En offentlig försvarare verksam långt från domstolsorten kan tillerkännas ersättning för tidsspillan och utlägg avseende resa upp till den nivå som motsvarar vad en lokalt verksam försvarare är berättigad till, utan att kostnaden betraktas som en merkostnad hänförlig till avstånd. Vid ersättningens bestämmande har en schablon tillämpats. Samma dag avgjordes mål Ö 122-12 på likartat sätt.
I ett mål om åtal mot F.K. för stöld m.m. förordnade Örebro tingsrätt advokaten P.B., Falun, till offentlig försvarare för den tilltalade.
Vid huvudförhandling i målet yrkade P.B. ersättning för arbete med 8 745 kr, för tidsspillan med 6 420 kr samt för utlägg med 1 219 kr, allt jämte mervärdesskatt.
Tingsrätten (ordförande rådmannen Campbell) tillerkände i dom den 18 oktober 2011 P.B. ersättning av allmänna medel med yrkat belopp för arbete jämte mervärdesskatt, sammanlagt 10 931 kr, men lämnade hans yrkande om ersättning för tidsspillan och utlägg utan bifall.
Som skäl för sitt beslut anförde tingsrätten:
Ersättning till offentlig försvarare får endast om det finns särskilda skäl avse de merkostnader för tidsspillan och utlägg som har uppstått på grund av att försvararen har sin verksamhet långt ifrån den ort där domstolen är belägen. Sådana särskilda skäl föreligger inte varvid offentliga försvarare i målet inte tillerkänns ersättning för tidsspillan och utlägg.
P.B. överklagade i Göta hovrätt och yrkade att hovrätten skulle bifalla hans ersättningsyrkande och tillerkänna honom ytterligare ersättning med 7 639 kr jämte mervärdeskatt. Till stöd för sitt yrkande anförde han i huvudsak följande. Det föreligger särskilda skäl att tillerkänna honom ersättning för tidsspillan och angivna utlägg. Hans klient är bosatt i Grängesberg, Dalarna. Han har tidigare företrätt klienten inför Falu tingsrätt. I anslutning till förhandlingen i Örebro tingsrätt hämtade han upp klienten vid dennes bostad i Grängesberg, skjutsade denne till Örebro och återbördade denne till hemorten efter avslutad förhandling. Han har på så sätt medverkat till att förhandlingen kunnat genomföras utan störningar. Fråga om hans rätt till ersättning för tidsspillan och utlägg har heller inte aktualiserats under målets gång. Mot angiven bakgrund, när alltså han och klienten kommer från samma landsände samt när avståndet mellan hans verksamhetsort Falun och Örebro understiger 20 mil, föreligger tillräckliga skäl att tillerkänna honom begärd ersättning.
Hovrätten (hovrättslagmannen Barry, referent, hovrättsrådet Powers och tf. hovrättsassessorn Wilson) anförde i beslut den 27 december 2011:
Enligt 21 kap. 10 § fjärde stycket RB krävs särskilda skäl för att en offentlig försvarare ska få ersättning för sådana merkostnader i fråga om tidsspillan och utlägg som har uppstått på grund av att försvararen har sin verksamhet långt ifrån den ort där domstolen är belägen.
I förarbetena (prop. 2008/09:232 s. 31) har, när det gäller den närmare avgränsningen för merkostnadsregelns tillämpning, som utgångspunkt angetts att ”ett avstånd på 5-10 mil i tätbebyggda områden och 20 mil i mindre tätbebyggda områden mellan den domstol som förordnar offentlig försvarare och advokatens verksamhetsort kan tjäna som ett riktmärke för vad som kan anses utgöra verksamhet långt ifrån domstolen”.
HD har i rättsfallet NJA 2011 s. 291 prövat hur reglerna om merkostnader ska tillämpas. HD uttalar att en advokat med verksamhet inom tio mil från domstolen, eller som har verksamhet inom domstolens domsaga, inte har sin verksamhet ”långt ifrån den ort där domstolen är belägen”.
Hovrätten konstaterar att på flertalet håll i Sverige torde det inom en domstols domsaga finnas såväl tätbebyggda som mera glesbebyggda områden. Vid ställningstagande till hur avgränsningen då bör göras, får utgångspunkten vara att en sådan avgränsning ska vara någorlunda enkel att tillämpa och därigenom förutsebar. Även om HD:s avgörande primärt synes avse tätbebyggda områden, ger den avgränsning som HD gjort ett rimligt resultat även i ett fall som det nu aktuella.
