hur det skall förfaras med varorna i sådant fall skall prövas av domstol enligt bl.a. varumärkeslagen. Vidare framgår av samma paragraf att domstolen får meddela interimistiskt beslut om att uppskjuten frigörelse eller kvarhållande av varor skall upphöra. Svaranden kan således inkomma med ett interimistiskt yrkande om att varorna skall släppas. Domstolens prövning skall utgöra överprövning av Tullverkets beslut att uppskjuta frigörandet av varorna, ett beslut som vilar på den grunden att varorna utgör varumärkesförfalskningar. Grunden för ett sådant yrkande bör vara att varorna sannolikt inte utgör intrång i den varumärkesrätt varom är fråga. Vid denna bedömning skall bortses från subjektiva omständigheter.
Scan-Tech har medgivit att intrång objektivt sett föreligger beträffande grillarna men har bestritt intrång avseende förpackningarna till rods och stabilizing links. Det bestrids att detta åberopande av varumärket Volvo är förenligt med svensk rätt. Åberopandet är således inte tillåtet. Scan-Techs användning av Volvos varumärke på förpackningarna går utöver vad som kan betecknas som åberopande och ger intryck av att det föreligger ett kommersiellt samband mellan Volvo och Austin. Härigenom tillgodogör sig Scan-Tech den goodwill som Volvos varumärke åtnjuter i sin verksamhet för Scan-Techs egna produkter. För det fall tingsrätten skulle meddela ett interimistiskt förbud avseende förpackningarna till rods och stabilizing links med den lydelse som yrkats torde Scan- Tech kunna få ut produkterna i sig från tullen efter det att förpackningarna har avlägsnats.
Scan-Tech har inte anfört någonting till stöd för att intrång sannolikt inte föreligger.
Tingsrätten fattade följande beslut.
Rådets förordning (EG) nr 3295/94 har numera ersatts av Rådets förordning (EG) nr 1383/2003 om tullmyndigheternas ingripande mot varor som misstänks göra intrång i vissa immateriella rättigheter och om vilka åtgärder som skall vidtas mot varor som gör intrång i vissa immateriella rättigheter. Den nya förordningen (av praktiska skäl EU-förordningen) som saknar övergångsbestämmelser skall tillämpas från och med den 1 juli 2004. Såvitt avser relevanta frågor i målet skiljer sig EU- förordningen inte från den gamla förordningen.
I artikel 1 punkt 1 i EU-förordningen anges att i förordningen ”fastställs villkoren för tullmyndigheternas ingripande när varor misstänks göra intrång i immateriella rättigheter…” I punkt 2 i artikeln anges att i förordningen ”fastställs också de åtgärder som de behöriga myndigheterna skall vidta med avseende på de varor som avses i punkt 1, om det fastställs att de gör intrång i immateriella rättigheter.” När tullmyndigheterna gjort ett ingripande skall de nationella bestämmelserna tillämpas då det skall avgöras om intrång skett i en immateriell rättighet. Detta framgår av artikel 10. I artikel 16 finns en särskild föreskrift beträffande varor som befunnits utgöra intrång i en immateriell rättighet. Dessa varor får bl.a. inte avlägsnas från gemenskapens tullområde, exporteras eller återexporteras.
I 7 kap.tullagen (2000:1281) finns bestämmelser om åtgärder vid immaterialrättsliga intrång. I 6 § i kapitlet anges att fråga huruvida rättighetsintrång skett och hur det skall förfaras med varorna i sådant fall skall prövas av domstol enligt bl.a. varumärkeslagen. Det framgår också av denna paragraf att domstolen får meddela interimistiskt beslut om att uppskjuten frigörelse eller kvarhållande av varor skall upphöra. För att sådan prövning skall komma till stånd krävs naturligtvis att svaranden hos domstolen framställer ett interimistiskt yrkande om att varorna skall släppas. Domstolens prövning skall såsom Volvo uppgivit utgöra överprövning av Tullverkets beslut att uppskjuta frigörandet av varorna. Enligt EU-förordningen har Tullverket rätt att ingripa mot varor som misstänks göra intrång i någons varumärke. Vid domstolens prövning bör det därför tas ställning till om det föreligger grund för sådan misstanke. Vid prövningen skall bortses från det subjektiva rekvisitet.
