I.L. mot J.B., Ad.B. och An.B. angående faderskap.
Den 12:e.  42. (T 307-03) I.L. mot J.B., Ad.B. och An.B. angående faderskap.
I.L. yrkade vidÖrebro tingsrättatt tingsrätten skulle fastställa att han ej är far till J.B., Ad.B. och An.B. samt att avgivet erkännande av faderskapet saknar verkan mot honom.
Som grund för yrkandena anförde I.L. bl.a. följande. Barnen har tillkommit genom att han vid tre tillfällen donerat sperma till A.B., som levde i ett homosexuellt förhållande. Något sexuellt umgänge mellan honom och barnens mor har inte förekommit.
Hans erkännande av faderskapet har tillkommit enbart för att barnen i framtiden skulle känna till sin härkomst. Några förpliktelser skulle inte följa på erkännandet. Det fanns även hot om att kräva underhållsbidrag med i bilden. Undertecknandet av faderskapserkännandena har skett under felaktiga förutsättningar. I enlighet med 36 § avtalslagen är det oskäligt att åberopa erkännandena mot honom.
J.B., Ad.B. och An.B. bestred I.L:s yrkanden och anförde bl.a. Det kan vitsordas att något samlag inte ägt rum. I.L. har dock lämnat sitt samtycke till befruktning genom att lämna sperma. Han har därefter erkänt faderskapet vilket är bindande för honom. 1 kap. 5 § FB avser endast fastställande av faderskap. I.L. erkände frivilligt faderskapet.
Tingsrättenanförde i domden 31 januari 2002. Domskäl.Parterna är ense om att A.B., vad gäller alla barnen, befruktats genom insemination och att I.L. i samtliga fall donerat sperma.
I.L. har i första hand gjort gällande att faderskapserkännandet inte skall ha någon verkan eftersom det inte förekommit något sexuellt umgänge mellan parterna vilket är ett krav för fastställande av faderskapet. Enligt 1 kap. 5 § FB skall, i det fall faderskapet skall fastställas genom dom, rätten förklara en man vara fader om det är utrett att han har haft samlag med barnets moder under tid då barnet kan vara avlat och det med hänsyn till samtliga omständigheter är sannolikt att barnet har avlats av honom. För det fall att tingsrätten skulle ha att fastställa faderskapet skulle därmed ha krävts att parterna skulle haft samlag med varandra. I.L. har dock genom faderskapserkännande bekräftat att han är far till J.B., Ad.B. och An.B. Tingsrätten kommer därmed inte att pröva om faderskap skall fastställas.
I 1 kap. 4 § FB stadgas om vad som krävs vid faderskapsbekräftelser och när en sådan skall anses sakna verkan. Därvid stadgas att om det senare visas att den som har lämnat bekräftelsen inte är fader till barnet, skall rätten förklara att bekräftelsen saknar verkan mot honom. I denna del skall framhållas, att utformningen av faderskapsregeln i 1 kap. 5 § FB inte föranlett någon ändring av regeln om att den som erkänt sig vara fader skall för att kunna kullkasta erkännandet visa att detta är oriktigt. Han skall sålunda visa att han inte är fader (se Bautista, Kommentar till föräldrabalken, 1996, s. 48). I.L. har inte ens gjort gällande att han inte skulle vara biologisk far till J.B., Ad.B. och An.B. Vad han i övrigt anfört om vad som tilldrog sig innan han undertecknade faderskapserkännandena – hoten om krav på underhållsbidrag, felaktiga förutsättningar m.m. – medför under dessa omständigheter inte att bekräftelserna skall förklaras sakna verkan mot honom eftersom annat inte har framkommit än att han frivilligt undertecknat faderskapserkännandena. Tingsrätten önskar i denna del tillägga att lagstiftaren intagit den ståndpunkten att faderskapstalan inte skall kunna föras mot en spermagivare som är ovillig att erkänna faderskapet. Däremot bör det inte vara något som hindrar att givaren i ett sådant fall frivilligt tar på sig faderskapet till barnen genom ett faderskapserkännande (se prop. 1984/85:2 s. 14 och 20 f.).
I.L:s talan skall därmed lämnas utan bifall, varvid faderskapserkännandena fortfarande är giltiga.
Domslut.Kärandens talan lämnas utan bifall.
Sedan I.L. överklagat domen iGöta hovrättoch motparterna bestritt ändring fastställde hovrätten genom dom den 11 december 2002 tingsrättens domslut.
