Fråga om ett mopedbud, som arbetade för ett budföretag och tidigare varit tidsbegränsat anställt som cykelbud hos det företaget, fortfarande var anställt hos budföretaget eller behovsanställt hos ett bemanningsföretag och uthyrt till budföretaget.
AD 45
Foodora AB.
Foodora AB (Foodora) har träffat kollektivavtal med Svenska Transportarbetareförbundet (Transport).
A.A. är medlem i Transport.
A.A. var tidsbegränsat anställd som cykelbud hos Haley under perioden 28 februari–26 juni 2019. Partena är oeniga i frågan om A.A. även därefter var anställd hos Haley som mopedbud till och med den 26 juni 2021. Den dagen stängde Haley av honom från den app genom vilken han fick uppdrag från Haley, appen Roadrunner. Enligt Transport blev A.A. därigenom avskedad av Haley från en tillsvidareanställning hos det företaget, vilket Foodora bestritt.
Den huvudsakliga tvistefrågan gäller om A.A. var anställd hos Haley den 26 juni 2021 eller om han då var anställd hos Pay Craig AB (Pay Smith) och uthyrd till Foodora.
Yrkanden m.m.
b) förplikta Foodora att till A.A. betala allmänt skadestånd med 200 000 kr, jämte ränta enligt 6 § räntelagen från dagen för delgivning av stämning (den 30 november 2021) till dess betalning sker.
Transport har, för det fall Arbetsdomstolen anser att det funnits saklig grund för uppsägning men inte skäl för avskedandet, yrkat att Arbetsdomstolen ska förplikta Haley att till A.A. betala
a) ekonomiskt skadestånd avseende uppsägningslön med 33 702 kr, jämte ränta enligt 6 § räntelagen på 16 851 kr från den 25 augusti 2021 och på 16 851 kr från den 25 september 2021, allt till dess betalning sker, och
b) allmänt skadestånd med 100 000 kr, jämte ränta enligt 6 § räntelagen från dagen för delgivning av stämning (den 30 november 2021) till dess betalning sker.
Foodora har bestritt yrkandena, men vitsordat skäligheten av yrkandet om ekonomiskt skadestånd och sättet att beräkna ränta. För det fall Arbetsdomstolen skulle finna att A.A. blivit avskedad utan laga skäl har Haley yrkat att det allmänna skadeståndet ska jämkas, i första hand till noll.
Transport har bestritt yrkandet om jämkning.
Parterna har yrkat ersättning för rättegångskostnader.
Parterna har till stöd för sin talan anfört i huvudsak följande.
A.A. hade en tidsbegränsad anställning hos Haley som upphörde den 26 juni 2019. Han utförde därefter under perioden 27 juni 2019–26 juni 2021 arbete åt Haley under sådana omständigheter att han var att betrakta som arbetstagare hos Foodora. Hans anställning hos Haley var enligt huvudregeln i 4 § första stycket anställningsskyddslagen en tillsvidareanställning, eftersom det inte avtalades om något annat.
Foodora avskedade den 26 juni 2021 A.A. från tillsvidareanställningen hos Foodora utan att det ens fanns saklig grund för uppsägning av honom. Haley avskedade honom genom att stänga av honom från den app genom vilken han fick uppdrag från Foodora. För det fall Arbetsdomstolen skulle anse att det fanns saklig grund för uppsägning av honom, fanns det i vart fall inte skäl för avskedandet.
Foodora hade inte en befogad uppfattning att A.A. inte var anställd av Haley utan av Thomas. En sådan befogad uppfattning utgör i vart fall inte grund för jämkning av det allmänna skadeståndet.
A.A. var tidsbegränsat anställd hos Haley som cykelbud sedan februari 2019. Den sista anställningen som cykelbud var en allmän visstidsanställning som upphörde den 26 juni 2019. A.A:s sysselsättningsgrad var cirka tio timmar per vecka, med en timlön om 110 kr under vardagar och 130 kr under helgdagar.
I juni 2019, i samband med att A.A. ville övergå från att köra bud med cykel till att köra bud med moped för Haley, blev han av Haley hänvisad till Thomas. A.A. sökte inte själv upp Thomas och han träffade inte någon företrädare för det bolaget för t.ex. en anställningsintervju innan han den 14 juni 2019 fick ett mejl från Pay Smith. Det var i stället Haley som hade kontakterna med Thomas och som såg till att Thomas mejlade A.A. Mejlet från Pay Smith innehöll en länk till ett avtal på engelska om intermittent anställning (”Intermittent employment agreement”) hos Thomas. Enligt mejlet skulle avtalet tecknas med Thomas som skulle ”handle all the payroll administration”. A.A. ansåg sig inte ha möjlighet att ifrågasätta avtalet utan fyllde i det och signerade det elektroniskt, eftersom han befann sig i ekonomiskt och socialt underläge i förhållande till Foodora. Avtalet med Pay Smith avsåg arbetsuppgifter som mopedförare enligt instruktion från antingen Pay Smith eller Haley.
Till den 26 juni 2019 använde A.A. sin egen cykel i arbetet, därefter använde han sin egen moped. A.A. fick under perioden februari 2019–26 juni 2021 arbetskläder och skyddsutrustning från Foodora. Han hade under den perioden tillgång till Foodoras lokal och möjlighet att hämta arbetskläder eller utrustning där. A.A. var under hela perioden underkastad arbetsledning och kontroll av Foodora. Lönenivåerna för det utförda arbetet var i huvudsak desamma under hela perioden. Den enda kontakt A.A. hade med Thomas, utöver mejlet om avtalet, var att han fick sina lönespecifikationer och löneutbetalningar från det bolaget.
