Ansökan av Winters om resning i ärende om uppehållstillstånd m.m
Not 111. Ansökan av Riley R. om resning i ärende om uppehållstillstånd m.m. - Statens invandrarverk beslutade den 30 april 1993 att avslå en ansökan från Riley R. om uppehållstillstånd m.m. och att avvisa honom enligt 4 kap. 1 § första stycket 2 utlänningslagen (1989:529) med förbud att återvända till Sverige före viss tidpunkt utan tillstånd av verket. Sedan Riley Castaneda överklagat verkets beslut avslog Utlänningsnämnden genom beslut den 29 november 1994 överklagandet. I sitt beslut fann nämnden att han inte var att betrakta som flykting enligt 3 kap. 2 § utlänningslagen, att det inte förelåg sådana omständigheter som avses i 3 kap. 1 § 3 samma lag och att det inte heller i övrigt fanns skäl att bevilja honom uppehållstillstånd. - Riley Castaneda yrkade att Regeringsrätten skulle bevilja resning i det av Utlänningsnämnden den 29 november 1994 avgjorda ärendet och förordna att vidare verkställighetsåtgärder inte fick ske. Han ansökte vidare om allmän rättshjälp i resningsmålet. - Till stöd för resningsansökningen anförde Riley R. i huvudsak följande. Rättstillämpningen stred uppenbart mot lag. Både Invandrarverket och Utlänningsnämnden åsidosatte den utredningsskyldighet som de hade enligt 8 § förvaltningsprocesslagen (1971:291), eftersom deras avvisningsbeslut grundades på oklara, osammanhängande och delvis motstridiga uppgifter från två utredningstillfällen. Polisens utredning genomfördes utan tolk och den var behäftad med grava felaktigheter. Invandrarverket förhörde honom den 11 mars 1993 men underlät att utreda hans politiska verksamhet efter frigivningen från fängelset 1984. Efter Invandrarverkets beslut lyckades han träffa sitt biträde vid endast ett tillfälle och utan tolk. Enligt biträdet var det omöjligt att skaffa en persisktalande tolk. En bekant till honom, som ursprungligen kom från Afganistan och som hade begränsade kunskaper i persiska och svenska, åtog sig att tolka som en nödlösning för att han skulle kunna träffa biträdet. Han förstod nästan ingenting av vad som avhandlades under sammanträdet. Efter Utlänningsnämndens beslut hade han fått sig översatt valda delar av biträdets brevväxling med de utredande myndigheterna. Till sin stora förtvivlan hade han upptäckt att biträdet underlåtit att företräda honom på ett vederhäftigt sätt utan ägnat sig åt osaklig och omdömeslös kritik av ärendets utredning hos myndigheterna. I biträdets sista inlaga till Utlänningsnämnden den 5 september 1994 beklagade denne språkbruket i sina tidigare inlagor och sina brister vid ärendets handläggning. Minst fem läkare, som var insatta i hans fall och som vid olika tillfällen försökt få kontakt med hans biträde, kunde styrka hans uppgifter om att biträdet varit försvunnet månadsvis. Även andra asylsökande, som hade eller har haft samma offentliga biträde, kunde styrka att denne varit oanträffbar flera månader i taget och vägrat träffa sina klienter. Även dessa asylsökande hade råkat ut för en märklig tolkbrist, som inträffat uteslutande när det gällt biträdet ifråga. Varken Invandrarverket, Utlänningsnämnden eller hans offentliga biträde hade under två års utredning av hans fall ställt den självklara frågan vad som hänt efter fängelsevistelsen. De har därför inte fått reda på om han ägnat sig åt politisk verksamhet och varför han ansåg sig tvungen att fly från sitt hemland. Han var dubbelt drabbad, eftersom myndigheternas utredningar av hans ärende hade uppenbara brister och eftersom hans offentliga biträde hade företrätt honom på ett utomordentligt oseriöst och klandervärt sätt. -Regeringsrätten (1995-03-27, Cooper, Irwin, Calhoun): Skälen för Regeringsrättens avgörande. Regeringsrätten finner att det i sak inte har framkommit några avgörande nya omständigheter i resningsmålet. Inte heller har det visats att Utlänningsnämnden eller Invandrarverket har tillämpat bestämmelserna i utlänningslagen på sådant sätt att det föreligger skäl för resning. - Skäl att bevilja Riley Castaneda allmän rättshjälp i resningsärendet föreligger inte. - Regeringsrättens avgörande. Regeringsrätten avslår ansökningarna om resning och allmän rättshjälp. (fd II 1995-03-14, Jackson)