Brottsrubricering, påföljdsbestämning och skadestånd vid grov kvinnofridskränkning. - Referat nr 22 av totalt 22 hovrättsdomar som har meddelats under 2003 (referat RH 2003:70-91). Redovisningen upptar inte alla domar avseende grov kvinnofridskränkning som har meddelats av hovrätterna under år 2003 utan får närmast ses som en exemplifiering av hovrätternas rättstillämpning. Särskilt skall anmärkas att i de inte så få fall då domen upptar annat eller andra brott än grov kvinnofridskränkning redovisas inte domen, om inte det andra brottet kan sägas utgöra ett led i kränkningen. Domstolarnas motiveringar återges inte ordagrant utan merendels i sammanfattning. Skiljaktiga meningar redovisas inte. Samtliga domar har vunnit laga kraft.
Gärningarna: F.S. har misshandlat och hotat sin hustru enligt följande. (1) I september 2002 tog F.S. ett strypgrepp om hustruns hals, slog henne i ansiktet och huvudet och sparkade henne på benen och i magen. Av misshandeln fick hon andnöd och blåmärken. I samband med misshandeln hotade han hustrun att döda henne. (2) Omkring årsskiftet 2002/2003 tog F.S. ett strypgrepp runt hustruns hals så att hon fick andnöd och utdelade två slag med öppen hand i hennes ansikte. F.S. hotade i samband härmed hustrun att stoppa hennes huvud i den uppvärmda ugnen. (3) Den 23 januari 2003 utdelade F.S. flera slag med öppen hand mot hustruns ansikte, slog henne över armarna och händerna med en sopborste, tog strypgrepp om hennes hals så att hon fick andnöd samt utdelade flera knytnävsslag mot hustruns ansikte och huvud. Av misshandeln fick hon svullnader över ena handen, på pannan och på vänster käkben samt underhudsblödningar på halsen och armarna. I samband med misshandeln hotade F.S. att döda hustrun.
Personliga förhållanden: F.S. är född år 1970. F.S. var såvitt känt ostraffad. Han var häktad i målet.
Tingsrätten dömde F.S. för grov kvinnofridskränkning till fängelse i sex månader samt ålade F.S. att betala skadestånd med 37 000 kr, varav 35 000 kr för kränkning (yrkat 50 000 kr) och yrkade 2 000 kr för sveda och värk.
I påföljdsfrågan anförde tingsrätten att det inte hade framkommit några särskilda skäl att välja annan påföljd än fängelse.
Hovrätten fastställde tingsrättens dom.