A.A. hade inte klart för sig att hans anställning skulle ha varit hos Thomas utan han vände sig till Foodora, bl.a. den 20 februari och 29 juni 2021, och frågade efter en tillsvidareanställning (”permanent contract”).
Den 26 juni 2021 upptäckte A.A. att han blivit avstängd från Foodoras app. Han kontaktade då, utan framgång, företrädare för Haley. A.A. vände sig därefter till företrädare för Thomas, men fick svaret att han skulle kontakta Haley.
Det fanns inte arbetsbrist hos Foodora i slutet av juni 2021 och därmed inte heller saklig grund för uppsägning av A.A. på grund av arbetsbrist. Orderingången hos Foodora under juli 2021 var i princip av samma omfattning som i januari och februari 2021. Om en minskad orderingång sommaren 2021 skulle ha gett upphov till arbetsbrist, borde Haley – som hade en mycket liten andel tillsvidareanställda – i vart fall hanterat arbetsbristen genom att låta tidsbegränsade anställningsavtal löpa ut, vilket Haley inte gjorde. Om arbetsbrist hade funnits, skulle Haley, som sommaren 2021 var bundet av kollektivavtal med Transport, ha påkallat förhandling enligt 11 § medbestämmandelagen med Transport, vilket Haley inte gjorde.
A.A. använde sedan han anställdes som cykelbud hos Haley i februari 2019 Foodoras app Roadrunner för att utföra sina arbetsuppgifter. Han fick inte några nya användaruppgifter till appen efter att han började som mopedbud för Foodora. Ett bud som utför arbete genom Foodoras app har inte en obegränsad möjlighet att avböja arbete. Budet lämnar i appen information om vilka tider budet kan arbeta. Därefter tilldelas budet arbetspass i appen. Under arbetspassen kan budet acceptera eller avböja en arbetsorder. Tiden under vilken en arbetsorder kan besvaras är begränsad till 90 sekunder. Om budet avböjer en arbetsorder, blir budet uppringt av Haley som ber om förklaring till varför budet avböjde uppdraget.
A.A. kunde under den tid som han utförde arbete för Haley i appen fortlöpande se en uppgift om under vilken period han hade ett aktivt kontrakt. Perioderna med aktivt kontrakt följde på varandra sömlöst utan att A.A. behövde agera. Han utgick därmed från fortsatt förlängning av kontraktet, men den 26 juni 2021 upptäckte han som sagt att han var avstängd från appen.
Pay Smith är ett helägt dotterbolag till det spanska bolaget Jobs and Talent SL. Jobandtalent Sweden AB är ett annat helägt dotterbolag till samma spanska bolag. Jobandtalent Sweden AB äger i sin tur Jobandtalent Staffing Sweden AB. Trots att Pay Smith bytte namn till JT Last Mile och Drift AB i april 2021 fortsatte det bolaget att bedriva verksamhet i Sverige under namnet Pay Craig AB.
Jobandtalent Sweden AB och Jobandtalent Staffing Sweden AB är hos Bolagsverket registrerade som bolag som ska ägna sig åt bemanning/personaluthyrning. Pay Smith har däremot i sin bolagsordning och årsredovisning angett att bolagets verksamhet består i ”löneadministration och därmed förenlig verksamhet” samt att bolaget ”erbjuder tjänster för löne- och personalhantering”. Till SCB:s företagsregister har Thomas angett SNI-koder avseende bara vägtransport, godstrafik, redovisning och bokföring, trots att det finns SNI-koder för bemanning/uthyrning. På sin hemsida, i sociala medier och i sina kontakter med myndigheter beskriver sig Thomas inte som ett bemanningsföretag.
Den prissättningsmodell som gäller enligt avtalet (”Service Agreement”) mellan Haley och Thomas företer slående likheter med den prissättningsmodell som brukar gälla för ett löneadministrationsföretag. Den ersättning som Thomas får utgörs nämligen av en procentuell avgift beräknad utifrån lönekostnaderna m.m. för arbetstagarna. En sådan prissättningsmodell är inte den som vanligen används av bemanningsföretag. Vid prissättning för bemanning bestäms bemanningsföretagets ersättning för den utförda uthyrningsservicen i regel inte genom att en på förhand bestämd procentsats läggs på lönekostnaderna. Hur stor kostnaden för uthyrningen blir avgörs vanligtvis efter en bedömning av det specifika uthyrningsuppdraget. Exempel på faktorer som beaktas vid bestämmandet av kostnaden för uthyrningen är hur många personer som hyrs ut, hur komplext uppdraget är och vad det krävs för typ av kompetens.
Det var inte Pay Smith som valde A.A. för anställning, såsom är standard för bemanningsföretag, utan det var Haley. Pay Smith frågade inte A.A. om han hade körkort. Pay Smith skrev, på Miller begäran, avtal med A.A. för att han skulle utföra arbete som mopedbud för Foodora. A.A. var inte anställd hos Thomas för att hyras ut till Pay Salarys kunder. Pay Smith är inte ett bemanningsföretag och fungerade inte heller som ett bemanningsföretag för A.A. Det framgår inte av avtalet mellan Thomas och A.A., och inte heller i övrigt av kommunikationen mellan Thomas och A.A., att A.A. skulle hyras ut från Pay Salary till Haley.