Bestämmelsen i 15 kap. 3 § RB är inte tillämplig i detta fall. Denna bestämmelse är tillämplig i ett ordinärt fall då varumärkesintrång sker utan samband med Tullverkets ingripande vid import av varor. I ett sådant fall är det nödvändigt att domstolen kan fatta beslut om att varorna skall tas i förvar med stöd av 15 kap. 3 § RB. I ett fall såsom föreliggande har käranden genom Tullverkets kvarhållande av varorna fått till stånd en säkerhetsåtgärd som ersätter förvar.
Scan-Tech har vidgått att grillarna märkta med pinnen utgör intrång i varumärkena 217 378 och 217 379 men till sitt fredande åberopat att leveransen skett på grund av ett misstag från leverantörens sida och att intrånget därför inte skett medvetet. Tingsrätten finner inte att invändningen är bärkraftig eftersom det räcker med objektivt intrång för att kvarhållande skall få ske. Det kan anmärkas att det också räcker med objektivt intrång för förordnande om förbud och förstörelse enligt 37 a § respektive 41 § varumärkeslagen. Frågan om subjektivt intrång föreligger har däremot betydelse vid prövning av fråga om skadeståndsskyldighet enligt 38 § varumärkeslagen.
Vad gäller frågan om intrång i varumärkena 78 133 och 135 541 har Scan- Tech gjort gällande att varumärkesintrång inte föreligger eftersom Scan- Techs åberopande av varumärkena inte utgör varumärkesintrång på grund av att åberopandet skett i enlighet med god affärssed och är förenligt med såväl klassisk svensk rätt som (gamla) EG-förordningen. Tingsrätten finner inte att åberopandet skett på ett godtagbart sätt. Användningen av Volvos varumärke ger intryck av att det föreligger ett kommersiellt samband mellan Volvo och Austin.
Vad gäller de kvarhållna förpackningarna har tingsrätten tidigare uppfattat att Volvos förstörelseyrkande i den delen inte endast avser själva förpackningarna utan också innehållet i dem. Tingsrätten har ändrat uppfattning sedan Volvo uppgivit att för det fall tingsrätten skulle meddela ett interimistiskt beslut avseende förpackningarna till rods och stabilizing links ”med den lydelse som yrkats” torde Austin kunna få ut produkterna i sig från tullen efter det att förpackningarna har avlägsnats. Tingsrätten uppfattar numera att yrkandet endast avser själva förpackningarna. Vid detta förhållande bör varorna som ligger i förpackningarna inte kvarhållas längre.
Tingsrätten finner på grund av det anförda att Scan-Tech inte gjort antagligt att påstått intrång inte föreligger. Scan-Techs interimistiska yrkande skall därför lämnas utan bifall utom såvitt avser innehållet i förpackningarna som således inte kan anses omfattas av intrångspåståendet.
Scan-Techs interimistiska yrkande lämnas utan bifall utom såvitt avser varorna som ligger i förpackningarna till rods och stabilizing links. Dessa varor skall omedelbart frigöras.
Scan-Tech överklagade i Svea hovrätt och yrkade bifall till sitt vid tingsrätten framställda yrkande att de varor som har kvarhållits av Tullverket omgående skall frigöras, dock att kvarhållna grillar skall frigöras först sedan Volvos varumärken har avlägsnats från dem.
Scan-Tech åberopade förhör i hovrätten med tre personer.
Volvo bestred ändring.
Hovrätten (hovrättslagmannen Long, hovrättsrådet Cruz, referent, och tf. hovrättsassessorn Mitchell) anförde i slutligt beslut den 22 september 2004:
Hovrätten finner att de omständigheter som Scan-Tech vill bevisa med den erbjudna muntliga bevisningen är utan betydelse i hovrättens mål. Nämnda bevisning skall därför avvisas.
Hovrätten instämmer i alla delar i tingsrättens bedömning. Även om Volvos varumärke har tagits bort, saknas enligt hovrätten förutsättningar att förordna om att grillarna skall frigöras. På grund av det anförda skall Scan-Techs överklagande avslås.
Hovrätten avvisar den av Scan-Tech USA/Sweden AB erbjudna muntliga bevisningen.
Hovrätten avslår Scan-Tech USA/Sweden AB:s överklagande.
