Tingsrätten har i ett brottmål prövat enskilt anspråk hänförligt till brott, för vilket åtalet lagts ned på grund av preskription. Hovrätten har ansett att det enskilda anspråket inte kunnat prövas inom ramen för brottmålet eftersom någon ansvarstalan inte längre förelegat i den delen. Tingsrättens dom i frågan om det enskilda anspråket har undanröjts och målet i den delen återförvisats till tingsrätten.
A.S.A. åtalades för grov kvinnofridskränkning under tiden sommaren 2008 till och med den 15 oktober 2009 samt för skadegörelse den 16 mars 2010. P.T.O. framställde som målsägande enskilda anspråk i anslutning till respektive åtalspunkt.
Vid huvudförhandlingen lades åtalet för skadegörelse ned på grund av preskription och målet i den delen skrevs av. P.T.O. förklarade dock att hon vidhöll den del av skadeståndstalan som gällde påstådd skadegörelse.
Tingsrätten (tf. rådmannen Reed samt nämndemännen Rodriguez, Jackson och Cobb) dömde A.S.A. för grov kvinnofridskränkning och tillerkände P.T.O. visst skadestånd på grund av det brottet. Genom domen tillerkändes P.T.O. dessutom skadestånd på grund av den påstådda skadegörelsen.
A.S.A. överklagade domen och yrkade att åtalet skulle ogillas och att P.T.O:s skadeståndsyrkanden skulle lämnas utan bifall.
Åklagaren och P.T.O. motsatte sig ändring av tingsrättens dom.
Under målets handläggning i hovrätten uppkom fråga om fel förekommit vid tingsrätten när den prövat P.T.O:s talan om skadestånd på grund av påstådd skadegörelse i samband med brottmålet. Hovrätten uppmärksammade parterna på frågan och väckte därvid också frågan om den överklagade domen i den delen skulle undanröjas och målet återförvisas till tingsrätten för fortsatt behandling. Parterna uppgav sig inte ha någon invändning mot undanröjande och återförvisning om hovrätten skulle anse att det förekommit fel i tingsrättens handläggning.
Hovrätten (hovrättsråden Miller och Stevens, referent, tf. hovrättsassessorn Miller samt nämndemännen Alexander och Rojas) anförde i beslut den 14 december 2012 följande.
A.S.A. var i tingsrätten åtalad för grov kvinnofridskränkning och skadegörelse. I anslutning till respektive åtalspunkt framställde målsäganden P.T.O. skadeståndsanspråk. Vid huvudförhandlingen lade åklagaren på grund av preskription ner åtalet avseende skadegörelse och tingsrätten skrev av målet såvitt gällde åtalet i den delen. P.T.O. förklarade emellertid att hon vidhöll sin skadeståndstalan på grund av påstådd skadegörelse. Tingsrätten prövade genom den överklagade domen P.T.O:s skadeståndstalan på grund av påstådd skadegörelse och biföll till viss del hennes yrkanden.
Enligt 22 kap. 1 § rättegångsbalken får talan om enskilt anspråk i anledning av brott föras i samband med åtal för brottet. Om anspråket inte upptas i samband med åtalet, ska talan föras i den för tvistemål stadgade ordningen. Om åtal läggs ner ska rätten på yrkande av part förordna att talan om enskilt anspråk som hänför sig till den åtalade gärningen ska handläggas i den för tvistemål stadgade ordningen. Om parterna inte framställer något sådant yrkande är talan förfallen (22 kap. 6 § rättegångsbalken).
I förevarande fall har P.T.O. påkallat prövning av det enskilda anspråket. Vid sådant förhållande har tingsrätten bort pröva det enskilda anspråket i den för tvistemål stadgade ordningen. Prövningen har inte kunnat ske inom ramen för brottmålet eftersom någon ansvarstalan inte längre förelegat i den delen (se SOU 1938:43 Processlagberedningens förslag till rättegångsbalk, s. 282 och Mccormick, Rättegången i brottmål enligt RB, Stockholm 1968, s. 327; jfr Nordh, Praktisk process III, 2 uppl., Uppsala 2010, s. 74).
Att tingsrätten inom ramen för brottmålet prövat det enskilda anspråk som hänför sig till påstådd skadegörelse utgör ett fel. Felet kan antas ha inverkat på målets utgång i den delen i tingsrätten och det kan inte utan väsentlig olägenhet avhjälpas i hovrätten. Målet i nu angiven del bör mot den bakgrunden återförvisas till tingsrätten för fortsatt behandling.
Hovrätten meddelar prövningstillstånd och undanröjer tingsrättens dom såvitt gäller frågan om skadestånd för påstådd skadegörelse och visar målet i den delen åter till tingsrätten för fortsatt behandling.
Hovrättens beslut meddelat: den 14 december 2012.
Mål nr: B 4586-12.
Lagrum: 22 kap.1 och 6 §§ samt 51 kap.28 och 29 §§rättegångsbalken.
Litteratur: SOU 1938:43 Processlagberedningens förslag till rättegångsbalk, s. 282; Olivecrona, Thompson, Rättegången i brottmål enligt RB, Stockholm 1968, s. 327; Nordh, Anderson, Praktisk process III, 2 uppl., Uppsala 2010, s. 74.