Pay Smith iakttog inte den likabehandlingsprincip som gäller enligt lagen (2012:854) om uthyrning av arbetstagare. Haley blev bundet av kollektivavtal med Transport den 1 april 2021. A.A. fick efter den 1 april 2021 lön med 70 kr per timme under vardagar och 90 kr per timme under helgdagar samt 20 kr per leverans, men inte de andra ersättningar som ska betalas enligt kollektivavtalet, såsom garantiersättning och utrustning och underhållsersättning.
Enligt avtalet mellan Haley och Thomas ska Haley förse Thomas med information om lön m.m. som Haley erbjuder den som utför arbete. Vidare ska Foodora betala fakturan från Pay Salary innan Thomas betalar lön till den som utfört arbetet. Pay Kelly roll var begränsad till att sköta löneadministrationen för Foodoras räkning. Avtalet mellan Foodora och Thomas avser inte uthyrning av arbetskraft.
Den enda kontakt som A.A. hade med Thomas var som nämnts, utöver mejlet om avtalet om intermittent anställning, att han fick lönespecifikationer och löneutbetalningar från Pay Smith. Han fick inte någon utrustning från Pay Smith och han hade aldrig anledning att besöka det bolagets lokaler.
Pay Smith har inte godkänt övertidsarbete för A.A. Det framgår av avtalet mellan Thomas och A.A. att A.A. inte hade rätt till övertidsersättning.
Vid bedömningen av om A.A. var att anse som arbetstagare hos Haley efter den 26 juni 2019 måste en helhetsbedömning av samtliga omständigheter i det enskilda fallet göras. Hur Haley och A.A. själva betecknat eller uppfattat rättsförhållandet är inte avgörande för om det finns ett anställningsförhållande.
Stor vikt bör fästas vid de faktiska omständigheterna på så sätt att det måste vara fråga om en verklig förändring av A.A:s arbetsförhållanden för att slutsatsen ska kunna bli att han efter den 26 juni 2019 inte längre var anställd hos Haley, trots att han fortsatte att utföra arbete för Foodora. Omständigheterna var desamma efter detta datum som dessförinnan, med den enda skillnaden att A.A. fick lönespecifikationer, lön och andra ersättningar från Pay Salary i stället för från Foodora.
A.A. var hela tiden skyldig att personligen utföra arbete för Foodora. De praktiska omständigheterna kring utförandet av arbetet ändrades inte sedan A.A. blev mopedbud utan var desamma som när han arbetade som cykelbud enligt anställningsavtal med Haley. A.A. var hela tiden som han arbetade för Haley underkastad arbetsledning och kontroll av Foodora. Han nyttjade vidare – undantaget den egna cykeln respektive mopeden – bara Foodoras utrustning och lokaler i arbetet.
Sammantaget fortsatte A.A., efter att den tidsbegränsade anställningen hos Haley löpte ut den 26 juni 2019, att utföra arbete för Foodoras räkning på ett sådant sätt att han fortfarande var att betrakta som arbetstagare hos Foodora. Då inget annat överenskommits mellan Haley och A.A. var anställningen hos Haley efter den 26 juni 2019 en tillsvidareanställning.
Omständigheter som pekar på att anställningen hos Haley efter den 26 juni 2019 var en tillsvidareanställning är vidare följande. A.A. fick inte någon skriftlig information från Foodora om huruvida anställningen gällde tills vidare eller för begränsad tid. Haley och A.A. ingick inte något ramavtal om villkoren för upprepade tidsbegränsade anställningar. Innehållet i avtalet om intermittent anställning mellan Thomas och A.A. saknar betydelse för innehållet i anställningsavtalet mellan Haley och Martin för tiden efter den 26 juni 2019. A.A. utförde arbete löpande för Foodora utan att det från Foodoras sida förekom några anvisningar om när arbetet skulle upphöra. A.A. hade i praktiken inte rätt att avböja att arbeta de arbetspass som Haley tilldelade honom, däremot hade han möjlighet att byta arbetspass med andra bud. Det förekom inte några långa perioder utan att A.A. utförde arbete för Foodora.
Omständigheterna var inte sådana att Thomas var A.A:s arbetsgivare, utan det var Haley.
Att A.A. stängdes av från Foodoras app är att likställa med ett avskedande från tillsvidareanställningen hos Foodora, eftersom A.A. därmed blev förhindrad att utföra arbete för Foodora.
A.A. var inte anställd hos Haley efter den 26 juni 2019 och kan inte heller betraktas som anställd hos Haley efter denna tidpunkt. Han var vid det påstådda avskedandet i stället anställd hos Thomas och hyrdes av det bolaget ut till Haley för att utföra arbete under Foodoras kontroll och ledning. Något avskedande, eller någon åtgärd som är att jämställa med ett sådant, av A.A. förekom således inte från Foodoras sida.
För det fall Arbetsdomstolen skulle anse att A.A. var anställd hos Haley den 26 juni 2021, var hans anställning under alla förhållanden inte en tillsvidareanställning utan en s.k. behovsanställning i enlighet med avtalet mellan Thomas och A.A. De arbetspass som A.A. arbetade utgjorde separata anställningar, och under tiden mellan arbetspassen var A.A. inte anställd hos Haley. Han blev därför inte avskedad av Haley när Haley slutade att erbjuda honom arbetspass.
För det fall Arbetsdomstolen skulle anse att A.A. hade en tillsvidareanställning hos Haley den 26 juni 2021, fanns det saklig grund för uppsägning av honom på grund av arbetsbrist.
För det fall Arbetsdomstolen skulle finna att A.A. blev avskedad av Haley utan laga grund ska det allmänna skadeståndet jämkas, i första hand till noll, eftersom Haley agerade utifrån en befogad uppfattning om att A.A. inte var anställd hos Foodora utan hos Thomas.