Scan-Tech överklagade och yrkade att HD skulle bifalla bolagets yrkande att de varor som kvarhållits av Tullverket omgående skall frigöras, beträffande grillarna dock först sedan Volvos varumärken har avlägsnats från dem. Scan-Tech yrkade vidare att HD skulle tillåta den i hovrätten åberopade muntliga bevisningen.
Volvo bestred ändring.
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, rev.sekr. Patterson, föreslog i betänkande att HD skulle meddela följande beslut:
Målet rör Tullverkets beslut att uppskjuta frigörandet av varor som importerats till Sverige. Ingripandet har skett med stöd av 7 kap.tullagen (2000:1281), som hänvisar till Rådets förordning (EG) nr 3295/94 av den 22 december 1994, om åtgärder för att förhindra övergång till fri omsättning, export, återexport eller hänförande till ett suspensivt arrangemang av varumärkesförfalskade och pirattillverkade varor. Denna förordning har från den 1 juli 2004 ersatts av Rådets förordning (EG) nr 1383/2003 av den 22 juli 2003 om tullmyndigheternas ingripande mot varor som misstänks göra intrång i vissa immateriella rättigheter. Det är den äldre förordningen (EG-förordningen) som skall tillämpas i målet.
I korthet innebär förfarandet att tullmyndigheten skall hålla kvar eller skjuta upp frigörandet av varor som förs in i eller ut ur Sverige, om varorna misstänks göra intrång i en immateriell rättighet. Rättighetsinnehavaren har därefter en viss kortare tid på sig att väcka talan vid domstol för att få intrångsfrågan prövad. Enligt 7 kap. 6 § tullagen får domstol meddela ett interimistiskt beslut om att uppskjuten frigörelse eller kvarhållande av varor skall upphöra. I regel föregås tullmyndighetens ingripande av en ansökan från rättighetsinnehavaren, som bl.a. skall innehålla en beskrivning av varorna.
Sedan Volvo Personvagnar AB (Volvo) inom den i EG-förordningen (artikel 7.1) föreskrivna tiden väckt talan mot Scan-Tech USA/Sweden AB (Scan- Tech) har Scan-Tech framställt ett interimistiskt yrkande om att varorna omgående skall frigöras. Frågan i HD är vilken prövning domstolen skall göra med anledning av ett sådant interimistiskt yrkande.
Scan-Tech har gjort gällande att EG-förordningen och tullagens bestämmelser endast reglerar det inledande skedet och att domstolen skall tilllämpa 15 kap. 3 § RB, antingen direkt eller analogt, vid sin prövning av det interimistiska yrkandet.
Det finns inte några bestämmelser i EG-förordningen eller tullagen som begränsar den tid under vilken tullens åtgärd kan bestå. Det framgår av ingressen till EG-förordningen att ett uppskjutande av varornas övergång till fri omsättning alternativt ett kvarhållande av varorna skall vara så länge som det är nödvändigt för att avgöra om varorna gör intrång i en immateriell rättighet. Enligt 7 kap. 6 § tullagen skall Tullverket i vissa fall verkställa domar avseende t.ex. förstöring av varor. Det förutsätts alltså att en åtgärd som tullmyndigheten vidtagit med stöd av EG-förordningen och tullagen kan bestå till dess att intrångsfrågan är slutligt avgjord. Detta innebär att rättighetshavaren i intrångsprocessen inte behöver framställa något yrkande om en interimistisk säkerhetsåtgärd enligt 15 kap. 3 § RB.
För att en säkerhetsåtgärd enligt 15 kap. 3 § RB skall kunna meddelas krävs att det föreligger sannolika skäl för rättighetshavarens anspråk och att det skäligen kan befaras att motparten hindrar eller försvårar utövningen av sökandens rätt eller väsentligen förringar dess värde. En säkerhetsåtgärd får beviljas endast om sökanden ställer säkerhet för skada som kan tillfogas motparten.
Ett ingripande av tullmyndigheten skall enligt artikel 1.1 a) och 6 i EG- förordningen ske om varorna misstänks vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade. Det finns inga krav som motsvarar de som ställs upp i 15 kap. 3 § RB. Vid kontrollåtgärder som vidtas med stöd av tullagen gäller dock enligt 6 kap. 1 § tullagen att ett beslut därom får fattas endast om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för enskilda. Proportionalitetsprincipen gäller även vid ingripanden enligt 7 kap.tullagen (prop. 1994/95:34 s. 101 f.).