I.L. yrkade att HD skulle fastställa att han inte är fader till J.B., Ad.B. och An.B. samt att de avgivna faderskapserkännandena skulle förklaras sakna verkan mot honom. J.B., Ad.B. och An.B. bestred ändring. Parterna åberopade bevisning i HD.
Föredragandenföreslog att HD skulle meddela följande dom. Domskäl.HD finner att de bevis parterna åberopat uppenbart skulle bli utan verkan. HD tillåter därför inte bevisningen.
Målet gäller frågan om I.L. kan fastställas inte vara far till barnen J.B., Ad.B. och An.B. och om ogiltighet av faderskapsbekräftelse.
För att en man skall kunna förklaras vara far till ett barn genom dom enligt 1 kap. 5 § FB, i dess lydelse före den 1 juli 2005, krävs att två förutsättningar skall vara uppfyllda. För det första skall det vara utrett att han haft samlag med modern under den tid barnet kan vara avlat (konceptionstiden). För det andra skall det med hänsyn till samtliga omständigheter vara sannolikt att barnet avlats av honom. När lagen (1984:1140) om insemination infördes gjordes bedömningen att talan inte skulle kunna föras mot en spermagivare (prop. 1984/85:2 s. 14). I konsekvens med dessa uttalanden har faderskapstalan ogillats i två hovrättsavgöranden mot män som givit sperma i egen regi (Svea hovrätt den 13 april 1992, T Terry och RH 1998:103). Genom en ändring i 1 kap. 5 § FB, som trädde i kraft den 1 juli 2005, (prop. 2004/05:137 s. 52 f.) kan talan om fastställande av faderskap numer föras även mot en privat spermagivare.
I paragrafen föreskrivs, såvitt nu är av intresse, att om faderskap skall fastställas genom dom, skall rätten förklara en man vara far, om det genom en genetisk undersökning är utrett att han är barnets far. I propositionen anges att barnets bästa och barnets rätt till kunskap om sitt ursprung leder till att det måste finnas en möjlighet att få faderskapet fastställt även vid privat insemination (a. prop. s. 53). För barn som avlats före ikraftträdandet gäller enligt övergångsbestämmelserna 1 kap. 5 § FB i sin äldre lydelse.
I förevarande mål är 1 kap. 5 § FB inte tillämplig eftersom målet inte rör fastställande av faderskap.
I.L. har inte gjort gällande att han inte skulle vara biologisk far till J.B., Ad.B. och An.B. Inte heller har det framkommit omständigheter som tyder på att han inte skulle vara far till barnen. Faderskapsbekräftelsen kan därför inte med stöd av 1 kap. 4 § FB förklaras sakna verkan mot honom.
Av rättsfallet NJA 1965 s. 333 framgår att avtalslagens ogiltighetsregler kan tilllämpas på en faderskapsbekräftelse. På de av I.L. anförda grunderna kan emellertid faderskapsbekräftelsen inte förklaras ogiltig.
Domslut.HD finner ej skäl tillåta den av parterna begärda bevisningen. HD fastställer hovrättens domslut.
HD(justitieråden Williams, Kramer, Lindebladoch Virdesten,referent): Domskäl.I.L. har donerat sperma som lett till att A.B. blivit befruktad vid tre tillfällen och under åren 1992–1996 fött barnen J.B., Ad.B. och An.B. Något samlag eller annat könsligt umgänge har inte ägt rum mellan I.L. och A.B. I.L. har den 20 mars 2000 skriftligen bekräftat att han är fader till barnen.
I.L. har som grund för sin talan i första hand åberopat att hans bekräftelser av faderskapet saknar verkan eftersom befruktningarna skett genom insemination och inte genom samlag.
Enligt 1 kap. 5 § FB i dess lydelse före den 1 juli 2005 skulle en man förklaras vara fader om det var utrett att han hade haft samlag med barnets moder under tid då barnet kunde vara avlat och det med hänsyn till samtliga omständigheter var sannolikt att barnet hade avlats av honom. Av övergångsbestämmelserna till den ändring av nämnda paragraf som trädde i kraft den 1 juli 2005 följer att paragrafen i sin äldre lydelse skall gälla för barn som har avlats före ikraftträdandet.
Oberoende av huruvida den nu nämnda bestämmelsen i sin äldre lydelse innebär att en talan mot I.L. om fastställande av faderskap till barnen B. inte kunnat bifallas, förelåg det inte något hinder mot att I.L. med för honom bindande verkan bekräftade faderskapen enligt 1 kap. 4 § FB (prop. 1984/85:2 s. 14 och 20 f. samt 2004/05:137 s. 53). Avsaknaden av samlag mellan I.L. och A.B. samt det förhållandet att befruktningarna tillkommit genom insemination medför därför inte att han på den grunden kan vinna bifall till sin talan.
