Föreläggande om åtgärder avseende avloppsanläggning på viss fastighet i Östhammars kommun-----Miljö- och hälsoskyddsnämnden förelade en fastighetsägare att inkomma med förslag till lösning avseende behandling av avloppsvatten från avloppsanläggning med vattentoalett och viss senare dag färdigställa avloppsanläggningen så att den uppfyller kraven 12 § förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. Fastighetsägaren överklagade till länsstyrelsen och miljödomstolen, som inte gjorde annan ändring av föreläggandet än att skjuta fram tidpunkterna. Fastighetsägaren överklagade till Miljööverdomstolen (MÖD) och yrkade att föreläggandet skulle undanröjas. MÖD ansåg att den aktuella avloppsanläggningen behövde åtgärdas men hade synpunkter på utformningen av själva föreläggandet. I den delen ansåg MÖD att det i miljöbalken inte fanns några föreskrifter som gav uttryckligt stöd för att ålägga någon att till nämnden inkomma med ”förslag till lösning” av avlopppsvattenfrågan. MÖD ifrågasatte om ett sådant föreläggande är lämpligt och ändamålsenligt när det som i detta fall riktas mot en privatperson. Enligt MÖD borde ett föreläggande utformas så att adressaten får ett tydligare besked om vad han skall göra för att efterkomma förbudet att släppa ut avloppsvatten som inte genomgått längre gående rening än slamavskiljning. MÖD ansåg att föreläggandet inte motsvarade de krav som av rättssäkerhetsskäl måste ställas på en förpliktelse av det slag som i målet var aktuellt. Miljö- och hälsoskyddsnämndens beslut om föreläggandet undanröjdes och målet återförvisades till nämnden för förnyat övervägande rörande utformningen av ett nytt föreläggande.
ÖVERKLAGAT AVGÖRANDE
Med upphävande av Stockholms tingsrätts, miljödomstolen, dom 2004-03-08 i mål nr M 421-02 och länsstyrelsens i Uppsala län beslut 2002-10-24, Dnr 25-4593-01, undanröjer Miljööverdomstolen miljö och hälsoskyddsnämndens i Östhammars kommun beslut 2001-03-28 om föreläggande mot KAS om åtgärder avseende avloppsanläggning på fastigheten X 4:43 i Östhammars kommun. Målet visas åter till miljö- och hälsoskyddsnämnden för förnyat övervägande rörande utformningen av ett nytt föreläggande.
KAS har hemställt om dispens från kravet på ombyggnad av avloppsanläggningen, vilket får uppfattas så att KAS yrkat att Miljööverdomstolen skall undanröja miljö- och hälsoskyddsnämndens föreläggande.
Miljö- och hälsoskyddsnämnden har bestritt ändring.
Miljööverdomstolen har med stöd av 23 kap. 6 § första stycket miljöbalken avgjort målet utan huvudförhandling.
Parterna har åberopat samma grunder och bevisning som i miljödomstolen. KAS har därvid tillagt att kostnaden inte står i proportion till resultatet, eftersom befintlig anläggning inte utgör något miljöhot. Miljö- och hälsoskyddsnämnden har därtill givit in och åberopat en utredningsrapport avseende enskilda avlopp inom Östhammarsfjärdens och Granfjärdens avrinningsområden.
Enligt 12 § förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd är det förbjudet att i vattenområde släppa ut avloppsvatten som inte genomgått längre gående rening än slamavskiljning om det inte är uppenbart att så kan ske utan risk för olägenhet för människors hälsa och miljö.
I det i målet aktuella föreläggandet har miljö- och hälsoskyddsnämnden ålagt KAS att inom viss tid ”redovisa uppgifter och handlingar med förslag till lösning för behandling av avloppsvatten från avloppsanläggning med vattentoalett så att miljöbalkens föreskrifter om avloppsanläggningar enligt 12 § förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd efterlevs” samt att inom viss tid även färdigställa avloppsanläggningen på ett sätt så att den uppfyller nämnda krav.