Så som lagstiftningen är utformad finns det inte stöd för att domstolens prövning skall omfatta något mer än en överprövning av tullmyndighetens beslut, dvs. om förutsättningarna för ett ingripande var uppfyllda. Eftersom ett uppskjutet frigörande eller ett kvarhållande innebär en åtgärd som ersätter en säkerhetsåtgärd enligt RB bör det för att domstolen skall meddela ett beslut om att åtgärden skall upphöra krävas att det inte finns sannolika skäl för det påstådda intrånget.
De varor som tullmyndigheten ingripit mot avser dels grillar till bilar av märket Volvo, vilka är försedda med ett av Volvos figurmärken, dels förpackningar till reservdelar på vilka varumärket ”Volvo” angivits.
I fråga om grillarna föreligger sannolika skäl för varumärkesintrång. Den otillåtna användningen har ägt rum redan vid införseln till Sverige.
När det gäller förpackningarna är följande att beakta. Av 4 § andra stycket varumärkeslagen följer att det i viss utsträckning är tillåtet att vid tillhandahållande av reservdel, tillbehör eller liknande åberopa annans varumärke. Åberopandet är dock inte tillåtet om det ger sken av att vad som tillhandahålls kommer från kännetecknets innehavare eller av att denne medgett användningen. I art. 6.1 c) i Rådets första direktiv 89/104/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmningen av medlemsstaternas varumärkeslagar (varumärkesdirektivet) stadgas att innehavaren inte kan förhindra en användning av varumärket om det är nödvändigt för att ange en varas eller tjänsts avsedda ändamål, särskilt som tillbehör eller reservdel, förutsatt att användningen står i överensstämmelse med god affärssed. Syftet med denna inskränkning i ensamrätten är att det annars inte skulle gå att marknadsföra t.ex. en reservdel på ett effektivt sätt.
Förpackningarna består av ett omslag i plast med Scan-Techs logotyp tryckt över hela förpackningen samt en påklistrad etikett med ett nummer, Scan-Techs logotyp och orden ”Rod Volvo” respektive ”Stabilizer link Volvo”. Det finns inget i åberopandet som antyder att det finns ett kommersiellt samband mellan Volvo och Austin eller som ger intryck av att det är en originalreservdel. Det föreligger mot den bakgrunden inte sannolika skäl för att förpackningarna gör intrång i Volvos ensamrätt.
På grund av det anförda skall Scan-Techs överklagande bifallas på det sättet att förpackningarna omgående skall frigöras, i avvaktan på en slutlig prövning av intrångsfrågan.
HD finner inte skäl att hålla förhandling, ta upp muntlig bevisning eller inhämta förhandsavgörande från EG-domstolen.
HD ändrar på det sätt hovrättens beslut att förpackningarna till rods och stabilizing links omedelbart skall frigöras.
HD lämnar Scan-Tech USA/Sweden AB:s yrkande om upptagande av muntlig bevisning utan bifall.
HD finner inte skäl att inhämta förhandsavgörande från EG-domstolen.
HD (justitieråden Rodriguez, Lewis, Patrick, Williams, referent, och Cabrera) meddelade den 1 april 2005 följande slutliga beslut:
Målet rör Tullverkets beslut att uppskjuta frigörandet av varor som importerats till Sverige. Ingripandet har skett med stöd av 7 kap.tullagen (2000:1281), som hänvisar till Rådets förordning (EG) nr 3295/94 av den 22 december 1994 om åtgärder för att förhindra övergång till fri omsättning, export, återexport eller hänförande till ett suspensivt arrangemang av varumärkesförfalskade och pirattillverkade varor. Denna förordning har från och med den 1 juli 2004 ersatts av Rådets förordning (EG) nr 1383/2003 av den 22 juli 2003 om tullmyndigheternas ingripande mot varor som misstänks göra intrång i vissa immateriella rättigheter. Den nya förordningen (EG-förordningen), som saknar övergångsregler och som inte skiljer sig från den gamla förordningen såvitt avser de frågor som nu är relevanta, skall tillämpas i målet.