A.A. hade under perioden 28 februari 2019–26 juni 2019 allmän visstidsanställning hos Haley och arbetade som cykelbud. Den allmänna visstidsanställningen var uppdelad på olika perioder och den sista anställningen löpte ut den 26 juni 2019.
Foodora anställde i juni 2019 inga mopedbud utan dessa anlitade Haley via bemanningsföretag, framför allt Pay Smith. Jimenez var däremot som huvudregel anställda direkt av Haley. Haley hade ett samarbete om inhyrning av arbetskraft med Thomas och hyrde in cirka tio mopedbud och ett större antal bilbud från det bolaget. Samarbetet mellan Foodora och Thomas reglerades i ett serviceavtal daterat den 21 februari 2019. Anledningen till att bud med motordrivna fordon hyrdes in medan cykelbud direktanställdes var att Haley under perioden inte hade interna rutiner för bl.a. kontroll av körkort och behörighet. För att få köra en s.k. moped klass II krävdes dock inte något körkort.
A.A. undertecknade den 14 juni 2019 elektroniskt ett anställningsavtal med Thomas.
Från och med den 1 juli 2019 registrerades A.A. i Foodoras system som anställd hos Thomas för att arbeta som mopedbud med uppdrag från Foodora. Detta skedde enligt den standard och organisation som Haley då tillämpade för dem som ville arbeta som mopedbud.
Det var en förutsättning för att kunna köra bud med moped för Haley att budet tog anställning hos något av de bolag som hyrde ut mopedbud till Foodora. Det förekom inte någon form av tvång eller andra påtryckningar från Foodoras sida för att A.A. skulle ta anställning hos Thomas. Haley uppmanade inte heller A.A. att arbeta som mopedbud. Hade A.A. fortsatt som cykelbud, hade han kunnat fortsätta sin anställning i Foodora som tidigare.
Anställningen hos Thomas var en s.k. behovsanställning eller intermittent anställning. A.A. fick lön från Thomas under hela uppdragsperioden, och Thomas betalade försäkringar för honom. Pay Smith ansvarade för att betala lön, semesterersättning och sociala avgifter samt att teckna tjänstegrupplivförsäkring, arbetsskadeförsäkring och ansvarsförsäkring för A.A. Anställningsavtalet mellan Thomas och A.A. inkluderade en bilaga om användandet av egen moped för arbetet hos Thomas samt trafikpolicy och alkohol- och drogpolicy. Enligt anställningsavtalet ålåg det den anställde bl.a. att omgående informera sin arbetsgivare Pay Smith om en skada inträffade under arbetstid.
Av såväl Pay Salarys anställningsavtal med A.A. som serviceavtalet mellan Haley och Thomas framgår tydligt att Thomas är arbetsgivare och har arbetsgivaransvaret för A.A. och andra inhyrda när de arbetar för Foodora.
Enligt serviceavtalet mellan Haley och Thomas ansvarar Pay Smith också för att på kundens, dvs. Foodoras, begäran utbilda av kunden inhyrd personal i den mån det krävs för uppdraget. Enligt serviceavtalet kan kandidater för uppdrag rekryteras antingen genom introduktionsprogram hos Thomas utefter kundens behov och kravspecifikation eller genom rekryteringsförfarande hos kunden. Pay Smith ansvarar enligt serviceavtalet också för att verifiera sina anställdas identitet och arbetstillstånd samt övriga kvalifikationer som krävs för uppdrag hos kunden. Enligt serviceavtalet måste vidare övertidsarbete för den uthyrde arbetstagaren godkännas av Thomas som arbetsgivare.
Foodora betalade fakturor för bemanningstjänsterna till Thomas. Haley tillhandahöll nödvändig arbetsutrustning för uppdraget och ledde och fördelade arbetet på sedvanligt sätt som en uppdragsgivare (ett kundföretag) gör avseende inhyrd personal. Foodora hade också ansvar för arbetsmiljön för inhyrd personal på sedvanligt sätt. Pay Smith var enligt serviceavtalet behörigt att vidta kontroller av arbetsmiljön hos Foodora. Om arbetsmiljön inte var acceptabel, hade Thomas rätt att avbryta den uthyrdes uppdrag med omedelbar verkan. I sådant fall ankom det på Pay Salary att försöka hitta annat uppdrag för den anställde under resterande tid av uppdraget.
I den tjänst som köptes från Pay Smith var den normala rutinen att Foodora tillhandahöll en kravprofil för den arbetskraft Haley ville hyra in innehållande olika kriterier, t.ex. erforderligt körkort, tillgång till bil, tillgänglighet för arbete om minst tio timmar i veckan. Pay Smith skötte sedan rekryteringsprocessen och tillsåg att kandidaterna genomgick särskilt utbildningsmaterial från Foodora. Cheferna inom Foodoras budverksamhet beställde och administrerade inhyrningen. Att rekryteringsförfarandet kan ha varit mer förenklat i A.A:s fall är inget anmärkningsvärt, eftersom han redan var anställd som cykelbud hos Haley.
I de fall A.A. under uppdragstiden vände sig till Foodora med frågor om sitt anställningsavtal eller liknande, hänvisade Haley honom konsekvent till hans arbetsgivare Thomas. Det stod således klart för A.A. att hans anställning var hos Thomas.