Miljööverdomstolen anser i likhet med underinstanserna att det i fråga om utsläppet av avloppsvatten från KASs fastighet finns behov av att vidta åtgärder för längre gående rening än slamavskiljning. Men Miljööverdomstolen delar inte underinstansernas uppfattning beträffande utformningen av själva föreläggandet. Vare sig de av miljö- och hälsoskyddsnämnden och länsstyrelsen åberopade föreskrifterna i 2 kap. 3 § och 26 kap.9, 19 och 21 §§miljöbalken eller andra föreskrifter i balken ger enligt Miljööverdomstolen något uttryckligt stöd för att ålägga KAS att till nämnden inkomma med förslag till lösning av avloppsvattenfrågan. Miljööverdomstolen vill vidare ifrågasätta om ett sådant föreläggande är lämpligt och ändamålsenligt när det som i detta fall riktas mot en privatperson. Enligt Miljööverdomstolen bör ett föreläggande utformas så att KAS får ett tydligare besked om vad han skall göra för att efterkomma det i 12 § förordningen om miljöfarlig verksamhet och miljöskydd upptagna förbudet att släppa ut avloppsvatten som inte genomgått längre gående rening än slamavskiljning. Miljööverdomstolen anser med hänsyn till vad nu har anförts att det aktuella föreläggandet inte motsvarar de krav som av rättssäkerhetskäl måste ställas på en förpliktelse av det slag som här är aktuellt.
Beslutet om det aktuella föreläggandet bör därför undanröjas och målet återförvisas till miljö- och hälsoskyddsnämnden för förnyat övervägande rörande utformningen av ett nytt föreläggande.
Domen får enligt 23 kap. 8 § miljöbalken inte överklagas.
I avgörandet har deltagit hovrättslagmannen Williams samt hovrättsråden Hicks, Johnson, referent, och Cruz. Enhälligt.
Miljödomstolen ändrar det överklagade beslutet endast på så sätt att tidpunkten då förslaget till lösning senast skall ha inkommit bestäms till den 10 juni 2004 och tidpunkten då avloppsanläggningen senast skall vara färdigställd bestäms till den 31 december 2004.
YRKANDEN M.M.
K-AS har överklagat länsstyrelsens beslut och yrkat, så som det får uppfattas, att miljödomstolen skall upphäva såväl länsstyrelsens som Miljö- och hälsoskyddsnämndens i Östhammars kommun beslut. Till stöd för sin talan har han anfört bl.a. följande. Avloppsanläggningen består av slamavskiljare 110 liter. Avloppsvattnet färdas sedan i sluten ledning, cementrör, cirka en kilometer. På ledningen finns fyra avrensningsbrunnar med cementbotten. Ledningen mynnar sedan ut i öppet dike. Avloppsvattnet rinner därefter genom jordbruksmark med vallodling, spannmålsodling och betesmark på en sträcka av en och en halv kilometer innan det når Östhammarsfjärden. Enligt provtagning på spillvattnet som har passerat sluten ledning är total fosfor 0,05 och totalkväve 1,6. Risken för övergödning och annan hälsorisk är obefintlig.
Miljödomstolen finner inte skäl att göra någon annan bedömning än den som länsstyrelsen gjort i det överklagade beslutet. Överklagandet skall därför avslås.
Miljödomstolen ändrar det överklagade beslutet endast på så sätt att tidpunkten då förslaget till lösning senast skall ha inkommit bestäms till den 10 juni 2004 och tidpunkten då avloppsanläggningen senast skall vara färdigställd bestäms till den 31 december 2004.
Överklagande, ställt till Miljööverdomstolen, Svea hovrätt, skall ha inkommit till miljödomstolen, Stockholms tingsrätt, senast den 29 mars 2004. Prövningstillstånd krävs.
I avgörandet har deltagit rådmannen Stevenson, ordförande, och miljörådet Graham. Domen är enhällig. Föredragande har varit beredningsjuristen Suarez.