I korthet innebär förfarandet att tullmyndigheten skall hålla kvar eller skjuta upp frigörandet av varor som förs in i eller ut ur Sverige, om varorna misstänks göra intrång i en immateriell rättighet (artikel 1.1 a) och 9 i EG-förordningen). Av 6 kap. 1 § tullagen följer att ett beslut av tullmyndigheten om kontrollåtgärder får fattas endast om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för enskilda. Denna proportionalitetsprincip gäller även vid ingripanden enligt 7 kap.tullagen (prop. 1994/95:34 s.101 f.). Rättighetsinnehavaren har efter tullmyndighetens ingripande en viss kortare tid på sig att väcka talan vid domstol för att få intrångsfrågan prövad. Enligt 7 kap. 6 § tulllagen får domstol meddela ett interimistiskt beslut om att frigöra varorna.
Sedan Volvo Personvagnar AB (Volvo) väckt talan mot Scan-Tech USA/Sweden AB (Scan-Tech) har Scan-Tech framställt ett interimistiskt yrkande om att varorna omgående skall frigöras. Frågan i HD är vilken prövning domstolen skall göra med anledning av ett sådant interimistiskt yrkande.
Scan-Tech har gjort gällande att EG-förordningen och tullagens bestämmelser endast reglerar det inledande skedet och att domstolen skall tillämpa 15 kap. 3 § RB, antingen direkt eller analogt, vid sin prövning av det interimistiska yrkandet.
När en intrångstalan väcks i ett fall av förevarande slag, är varorna redan föremål för en interimistisk säkerhetsåtgärd som har vidtagits med stöd av EG-förordningen. Det kan inte krävas att käranden härutöver skall framställa ett yrkande om säkerhetsåtgärd enligt 15 kap. 3 § RB beträffande samma varor.
Så som regelverket är utformat saknas stöd för annat än att domstolen bara skall överpröva tullmyndighetens beslut, dvs. bedöma om det föreligger grund för misstanke att varorna gör intrång i någon immateriell rättighet och om åtgärden är förenlig med proportionalitetsprincipen. En sålunda begränsad överprövning är också motiverad av förordningens syfte, nämligen att hindra att varor som gör intrång i immateriella rättigheter släpps ut på marknaden. Därmed står det klart att ett yrkande om att säkerhetsåtgärden skall upphöra skall bedömas på grundval av EG-förordningen och tullagen och inte enligt de mera restriktiva reglerna i RB.
De varor som tullmyndigheten ingripit mot är dels grillar till bilar av märket Volvo, vilka är försedda med ett av Volvos figurmärken, dels förpackningar som innehållit reservdelar och på vilka varumärket ”Volvo” angivits.
Vad Scan-Tech anfört om att Scan-Tech inte haft för avsikt att importera grillar försedda med Volvos figurmärke saknar betydelse vid bedömningen av om varorna kan misstänkas göra varumärkesintrång.
I fråga om grillarna är det ostridigt att dessa är försedda med Volvos figurmärke. Detta intrång i varumärkesrätten har ägt rum genom införseln till Sverige (se 4 § första stycket varumärkeslagen, 1960:644, och prop. 1960:167 s. 70 f.). Scan-Tech har yrkat att Volvos figurmärke skall avlägsnas från grillarna varefter de omedelbart skall frigöras. Yrkandet kan inte prövas i detta mål om överprövning av Tullverkets beslut utan får avgöras av tingsrätten i samband med intrångsmålet.
Det finns alltså inte skäl att ändra hovrättens beslut beträffande grillarna.
När det gäller förpackningarna är följande att beakta. Av 4 § andra stycket varumärkeslagen följer att det i viss utsträckning är tillåtet att vid tillhandahållande av reservdel, tillbehör eller liknande åberopa annans varumärke. I förarbetena till 4 § andra stycket anges att regeln inte utgör hinder mot att den som tillhandahåller reservdelar upplyser att delarna lämpar sig för originalfabrikatet och att en sådan upplysning inte är känneteckensanvändning såvida upplysningen lämnas på ett sådant sätt att misstag är uteslutet och det finns ett befogat intresse av att omtala att varan passar visst fabrikat (se prop. 1960:167 s. 63 f. och 72).
I artikel 6.1 c) i Rådets första direktiv 89/104/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmningen av medlemsstaternas varumärkeslagar (varumärkesdirektivet) stadgas att innehavaren inte kan förhindra en användning av varumärket, om det är nödvändigt för att ange en varas eller tjänsts avsedda ändamål, särskilt som tillbehör eller reservdel, förutsatt att användningen står i överensstämmelse med god affärssed. Syftet med denna inskränkning i ensamrätten är att det annars inte skulle gå att marknadsföra t.ex. en reservdel på ett effektivt sätt, dvs. att förena det grundläggande intresset av varumärkesskydd med intresset för den fria rörligheten för varor och friheten att tillhandahålla tjänster inom den gemensamma marknaden.