Sammantaget finner hovrätten att gränsdragningen kan skilja sig åt mellan olika domstolar, bl.a. beroende på domsagans utformning, men att vid en domstol som Örebro tingsrätt aktualiseras en tillämpning av merkostnadsregeln när advokaten ifråga inte bedriver sin verksamhet inom domstolens domsaga och avståndet till domstolen överstiger tio mil enkel resa.
P.B. har sin verksamhet i Falun, vilket innebär att han har sin verksamhet långt ifrån Örebro tingsrätt. Bestämmelsen är alltså tillämplig och det krävs särskilda skäl för ett bifall till hans talan.
Hovrätten finner att den omständigheten att försvararen har sin verksamhet på den tilltalades bostadsort inte utgör särskilda skäl. Inte heller något av de andra skäl som P.B. har fört fram utgör enligt hovrättens bedömning särskilda skäl för att frångå bestämmelsen, utan den ska tilllämpas.
En återstående fråga är om P.B. vid denna bedömning inte ska få någon ersättning för tidsspillan och utlägg över huvud taget, eller om viss ersättning bör utgå. I förarbetena (a. prop. s. 31) har betonats att även när merkostnadsregeln är tillämplig har försvararen rätt till ersättning för tidsspillan och utlägg till en ”normal nivå”. I underrättspraxis, även inom Göta hovrätt, har frågan behandlats på skilda sätt.
Hovrätten finner för sin del att bestämmelsen enbart tar sikte på de merkostnader som föranleds av det långa avståndet. P.B. bör inte försättas i ett sämre läge än de försvarare som har sin verksamhet inom domsagan men på ett visst avstånd från domstolsorten, eller som undantas från regelns tillämpning pga. att de har sitt kontor inom tio mil från Örebro tingsrätt.
Hovrätten finner därför att P.B. ska tillerkännas ersättning för tidsspillan och utlägg som svarar mot faktiska kostnader för tio mils bilresa, enkel väg, jämte parkering. I brist på utredning antar hovrätten att tidsspillan för en sådan resa uppgår till 1,5 timmar.
Hovrätten ändrar tingsrättens beslut på så sätt att den samlade ersättningen av allmänna medel till P.B. bestäms till 15 781 kr, innebärande att han tillerkänns ytterligare 4 850 kr, varav 3 210 kr för tidsspillan, 670 kr utlägg och 970 kr mervärdesskatt.
Justitiekanslern överklagade och yrkade att HD skulle, med ändring av hovrättens beslut, fastställa tingsrättens beslut i fråga om ersättning till P.B. för tidsspillan och utlägg, alternativt att ersättningen för tidsspillan och utlägg bestämdes till ett lägre belopp än hovrätten hade beslutat.
P.B. motsatte sig ändring av hovrättens beslut.
HD avgjorde målet efter föredragning.
Föredraganden, justitiesekreteraren Baker, föreslog i betänkande följande beslut.
P.B. driver verksamhet som advokat med kontor i Falun. I det nu aktuella fallet har Örebro tingsrätt utsett honom till offentlig försvarare i ett mål om stöld m.m. När målet avgjordes vid tingsrätten fick han inte något av den begärda ersättningen för tidsspillan och utlägg. Hovrätten ändrade tingsrättens ersättningsbeslut och bestämde ersättningen för tidsspillan så att den motsvarade tre timmar avseende resa om tio mil enkel väg samt utlägg motsvarande samma resa. Hovrätten ansåg att det var skälig ersättning för en försvarare som bedrev sin verksamhet långt från domstolsorten och att det inte var att betrakta som merkostnader. Den fråga HD ska pröva är vilken ersättning en offentlig försvarare har rätt till när det inte rör sig om merkostnader.
Enligt huvudregeln i 21 kap. 10 § första stycket RB har en offentlig försvarare rätt till skälig ersättning av allmänna medel för arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget har krävt.
Ett undantag från denna huvudregel finns i 21 kap. 10 § fjärde stycket RB, enligt vilket en offentlig försvarare inte har rätt till ersättning för de merkostnader i fråga om tidsspillan och utlägg som uppstått på grund av att försvararen har sin verksamhet långt från domstolsorten, annat än om det finns särskilda skäl.
I förarbetena anges ett avstånd på 5-10 mil i tätbebyggda områden och 20 mil i mindre tätbebyggda områden mellan den förordnande domstolen och advokatens verksamhetsort som en utgångspunkt för bedömningen för vad som kan anses utgöra verksamhet långt ifrån domstolen (prop. 2008/09:232 s. 31).
HD konstaterade i NJA 2011 s. 291, som gällde frågan om förhandsbesked enligt 21 kap. 10 § fjärde stycket RB, att detta innebär att en advokat med verksamhet inom 10 mil från domstolen [i tätbebyggda områden] inte har sin verksamhet långt från domstolsorten.