A.A:s uppdrag för Haley upphörde den 26 juni 2021. Därefter gjordes ingen förlängning av uppdraget, och A.A. bokades inte för ytterligare arbetspass. Varken Pay Salarys uppdrag från Foodora eller A.A:s anställningsavtal med Thomas var sådant att han var garanterad att få arbetspass. Foodora hade inte några synpunkter på A.A:s arbetsinsats och var nöjt med honom som inhyrd resurs. Att ingen förlängning kom till stånd berodde framför allt på minskad orderingång under sommarperioden 2021. När orderingången minskar under sommaren prioriteras direktanställda vid bokning av pass. Behovet av inhyrda bud kan således minska till följd av detta. Det är därför naturligt att inhyrda uppdragstagare kan få pass i mer begränsad utsträckning eller inga alls under sommaren.
När Haley valde att inte förlänga ett uppdrag för en inhyrd person var rutinen att information om detta skickades till Thomas som i sin tur ansvarade för kommunikationen till sin anställde. Haley känner inte till om rutinen följdes i A.A:s fall, men han var i vart fall, genom information som fanns i Foodoras app Roadrunner, väl medveten om att uppdragsperioden som inhyrd skulle löpa ut den 26 juni 2021. A.A. har därför inte haft att utgå från förlängning av uppdraget efter det datumet.
Foodoras app Roadrunner är arbetsverktyget som buden använder för samtliga delar av arbetet, såsom t.ex. anmälan om tillgänglighet för pass och schemaläggning av pass. När buden går in på sin profil i appen kan de se hur länge deras nuvarande anställning eller uppdrag pågår. För inhyrda bud anges den pågående uppdragsperioden som kan vara en till tre månader lång. Efter en sådan uppdragsperiod utvärderar Foodora om bolaget vill fortsätta med inhyrning av budet. I de fall uppdragsperioden förlängs för ett inhyrt bud uppdateras informationen i appen med nya datum för uppdragsperiodens längd. Under hela perioden A.A. var inhyrd kunde han således löpande se när innevarande uppdragsperiod skulle löpa ut. I anslutning till A.A:s namn i profilen i appen markerades det att han kom från Jobandtalent/Pay Smith.
När ett bud inte har ett aktivt anställningskontrakt eller en aktiv uppdragsperiod kan han eller hon inte logga in i appen. Om budet i sådant fall försöker logga in i appen med sina inloggningsuppgifter, får budet ett meddelande om att budet inte har något pågående kontrakt. Ett sådant meddelande kom således upp när A.A. försökte logga in i appen efter att hans uppdragsperiod hade löpt ut.
Pay Smith köptes under 2017 upp av Jobandtalent-koncernen med moderbolag i Madrid, Spanien. Sedan dess har Thomas, som Haley uppfattat det, varit en integrerad del av Jobandtalent-koncernen som är en världsledande aktör inom digital bemanning.
När Foodora ingick serviceavtalet 2019 hade Thomas redan varit integrerat i Jobandtalent-koncernen sedan en längre tid. Haley uppfattade serviceavtalet som att det ingåtts avtal om köp av bemanningstjänster med Jobandtalent-koncernen. Kontaktpersonen för Thomas enligt serviceavtalet var vid avtalstecknandet bl.a. General Manager för Jobandtalent i Norden. Foodora uppfattade det så att Thomas sedan uppköpet 2017 utgjorde Jobandtalent-koncernens svenska verksamhet som nåddes och marknadsförde sig genom Jobandtalent-koncernens svenska hemsida. Jobandtalent-koncernens samtliga tre svenska koncernbolag, inklusive Pay Smith, är registrerade på samma adress. Av Jobandtalent-koncernens svenska hemsida framgår att verksamheten avser bemanning.
Internt hos Foodora refererades det alltid till inhyrda bud från Jobandtalent och till samarbetspartnern som Jobandtalent eller J&T och inte Pay Smith. Haley kände dock inte närmare till hur Jobandtalent-koncernen organiserade sin verksamhet i koncernbolagen, men konstaterade att den tjänst som serviceavtalet avsåg var inhyrning av personal och inte enbart löneadministration. Detta framgår också tydligt av serviceavtalet.
I samband med att serviceavtalet ingicks gjorde Haley inte någon närmare granskning av Pay Salarys registreringar av SNI-koder. Angivna SNI-koder eller verksamhetsföremål har inte någon betydelse för serviceavtalets innehåll och tillämpning.
Pay Smith fortsatte inte, efter namnbytet till JT Last Mile och Drift AB i april 2021, att bedriva verksamhet i Sverige under namnet Pay Craig AB. Det nya bolagsnamnet användes från april 2021 på lönespecifikationerna som A.A. fick.
A.A. var anställd hos Thomas för att, såsom från Pay Smith uthyrd arbetstagare, utföra arbete under Foodoras kontroll och ledning. Det stod klart för A.A. att han var anställd hos Thomas.
Foodora hänvisade som nämnts A.A. konsekvent till arbetsgivaren Thomas vid frågor om anställningsavtal eller liknande. Av ett meddelande från A.A. till Foodoras support den 29 juni 2021 framgår att han i första hand hade varit i kontakt med Thomas avseende att hans uppdrag hade löpt ut.
De argument som anförs av Transport för att A.A. skulle ha varit anställd hos Haley efter den 26 juni 2019 är sådana omständigheter som är sedvanliga vid all uthyrning av arbetskraft och bemanningsverksamhet.
Foodora använde inte inhyrningen av A.A. för att kringgå eller annars på ett otillbörligt sätt åsidosätta de rättsregler som gäller för anställningsförhållanden. Haley hade kunnat anställa A.A. på samma villkor som Thomas gjorde och således kunnat upphöra att ge honom arbete efter den 26 juni 2021. Hans anställningsskydd och anställningsvillkor hos Thomas var således inte sämre än de hade kunnat vara hos Foodora.