I avgörandet NJA 1998 s. 474, det s.k. Volvomålet, framgår att en verkstads användning av Volvos kännetecken för att upplysa om att verkstaden, som inte är auktoriserad av Volvobolaget, tillhandahåller service av Volvobilar inte är otillåten, om den sker så att varje misstag om kommersiellt samband med varumärkesinnehavaren är uteslutet och åberopandet inte sker på sådant sätt att det ens kan ge sken av sådant samband.
EG-domstolens dom den 23 februari 1999 avseende förhandsavgörande i det s.k. BMW-målet, mål C63/97, REG 1999, s. I-905, avsåg bl.a., liksom Volvomålet, tillhandahållande av reparationer och underhåll av bilar med visst varumärke. Artiklarna 5-7 i varumärkesdirektivet gör enligt domstolen det inte möjligt för en varumärkesinnehavare att förbjuda tredje man att använda ett varumärke för att genom annonsering upplysa allmänheten om att han utför reparationer och underhåll av produkter som bär varumärket, vilka har förts ut på marknaden av varumärkesinnehavaren eller med dennes samtycke, eller att han är specialist på försäljning eller reparationer och underhåll av sådana produkter, om inte varumärket används på ett sådant sätt att det kan förefalla som om det föreligger ett ekonomiskt samband mellan det tredje företaget och varumärkesinnehavaren och särskilt att återförsäljarföretaget ingår i varumärkesinnehavarens återförsäljarorganisation eller att det föreligger ett särskilt samband mellan de två företagen. Av domen framgår vidare att frågan huruvida ett åberopande kan ge intryck av att det föreligger ett ekonomiskt samband mellan tredje man och varumärkesinnehavaren är en fråga om faktiska omständigheter som den nationella domstolen får avgöra mot bakgrund av omständigheterna i varje enskilt fall.
Förpackningarna består av ett omslag i plast med Scan-Techs logotyp flerfaldigt tryckt över hela förpackningen. Förpackningen är försedd med en påklistrad etikett med ett nummer, Scan-Techs logotyp och orden ”Rod Volvo” respektive ”Stabilizer link Volvo” (se bilagor 2 och 3 till detta beslut; ej återgivna här. Red.anm.). Dessa ord är återgivna med ett enhetligt typsnitt och format, och ordet Volvo framhävs inte särskilt. Det aktuella åberopandet av Volvos varumärke på förpackningarna får anses vara nödvändigt för att på ett enkelt sätt, som förebygger misstag, ange reservdelarnas användningsområde. De importerade reservdelarna är inte avsedda för Scan-Techs eget bruk, utan för vidareförsäljning till bl.a. verkstäder. Det finns inget i åberopandet som antyder att det finns ett kommersiellt samband mellan Volvo och Austin eller som ger intryck av att innehållet i förpackningen är en originalreservdel. Det föreligger mot den bakgrunden inte skäl att misstänka att förpackningarna gör intrång i Volvos ensamrätt.
På grund av det anförda skall Scan-Techs överklagande bifallas på det sättet att förpackningarna omgående skall frigöras.
Mot denna bakgrund finner HD inte skäl att hålla förhandling, ta upp muntlig bevisning eller inhämta förhandsavgörande från EG-domstolen.
HD ändrar på det sätt hovrättens beslut i huvudsaken att förpackningarna till rods och stabilizing links omedelbart skall frigöras.
HD avslår Scan-Tech USA/Sweden AB:s yrkande om upptagande av muntlig bevisning.
HD finner inte skäl att inhämta förhandsavgörande från EG-domstolen.
HD:s beslut meddelat: den 1 april 2005.
Mål nr: Ö 4188-04.
Lagrum: 7 kap. 6 § och 6 kap. 1 §tullagen (2000:1281), 4 § varumärkeslagen (1960:644) och artikel 1.1 a och 9 i Rådets förordning (EG) nr 1383/2003 av den 22 juli 2003.
Rättsfall: NJA 1998 s. 474 och REG 1999 s. 1-905.