I den aktuella paragrafen sägs däremot inget om vilken ersättning som en s.k. distansförsvarare ska tillerkännas för tidsspillan och utlägg hänförliga till resa, när detta inte ska ses som merkostnader.
I författningskommentaren till den aktuella bestämmelsen anges att försvararen ska ha rätt till skälig ersättning för tidsspillan och utlägg till en normal nivå, dvs. för sådana kostnader som uppstår även för en lokalt verksam försvarare (prop. 2008/09:232 s. 31).
Vad som utgör skälig ersättning framgår inte av förarbetena, men ordet merkostnad och ovan angivna förarbetsuttalande tyder på att ersättning bör utgå för sådan tidsspillan och sådant utlägg som skulle ha tillerkänts en lokalt verksam försvarare.
Detta stämmer också väl med det bakomliggande syftet med lagändringen. En utvidgad rätt till att få önskat biträde skulle riskera bli en illusion, om dessa biträden missgynnades i förhållande till lokalt verksamma försvarare.
Av det anförda följer att en s.k. distansförsvarare har rätt till skälig ersättning för tidsspillan och utlägg hänförliga till resa upp till en nivå som motsvarar ersättningen för samma moment för lokalt verksamma försvarare och som således inte är att betrakta som merkostnader.
Frågan är dock om en sådan ersättning bör bestämmas från fall till fall, eller om man bör ha en mer schabloniserad tillämpning. Det som talar emot en schabloniserad tillämpning är att lagstiftaren enbart hänvisat till en skälig ersättning.
Det som emellertid talar för en schabloniserad tillämpning är att ersättningsfrågorna redan i dag är relativt schabloniserade. Ett skäl härför är att ersättningsfrågor är mycket vanligt förekommande och att domstolarnas hantering därför underlättas av schablonregler. Av det anförda följer att nu aktuell ersättning också bör schabloniseras.
Vid bedömningen av vilket avstånd som bör vara utgångspunkten när ersättningen bestäms bör vägledning hämtas i nyss angivna förarbeten och HD:s praxis rörande inom vilket avstånd en försvarares verksamhetsställe ska vara beläget för att inte anses ligga långt från domstolsorten. En schabloniserad tillämpning bör också beakta det bakomliggande syftet med bestämmelsen och sålunda bidra till att en s.k. distansförsvarares rätt till ersättning i det aktuella hänseendet som regel likställs med lokalt verksamma försvarares.
Med hänsyn till det sagda bör ersättning för tidsspillan och utlägg hänförliga till resa för en s.k. distansförsvarare ha ett avstånd om 10 mil som utgångspunkt i mer tätbebyggda områden när ersättningen fastställs. Hovrättens beslut bör därför fastställas.
HD fastställer hovrättens beslut.
HD (justitieråden Anderson, Hendrix, referent, Reyes, Rodriguez och Powell) meddelade den 17 december 2012 följande slutliga beslut.
Målet rör frågan huruvida en offentlig försvarares utlägg för resa och ersättning för tidsspillan ska anses utgöra merkostnader som har uppstått på grund av att försvararen har sin verksamhet långt ifrån den ort där domstolen är belägen och, om så inte är fallet, frågan hur ersättningen ska beräknas.
Enligt huvudregeln i 21 kap. 10 § första stycket RB har en offentlig försvarare rätt till skälig ersättning av allmänna medel för arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget har krävt. Ett undantag från denna huvudregel finns i 21 kap. 10 § fjärde stycket. Enligt den bestämmelsen har en offentlig försvarare inte rätt till ersättning för merkostnader avseende tidsspillan och utlägg som har föranletts av att försvararen har sin verksamhet långt ifrån den ort där domstolen är belägen, om det inte finns särskilda skäl.
HD konstaterade i rättsfallet NJA 2011 s. 291 att i vart fall en offentlig försvarare med verksamhet inom tio mil från domstolen i tätbebyggda områden inte har sin verksamhet långt ifrån domstolsorten. Detsamma ansågs gälla om verksamhetsorten ligger inom domstolens domkrets. HD hänvisade till de riktmärken för bedömningen som har angetts i förarbetena (prop. 2008/09:232 s. 22 med hänvisning till prop. 2004/05:41 s. 23). I dessa nämns 20 mil som ett riktmärke för vad som kan anses utgöra verksamhet på avstånd i mindre tätbebyggda områden.