För det fall Arbetsdomstolen skulle se igenom det avtal Pay Smith träffat med A.A. och anse att den verkliga arbetsgivaren var Haley, måste utgångspunkten för detta anställningsförhållande mellan Haley och A.A. vara de former och villkor under vilka A.A. faktiskt arbetade. Anställningsavtalet med Thomas var styrande och normerande för det arbete A.A. utförde, och en anställning hos Haley måste ha varit i enlighet med de anställningsvillkor som följer av detta anställningsavtal.
Utifrån en sådan bedömning skulle anställningsavtalet mellan Haley och A.A. avse behovsanställning. A.A. har inte hos Haley haft allmänna visstidsanställningar på ett sådant sätt att anställningen omvandlats till en tillsvidareanställning. De arbetspass som A.A. arbetade efter den 26 juni 2019 utgjorde separata anställningar. Under tiden mellan arbetspassen var han inte anställd av Haley, och mellantiden ska således inte tillgodoräknas honom som anställningstid hos Haley. A.A. arbetade för Haley totalt 413 dagar efter den 26 juni 2019. Han hade dessförinnan varit anställd hos Haley, eller dess koncernbolag, som cykelbud i totalt 162 dagar. A.A. hade således den 26 juni 2021 inte uppnått kvalifikationsgränsen för övergång till tillsvidareanställning enligt 5 a § anställningsskyddslagen i då gällande lydelse.
A.A. hade rätt att avböja arbetspass. Det förekom några längre perioder då han inte utförde arbete för Foodora. A.A. hade inga arbetspass dels perioden 1 februari–6 mars 2020, dels perioden 18 september–1 november 2020. Även vid flera andra tillfällen inträffade längre perioder på upp till 22 dagar utan arbetspass.
Att A.A:s uppdragsperiod inte förlängdes efter den 26 juni 2021 och att han därefter inte kunde logga in i Foodoras app Roadrunner innebar inte att han blev avstängd. Eftersom han då inte var anställd hos Haley, kan dessa omständigheter inte heller utgöra ett avskedande från Foodoras sida. Detsamma gäller även för det fall Arbetsdomstolen skulle anse att A.A. var anställd hos Foodora i en behovsanställning.
För det fall Arbetsdomstolen skulle anse att A.A. var tillsvidareanställd hos Haley den 26 juni 2021, var förhållandena sådana, med hänsyn till den sjunkande orderingången, att det fanns arbetsbrist och därmed saklig grund för uppsägning av honom.
Arbetsdomstolen har hållit huvudförhandling i målet. På Transports begäran har förhör under sanningsförsäkran hållits med A.A., och på Foodoras begäran har vittnesförhör hållits med HR Manager A.M. och Logistics Director D.G. Parterna har även åberopat skriftlig bevisning.
A.A. var till och med den 26 juni 2019 tidsbegränsat anställd som cykelbud hos Haley, enligt skriftligt anställningsavtal. Han arbetade därefter för Foodora som mopedbud till och med den 26 juni 2021, efter vilket datum han inte fick några arbetspass av Haley. Enligt Transport var A.A. under tiden som mopedbud tillsvidareanställd hos Haley och avskedades den 26 juni 2021 genom att Haley stängde av honom från den app genom vilken han fick arbetspass. Foodoras inställning är att A.A. inte var anställd hos Haley som mopedbud, utan att han under den tiden var behovsanställd hos bemanningsföretaget Pay Smith och hyrdes ut av det företaget för arbete under Foodoras kontroll och ledning.
Om A.A. var anställd som mopedbud hos Foodora, var den anställningen enligt Haley en behovsanställning och han avskedades därmed inte genom att Haley slutade att erbjuda honom arbetspass. Var det fråga om en tillsvidareanställning som mopedbud hos Foodora, fanns det enligt Haley den 26 juni 2021 saklig grund för uppsägning av A.A. på grund av arbetsbrist, vilket Transport bestritt.
Arbetsdomstolen börjar med att bedöma den för tvisten avgörande frågan om A.A. var anställd hos Haley som mopedbud.
Uthyrning av arbetskraft är sedan början av 1990-talet laglig, se den dåvarande lagen (1991:746) om privat arbetsförmedling och uthyrning av arbetskraft och lagen (1993:440) om privat arbetsförmedling och uthyrning av arbetskraft i ursprunglig lydelse. Med uthyrning av arbetskraft avsågs enligt den sistnämnda lagen ett rättsförhållande mellan en beställare och en arbetsgivare som innebär att arbetsgivaren mot ersättning ställer arbetstagare till beställarens förfogande för att utföra arbete som hör till beställarens verksamhet (2 §). Sedan juli 1993 fick uthyrningsföretag använda de möjligheter till tidsbegränsad anställning som anställningsskyddslagen gav utan särskilda inskränkningar i lag (prop. 1992/93:218 s. 32 ff.), och 1997 togs möjligheten för myndighet att inskränka en arbetsgivares möjlighet att träffa avtal om tidsbegränsad anställning bort (prop. 1996/97:16 s. 36 f.).
