Sedan Högsta domstolen har meddelat tillstånd till ett måls prövning i hovrätten har part ansetts berättigad till ersättning för sina rättegångskostnader i Högsta domstolen, trots att yrkandet om ersättning inte hade framställts där.
Malmö tingsrätt beslöt den 28 december 2010 att en av Johnson mot F.J. väckt talan vid tingsrätten skulle handläggas i förenklad form enligt 1 kap. 3 d § RB. F.J. överklagade detta beslut i Hovrätten över Skåne och Blekinge, som den 14 april 2011 beslöt att inte meddela prövningstillstånd. Efter överklagande av F.J. beslöt HD den 15 februari 2012, med ändring av hovrättens beslut, att meddela tillstånd till målets prövning i hovrätten (NJA 2012 s. 30).
Sedan handläggningen återupptagits i hovrätten begärde F.J. ersättning för rättegångskostnader i hovrätten och HD med 13 772 kr, varav 12 kr avsåg porto och återstående belopp ersättning för ombudsarvode.
Hovrätten (hovrättslagmannen Phillips, hovrättsrådet Aguirre, referent, och tf. hovrättsassessorn Brown) ändrade i beslut den 5 september 2012 tingsrättens beslut på så sätt att hovrätten förordnade att målet vid tingsrätten även fortsättningsvis skulle handläggas enligt de ordinära reglerna för tvistemål.
Hovrätten förpliktade Johnson att ersätta F.J. med 6 000 kr jämte ränta för rättegångskostnader i hovrätten. Däremot bifölls inte F.J:s yrkande om ersättning för rättegångskostnader i HD. Som motivering anförde hovrätten att detta yrkande inte hade framställts i HD innan målet avslutades där och att hovrätten därför var förhindrad att pröva yrkandet.
F.J. överklagade hovrättens beslut och yrkade att HD skulle, med ändring av hovrättens beslut, förplikta Johnson att ersätta honom för ytterligare rättegångskostnader med 7 772 kr jämte ränta.
Johnson bereddes tillfälle att yttra sig.
HD avgjorde målet efter föredragning.
Föredraganden, justitiesekreteraren Sellers, föreslog i betänkande följande beslut:
F.J. överklagade ett beslut från hovrätten att inte meddela prövningstillstånd och yrkade att HD skulle bevilja prövningstillstånd i hovrätten. I HD framställdes inget yrkande om ersättning för rättegångskostnader. HD meddelade tillstånd till målets prövning i hovrätten.
I hovrätten begärde F.J. ersättning för rättegångskostnader i såväl hovrätten som HD. Hovrätten förpliktade Johnson att ersätta F.J:s rättegångskostnader i hovrätten men inte i HD. I skälen för beslutet angav hovrätten att den ansåg sig förhindrad att pröva F.J:s yrkande om ersättning för rättegångskostnader i HD eftersom han inte hade framställt något sådant yrkande där.
Frågan i målet är om, sedan tillstånd till ett måls prövning i hovrätten har meddelats av HD, ett yrkande om ersättning för rättegångskostnader i HD måste ha framställts där för att det ska kunna prövas av hovrätten i samband med att målet avgörs.
Frågor rörande rättegångskostnader som har uppstått i HD när domstolen meddelar tillstånd till ett måls prövning i hovrätt är inte särskilt reglerade i 18 kap. RB. Frågorna har inte heller berörts i motiven. I rättsfallet NJA 1990 s. 770 slog emellertid HD fast att hovrätten ska pröva frågan om rättegångskostnader som uppstår i samband med att HD meddelar tillstånd till målets prövning i hovrätten, och att så ska ske i samband med att målet avgörs där. I det fallet hade ett yrkande om ersättning för rättegångskostnader framställts i HD.
Av 18 kap. 14 § första stycket RB framgår att en part, som vill ha ersättning för rättegångskostnad, ska framställa sitt yrkande innan handläggningen avslutas. Om ett sådant yrkande inte har framställts inom den angivna tiden, har parten förlorat sin rätt att föra talan om rättegångskostnader som uppstått vid samma rätt.
När högre rätt återförvisar ett mål till lägre rätt, ska frågan om kostnaderna i den högre rätten prövas av den lägre rätten i samband med målet efter dess återupptagande (18 kap. 15 § tredje stycket RB). I rättsfallet NJA 2007 s. 510 uttalade HD att det fick antas att den i 18 kap. 14 § första stycket föreskrivna skyldigheten att framställa sitt yrkande innan handläggningen är avslutad inte gäller i en sådan situation. Det skulle därför anses tillräckligt att parten framställer kostnadsanspråket innan handläggningen har avslutats vid den domstol som har att besluta i frågan.
Den i rättsfallet NJA 2007 s. 510 fastställda principen bör tillämpas även när HD har meddelat tillstånd till målets prövning i hovrätten. Det får därmed anses tillräckligt att en part i en sådan situation framställer ett yrkande om ersättning för rättegångskostnader som har uppkommit vid handläggningen av tillståndsfrågan i HD innan målet avslutas i hovrätten.
F.J. har i hovrätten framställt yrkande om ersättning för de rättegångskostnader som hänförde sig till handläggningen av tillståndsfrågan i HD. Johnson ska ersätta F.J. för dessa kostnader. Vad som har yrkats får anses skäligt. Ränta enligt 6 § räntelagen ska utgå från dagen för hovrättens beslut till dess betalning sker (18 kap. 8 § andra stycket RB, se även NJA II 1973 s. 339 f.).
HD ändrar på det sätt hovrättens beslut att Johnson förpliktas ersätta F.J. för rättegångskostnader med ytterligare 7 772 kr, avseende ombudsarvode. På beloppet ska utgå ränta enligt 6 § räntelagen från den 5 september 2012 tills betalning sker.
HD (justitieråden Johnson, Keller, referent, Fry, Lee och Aguirre) meddelade den 7 februari 2014 slutligt beslut i enlighet med betänkandet.
HD:s beslut meddelat: den 7 februari 2014.
Mål nr: Ö 4070-12.
Lagrum: 18 kap. 14 och 15 §§ RB.
Rättsfall: NJA 1990 s. 770 och NJA 2007 s. 510.