I.L. har i andra hand gjort gällande att faderskapsbekräftelserna har tillkommit på ett sådant sätt och under sådana omständigheter att de är ogiltiga. Han har därvid åberopat ogiltighetsgrunderna i avtalslagen, motivvillfarelse och förutsättningsläran.
Av rättsfallet NJA 1965 s. 333 framgår att avtalslagens ogiltighetsgrunder i och för sig kan tillämpas på en faderskapsbekräftelse (se t.ex. Bautista, Föräldrabalken och internationell föräldrarätt, 1996 s. 47 och Gill, Föräldraskap i rättslig belysning, 2000 s. 196). De omständigheter som I.L. åberopat till stöd för att bekräftelserna skulle vara ogiltiga avser emellertid inte de biologiska faderskapen utan främst faderskapens ekonomiska rättsverkningar, och de är inte heller i övrigt av sådan art att de kan läggas till grund för en ogiltigförklaring av faderskapsbekräftelserna.
Mot denna bakgrund finner HD inte skäl att tillåta den av parterna åberopade bevisningen.
Hovrättens domslut skall därför fastställas.
Domslut.HD avvisar den av parterna åberopade bevisningen.
HD fastställer hovrättens domslut.
JustitierådetHåstadvar skiljaktig avseende motiveringen på sätt som framgår av följande yttrande:
Vad I.L. anfört om att faderskapsbekräftelserna är ogiltiga, därför att samlag inte förekommit förtjänar inte avseende. Samlagsrekvisitet i 1 kap. 5 § FB fanns vid den i målet aktuella tiden som ett presumerande faktum för att underlätta fastställande av biologiskt faderskap. Om det är styrkt att sperma överförts genom insemination bör bestämmelsen kunna tillämpas analogiskt. Dessutom har den grundläggande regeln alltid funnits i bakgrunden, nämligen att faderskap skall fastställas om det på vilket sätt som helst (men i praktiken genom DNA-analys) är styrkt att mannen är far till barnet (se NJA 1998 s. 184 och 1999 s. 598 samt t.ex. Wolfe, Barn- och föräldrarätt, 5 uppl. 2005, s. 55 ff. och Gill, Juridisk Tidskrift 1995–96 s. 1060 ff. särskilt s. 1068 ff.).
I.L. har därutöver – med hänvisning till vissa rättsregler – gjort gällande att faderskapsbekräftelserna är ogiltiga som rättshandlingar (jfr NJA 1965 s. 333) bl.a. därför att familjerättssekreteraren i samband med bekräftelserna försäkrade att dessa inte skulle ha några ekonomiska konsekvenser utan endast avsåg att barnen skulle få kännedom om sin härkomst. Han har också velat att familjerättssekreterarens utsaga i hovrätten skall förebringas i HD ”till styrkande av omständigheterna runt I.L:s faderskapserkännande”.
I en proposition 1984/85:2 framlades förslag om införande av en lag om artificiell insemination på sjukhus, varvid en förutsättning var att kvinnan är gift eller bor tillsammans med en man under äktenskapsliknande förhållanden och att denne man skriftligen samtyckt till åtgärden. Fry kan vara denne mans eller en annan mans. I anslutning härtill föreslogs en ny paragraf i FB (1 kap. 6 §) enligt vilken den samtyckande mannen skulle anses som far, om det med hänsyn till samtliga omständigheter var sannolikt att barnet avlats genom inseminationen, vare sig denna skett enligt inseminationslagen eller privat. Dessa regler blev sedan lag. I betänkandet hade dessutom föreslagits att det i FB skulle införas en regel om att talan inte fick föras om fastställande av att spermagivaren är barnets far, om barnet avlats genom insemination med sperma från en annan man är kvinnans make eller sambo (SOU 1983:42; 1 kap. 6 §). Detta förslag, som inte var begränsat till insemination enligt den samtidigt föreslagna lagen om insemination på svenskt sjukhus utan även omfattade privat insemination, blev dock inte upptaget i propositionen.