Numera gäller lagen (2012:854) om uthyrning av arbetstagare (uthyrningslagen) för arbetstagare som är anställda av bemanningsföretag i syfte att hyras ut till kundföretag för arbete under kundföretagets kontroll och ledning (1 §). Syftet med det EU-direktiv som uthyrningslagen genomför i svensk rätt är bl.a. att erkänna bemanningsföretag som arbetsgivare (artikel 2), och begränsningar av eller förbud mot anlitande av arbetskraft som hyrs ut av bemanningsföretag får bara motiveras av vissa angivna intressen (artikel 5). Med bemanningsföretag avses en fysisk eller juridisk person som har arbetstagare anställda i syfte att hyra ut dessa till kundföretag för arbete under kundföretagets kontroll och ledning, och med kundföretag avses en fysisk eller juridisk person för vilken och under vars kontroll och ledning arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag arbetar (5 § uthyrningslagen).
Lagstiftningen utgår således från att den som bemanningsföretaget hyr ut är arbetstagare hos det företaget, trots att den personen utför arbete för kundföretaget under dess kontroll och ledning. Lagstiftningen erkänner därmed, i enlighet med EU-direktivets syfte, bemanningsföretaget som enda arbetsgivare.
Några särskilda inskränkningar i bemanningsföretags möjligheter till tidsbegränsad anställning finns inte i uthyrningslagen, utan sådana företag kan använda tidsbegränsad anställning enligt anställningsskyddslagen i samma utsträckning som andra arbetsgivare, t.ex. ett kundföretag, kan göra det, om inte kollektivavtal hindrar det. Enligt kollektivavtal, t.ex. Kompetensföretagens och LO-förbundens kollektivavtal för arbetare hos bemanningsföretag, kan det gälla inskränkningar i möjligheten att hos kollektivavtalsbundna bemanningsföretag använda tidsbegränsad anställning.
I och med uthyrningslagen slopades den s.k. karensregeln som innebar att en arbetstagare som sagt upp sig från sin anställning och tagit ny anställning hos ett bemanningsföretag inte fick hyras ut till sin förre arbetsgivare förrän minst sex månader förflutit sedan anställningen upphörde (prop. 2011/12:178 s. 92 f., jämför skr. 2005/06:91 s. 10 f.).
Något krav på att en arbetstagare ska hyras ut till olika kundföretag finns inte i uthyrningslagen, utan ett bemanningsföretag och en arbetstagare kan, på samma sätt som andra arbetsgivare och arbetstagare, fritt komma överens om begränsningar av arbetsskyldigheten, t.ex. till att avse arbete bara för ett visst kundföretag.
Den helhetsbedömning som normalt görs för att avgöra om en person är arbetstagare eller uppdragstagare (egen företagare) kan inte till fullo användas vid uthyrning av arbetstagare, eftersom de typiska arbetsgivarfunktionerna är delade mellan bemanningsföretaget, som mot arbetstagaren har den väsentligaste skyldigheten att betala lön och annan ersättning, och kundföretaget, som enligt avtal med bemanningsföretaget har rätt att av arbetstagaren få arbete i sin verksamhet utfört och utöva kontroll och ledning över arbetstagaren. Av samma anledning kan de bedömningskriterier som brukar användas när en person, för att arbetsgivaren krävt det, övergått från att vara arbetstagare hos ett bolag till att utföra arbete för det bolaget formellt såsom egen företagare inte till fullo användas vid uthyrning av arbetstagare. Det gäller i vart fall om arrangemanget inte syftar till att kringgå lag eller kollektivavtal, t.ex. ett kollektivavtal med inskränkningar i möjligheten att enligt anställningsskyddslagen använda tidsbegränsad anställning som gäller hos kundföretaget när några motsvarande inskränkningar inte gäller för bemanningsföretaget.
En person som typiskt sett är att betrakta som arbetstagare hos det bolag för vilket personen utför arbete under dess kontroll och ledning betraktas således inte som arbetstagare hos det bolaget om personen är inhyrd, dvs. är anställd hos ett bemanningsföretag i syfte att hyras ut till kundföretag för arbete under kundföretagets kontroll och ledning. Personen är då i stället arbetstagare hos bemanningsföretaget och kommer hos den arbetsgivaren i åtnjutande av de rättigheter och det skydd som tillkommer en arbetstagare enligt lag och tillämpligt kollektivavtal. Vid bedömningen av hos vem personen ska betraktas som arbetstagare blir det i dessa fall av särskild vikt att uppmärksamma den grundläggande förutsättningen för ett anställningsförhållande, nämligen att arbetsåtagandet ska ha sin grund i ett gällande avtal mellan just arbetsgivaren (i detta fall kundföretaget) och (den inhyrde) arbetstagaren (AD 2006 nr 24). Det förhållandet att en inhyrd arbetstagare, som har en anställning hos ett bemanningsföretag, arbetar i kundföretagets verksamhet under dess kontroll och ledning kan emellertid inte i sig tas till intäkt för att det genom konkludent handlande har ingåtts ett anställningsavtal även mellan kundföretaget och den inhyrde arbetstagaren.
Det nu sagda avser bedömningen i uthyrningssituationer av om en arbetspresterande person har något skydd mot uppsägning eller avskedande enligt anställningsskyddslagen och mot vem det skyddet gäller.
