Fråga om prövningstillstånd i HovR. I mål om avgift för parkering på privat parkeringsplats, s k tomtmarksparkering, riktas kravet mot den parkerade bilens ägare, men denne förnekar att han fört bilen vid tillfället. Det har ansetts att de bevisfrågor som uppkommer i sådana fall är av principiellt intresse och att det var av vikt för ledning av rättstillämpningen att tvisten i det förevarande målet prövades av högre rätt. 22 § 1 lagen om rättegången i tvistemål om mindre värden.
AB Parkab ansökte vid Stockholms TR om betalningsföreläggande för L.T. att utge parkeringsavgift med 75 kr jämte ersättning för kostnader.
Sedan L.T. anmält bestridande av ansökningen hänsköts målet på begäran av bolaget såsom tvistigt till rättegång.
Målet handlades enligt lagen (1974:8) om rättegången i tvistemål om mindre värden.
Bolaget anförde bl a: Bilen har stått uppställd på tomtmark vid Esso Vällingby utöver betald tid - alltså i strid mot gällande parkeringsvillkor. Skylt med dessa villkor fanns uppsatt väl synlig vid infart till parkeringsområdet. L.T. har därigenom förbundit sig att betala den i målet fordrade parkeringsavgiften.
L.T. anförde bl a: Han vidgick att han är registrerad som ägare till bilen men bestred bolagets yrkanden och angav som grund härför att han inte hade kört bilen den aktuella dagen. Bilen stod uppställd i garaget när han efter normal kontorstid kom hem från arbetet. Han visste inte vem som eventuellt kunde ha disponerat bilen under dagen.
TR:n (tingsnotarien Lavett) anförde i dom d 10 juni 1981:
Domskäl. I målet är utrett att en bil av märket Volvo 245 stationsvagn med registreringsnumret JLD 119 dels äges av L.T. dels d 11 mars 1980 antecknats som parkerad i strid mot gällande parkeringsvillkor. L.T. har som grund för sitt bestridande endast angett att han inte har kört bilen den aktuella dagen. Mot denna bakgrund finner TR:n att bilen har parkerats å tid och plats som bolaget påstått och i strid mot gällande parkeringsvillkor samt att L.T. är ansvarig härför. Käromålet skall därför bifallas.
Domslut. L.T. förpliktades att till bolaget utge 75 kr samt ersättning för bolagets rättegångskostnader.
L.T. fullföljde talan i Svea HovR.
HovR:n (hovrättsråden Hill och Russo) fann i slutligt beslut d 25 aug 1981 ej skäl att meddela prövningstillstånd.
L.T. anförde besvär och yrkade att HD måtte med ändring av HovR:ns beslut meddela prövningstillstånd i anledning av hans till HovR:n fullföljda talan.
Bolaget förelades att inkomma med skriftlig förklaring men lät sig inte avhöra.
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, RevSekr Meyer, hemställde i betänkande att HD måtte meddela följande slutliga beslut:
Skäl. Det i målet aktuella systemet med avgifter för parkering på privata parkeringsplatser, s k tomtmarksparkering, bygger på tanken att bilföraren genom att utnyttja parkeringsplatsen accepterar de villkor och bestämmelser som finns anslagna där, t ex villkoret om en extra avgift för det fall att parkeringsbestämmelserna överträds (se bl a NJA 1958 s 177 och 1981 s 323). När kravet på parkeringsavgift såsom i förevarande fall riktas mot bilens ägare, men denne förnekar att han fört bilen, uppkommer bevisfrågor av principiellt intresse vilka inte lösts genom lagstiftning eller genom vägledande avgöranden i rättstillämpningen. Problemet har behandlats av tomtparkeringsutredningen i ett delbetänkande, Felparkering på tomtmark (Ds K 1980:14). Det har i betänkandet (s 85 f) uppgivits, å ena sidan, att på senare år avgöranden i första instans inneburit att bilägaren ansetts ansvarig för betalning av avgiften om han inte medverkar till att utreda vem som vid tillfället förfogade över bilen samt, å andra sidan, att markägaren ofta har mycket svårt att bevisa vem betalningsskyldigheten åvilar.
Med hänsyn till vad nu sagts får det anses vara av vikt för ledning av rättstillämpningen att tvisten i förevarande mål prövas i högre rätt. Tillstånd till målets prövning i HovR:n bör därför meddelas enligt 22 § 1 lagen om rättegången i tvistemål om mindre värden.
Slut. Med ändring av HovR:ns beslut meddelar HD tillstånd till målets prövning i HovR:n, i följd varav det ankommer på HovR:n att upptaga målet till fortsatt behandling.
HD (JustR:n Moody, Smith, Lawson, referent, Ortiz och Bartlett) fattade slutligt beslut i enlighet med betänkandet.
Samtidigt och på samma sätt avgjordes ett mål mellan Odonnell och AB Parkab (nr SO 2872).