Den i målet aktuella lagstiftningen omfattar således inte privata inseminationer i annan mån än att ett socialt faderskap kan fastställas för en samboende och samtyckande man, och den innehåller över huvud taget ingen regel om att faderskapstalan inte kan föras mot spermagivare. Emellertid uttalade departementschefen – med hänsyftning också på privat insemination – att det ”knappast kan vara någon fördel för barnet att en givare, som över huvud taget inte har avsett att bli dess far, kan påtvingas ett … faderskap. Visserligen skulle en möjlighet att föra faderskapstalan mot givaren kunna fungera som spärr mot en okontrollerad verksamhet med insemination på ensamstående kvinnor. Om en illegal verksamhet av detta slag skulle komma att bedrivas, är det dock sannolikt att den skulle ske i sådana former att givaren inte i efterhand kan identifieras. Som sanktion mot en sådan verksamhet skulle därför en möjlighet till faderskapstalan mot givaren i praktiken bli meningslös. Enligt min mening skulle en sanktion av detta slag inte heller vara en adekvat påföljd.” Departementschefen drog sedan slutsatsen att det inte bör vara möjligt att föra en faderskapstalan mot givaren (prop. 1984/85:2 s. 14), vare sig ett socialt faderskap var fastställt eller inte.
Det bör noteras att departementschefens uttalande inte (i motsats till vissa hovrättsdomar) bygger på uppfattningen att samlag måste ha utretts för att ett biologiskt faderskap skall kunna fastställas. Skälen var andra, framför allt att en dom på faderskap för en spermagivare inte låg i barnets intresse och inte var en ”adekvat påföljd”.
Om detta uttalande skulle binda domstolarna och således anses ge uttryck för gällande rätt 1985–2005 och om en spermadonator på angivna skäl därmed kunde bli juridiskt ansvarig fader uteslutande genom egen bekräftelse, borde det enligt min mening medföra att en faderskapsbekräftelse är ogiltig inte bara om bekräftelsen tillkommit genom råntvång eller förfalskning utan också om den tillkommit genom vilseledande om dess rättsverkningar från den behöriga myndigheten, även om donatorn medger att han är far och allt talar för detta. T.o.m. departementschefen hade uppfattningen att ett faderskap med vanliga rättsverkningar inte var den adekvata påföljden, så spermagivaren bör vara ursäktad om han trodde på ett myndighetsbesked att bekräftelsen inte skulle ha några ekonomiska rättsverkningar. Särskilda yrkanden att bekräftelsen inte skall medföra underhållsskyldighet, arvsrätt, namnrätt etc., vilka skulle kunna leda till att vissa men inte andra faderskapsverkningar uppkommer, synes mindre lämpliga, och en skadeståndsskyldighet för det allmänna framstår som en omväg. I ett mål om ogiltigförklaring av bekräftelsen på avtalsrättslig grund borde, med denna utgångspunkt, bevisning om vilseledande från den behöriga myndigheten tillåtas, eftersom temat skulle ha betydelse.
Emellertid kan det nämnda motivuttalandet inte anses bindande, eftersom det inte har någon förankring i antagen lagtext. Det bör följas bara om argumenten övertygar. Uttalandet står i strid mot 2 kap. 1 § FB, som innebär att faderskap skall fastställas, samt alla värderingar som rådde vid tidpunkten (liksom för övrigt därefter, se prop. 2004/05:137 s. 52 f.), nämligen att ett barn har ett ideellt och medicinskt intresse av att få sitt ursprung fastställt och att alla barn i personligt och ekonomiskt hänseende skall ha två ansvariga föräldrar. Skattebetalarna har ett intresse av att regressrätt avseende underhållsstöd kan riktas mot två föräldrar. Motivuttalandet bör därför inte följas av domstolarna, utom då barnet redan har, eller kan få, en far i enlighet med 1 kap. 6 § FB (jfr Bautista, Föräldrabalken, a. st. samt Gill, a.a. s. 1064 f. och densamma, Föräldraskap i rättslig belysning, 2000, s. 336 f.). Talan om faderskap mot en privat spermadonator bör alltså – med angett undantag och oavsett hur sperman överförts – kunna bifallas även om konceptionen ägt rum 1985–2005.
Med denna utgångspunkt framstår det som meningslöst att ogiltigförklara en faderskapsbekräftelse, om det är utrett att den som avgett bekräftelsen haft samlag med modern eller låtit sin sperma på annat sätt överföras till henne och det är sannolikt att barnet avlats av honom.
I enlighet med det anförda skall I.L:s begäran om bevisupptagning i HD avvisas, eftersom bevisningen är utan betydelse i målet, och hans talan om ogiltigförklaring av bekräftelsen skall lämnas utan bifall.