Av utredningen framgår följande. Den 27 februari 2019 träffade Haley och Thomas ett serviceavtal. Av det avtalet framgår att Thomas, på Miller begäran, ska ingå anställningsavtal och anställa personer som har genomgått en introduktion hos Thomas eller som Haley utser och tillhandahålla dessa till Foodora. Det framgår uttryckligen av avtalet att Thomas ska ha arbetsgivaransvaret för de personer som tillhandahålls Foodora och att Pay Smith ska kontrollera bl.a. personernas identitet och rätt att arbeta och att de har de kvalifikationer och tillstånd som krävs för arbetet. Knappt fyra månader senare, i juni 2019, undertecknade Thomas och A.A. ett ramavtal om intermittent anställning (behovsanställning) för olika uppdrag som mopedbud enligt instruktion från Pay Smith direkt eller genom Pay Salarys partner Haley. Det klargjordes i ramavtalet att A.A. är anställd för ett arbetspass åt gången och att respektive anställning upphör vid det överenskomna arbetspassets utgång. Genom ramavtalet åtog sig A.A. att på angivna villkor använda sin egen moped i arbetet för Thomas och godkände han Pay Salarys policy avseende trafik, alkohol respektive droger. Något uttryckligt anställningsavtal, eller annat avtal, finns inte mellan Haley och Martin för tiden efter den 26 juni 2019. Foodora och Thomas är dotterbolag i varsin internationell koncern.
Av vad som sålunda framkommit kan Arbetsdomstolen inte dra någon annan slutsats än att Thomas undertecknade anställningsavtalet med A.A. i syfte att, i enlighet med det tidigare träffade serviceavtalet med Haley, hyra ut honom till Haley för arbete under Foodoras kontroll och ledning och att Thomas sedan fullföljde sitt syfte genom att tid efter annan hyra ut honom till Haley för arbete under Foodoras kontroll och ledning. Det har därför varit fråga om uthyrning av arbetstagare enligt uthyrningslagen när A.A., som hade undertecknat ett ramavtal om anställning med bemanningsföretaget Thomas, var uthyrd till kundföretaget Foodora. Det är alltså med anledning av uthyrning av arbetstagare enligt uthyrningslagen som A.A. arbetat som mopedbud i Foodoras verksamhet under Foodoras kontroll och ledning. Den bedömningen kan inte påverkas av vad Thomas i sin bolagsordning eller marknadsföring eller till myndighet angett som sin verksamhet eller vilken betalning Pay Smith fått från Foodora för uthyrningen. Inte heller kan den bedömningen påverkas av på vems initiativ Thomas och A.A. undertecknade ramavtalet om anställning.
Det har enligt Arbetsdomstolens mening inte framkommit, eller åberopats, någon omständighet som tyder på att Haley föranlett A.A., som själv initierat övergången från cykel- till mopedbud, att underteckna ramavtalet om anställning med Thomas i syfte att kringgå lag eller kollektivavtal. Frågan om Thomas i någon mening inte skulle ha uppfyllt sitt arbetsgivaransvar i förhållande till A.A. är ovidkommande för bedömningen av om Haley i stället var hans arbetsgivare.
Inte heller har det, enligt Arbetsdomstolens mening, framkommit att A.A. med fog fått uppfattningen att han som mopedbud inte var anställd hos Thomas utan hos Foodora. Han har undertecknat ett ramavtal om anställning som tydligt anger vem hans arbetsgivare är (Pay Smith) när han arbetar som mopedbud enligt Foodoras instruktioner. Ramavtalet är på engelska och A.A. har visserligen i förhör sagt att han behöver hjälp med att förstå engelska. Inget talar dock för att A.A., som kom till Sverige 2018 och vid ramavtalets undertecknande hade tagit emot arbetsinstruktioner på engelska under närmare fyra månader samt tidigare ingått anställningsavtal på engelska med Haley, hade så dåliga språkkunskaper att han inte kunnat förstå vilket företag som var hans motpart i det ramavtal om anställning han undertecknade. Härtill kommer att han efter att han började arbeta som mopedbud varje månad fick lönebesked och lön enbart från Pay Smith.
Arbetsdomstolens sammanfattande slutsats är att A.A. inte var anställd hos Haley som mopedbud och att Foodora således inte avskedade honom den 26 juni 2021. Därmed ska Transports talan avslås.
Transport har förlorat och har för detta fall begärt att vardera parten ska svara för sina rättegångskostnader. Enligt Arbetsdomstolens mening finns det dock inte skäl att i detta mål om giltigheten av ett påstått avskedande frångå huvudregeln om förlorande parts ansvar för motpartens rättegångskostnader. Transport ska därför ersätta Foodoras rättegångskostnader i den utsträckning de skäligen varit påkallade för att ta till vara Foodoras rätt.
Foodora har begärt ersättning med 985 000 kr för ombudsarvode och 200 000 kr för Foodoras eget arbete utfört av tre chefspersoner under uppskattningsvis 100 timmar. Transport har vitsordat 50 000 kr i ersättning för Foodoras eget arbete och överlämnat till Arbetsdomstolen att bedöma skäligheten av den begärda ersättningen för ombudsarvode.
Arbetsdomstolen anser att det begärda ombudsarvodet är skäligt med beaktande av målets art och det omfång målet kommit att få. När det däremot gäller ersättning för Foodoras eget arbete anser Arbetsdomstolen att Haley, i avsaknad av närmare specifikation, får anses skäligen tillgodosett med 100 000 kr. Räntan på ersättningen för rättegångskostnaderna följer av lag.
1. Arbetsdomstolen avslår Svenska Transportarbetareförbundet talan.
2. Svenska Transportarbetareförbundet ska ersätta Foodora AB för rättegångskostnader med 1 085 000 kr, varav 985 000 kr avser ombudsarvode, med ränta enligt 6 § räntelagen på det förstnämnda beloppet från dagen för denna dom till dess betalning sker.
Ledamöter: Harris, Hodges (justitiesekreterare i Högsta domstolen), Cook, Michael, Martin, Sheppard och Roman. Enhälligt.