Tidigare gällde att till offentlig försvarare skulle förordnas den som den misstänkte hade föreslagit, om det inte skulle medföra avsevärt ökade kostnader. I samband med att den misstänktes rätt att få önskat biträde utvidgades den 1 januari 2010, infördes den nu aktuella bestämmelsen. Motiveringen var att statens kostnadsansvar inte skulle påverkas av att den tidigare inskränkningen i rätten att välja försvarare togs bort.
Bestämmelsen i 21 kap. 10 § fjärde stycket RB utgör ett undantag från huvudregeln att den offentlige försvararen har rätt till skälig ersättning för kostnader och tidsspillan i samband med resa. Om undantaget ges en vid tolkning påverkar det den misstänktes möjlighet att få det biträde som denne önskar och missgynnar försvarare med verksamhet på avstånd från domstolsorten. I författningskommentaren anges att försvararen ska ha rätt till skälig ersättning för tidsspillan och utlägg till en normal nivå, dvs. för sådana kostnader som uppstår även för en lokalt verksam försvarare (prop. 2008/09:232 s. 31).
Av det anförda följer att en försvarare verksam långt ifrån domstolsorten har rätt till skälig ersättning för tidsspillan och utlägg som uppstår på grund av avståndet upp till en nivå som motsvarar vad en lokalt verksam försvarare är berättigad till. När lagtexten talar om merkostnad ska denna således ses i relation till den senares ersättning för tidsspillan och resa och inte till att ingen ersättning alls skulle utgå.
Frågan är då om den ersättning som en offentlig försvarare verksam långt ifrån domstolsorten har rätt till bör bestämmas från fall till fall eller om en mer schabloniserad ersättning bör utgå.
Det som talar emot en schabloniserad ersättning är att lagstiftaren har hänvisat till att en skälig ersättning ska utgå. I uttrycket skälig ersättning ligger att det är de faktiska kostnaderna och den verkliga tidsspillan som utgör underlag för bedömningen. Emellertid är ersättningsfrågor av nu aktuellt slag vanligt förekommande och domstolarnas hantering underlättas av schablonregler; redan idag tillämpas för övrigt schabloner vid bestämmandet av ersättning till offentliga försvarare i relativt stor utsträckning. Ett ytterligare skäl för användning av en schablon är att det förbättrar beslutsunderlaget för den advokat som överväger att anta ett erbjudet uppdrag som offentlig försvarare. Övervägande skäl talar för att nu aktuell ersättning till s.k. distansförsvarare bör schabloniseras.
Vid utformningen av en schablon för utlägg och tidsspillan hänförliga till avståndet ifrån domstolsorten bör det bakomliggande syftet med bestämmelsen beaktas. Schablonen bör också bidra till att distansförsvararen inte missgynnas i förhållande till lokalt verksamma försvarare. Vid bedömningen av vilket avstånd som bör vara utgångspunkten när ersättningen bestäms bör vägledning hämtas i HD:s praxis samt från de i punkten 3 angivna förarbetena.
Med hänsyn till det sagda bör ersättning för tidsspillan och utlägg hänförlig till resa för en distansförsvarare utgå med samma belopp som en försvarare med verksamhet 10 mil från domstolsorten skulle ha tillerkänts när fråga är om tätbebyggda områden och 20 mil när det är fråga om mindre tätbebyggda områden. Vad som nu har sagts gäller dock inte om det faktiska utlägget är lägre eller tidsspillan är mindre.
Örebro tingsrätt förordnade P.B. till offentlig försvarare i ett mål om stöld m.m. P.B. driver verksamhet som advokat med kontor i Falun. Tingsrätten avslog P.B:s begäran om ersättning för utlägg avseende resa och för tidsspillan i samband med denna. Hovrätten har tillerkänt P.B. ersättning för utlägg motsvarande resa med bil tio mil enkel väg, för parkering samt för tre timmars tidsspillan.
HD ansluter sig till hovrättens bedömning att ersättningsregeln i 21 kap. 10 § fjärde stycket RB för Örebro tingsrätts del aktualiseras när en av den domstolen förordnad offentlig försvarare inte bedriver sin verksamhet inom domstolens domsaga och avståndet till domstolen överstiger tio mil enkel resa. HD finner inte skäl att göra någon annan bedömning än hovrätten har gjort beträffande ersättningsbeloppen. Hovrättens beslut ska därför fastställas.
HD fastställer hovrättens beslut.
HD:s beslut meddelat: den 17 december 2012.
Mål nr: Ö 123-12.
Lagrum: 21 kap. 10 § RB.
Rättsfall: NJA 2011 s. 291.
Samma dag avgjordes på likartat sätt mål Ö 122-12 mellan Justitiekanslern och P.S.