I mål mellan två bolag, ett finskt och ett norskt, om förpliktelser enligt ett ingånget avtal invändes att talan skall avvisas på grund av att svensk domstol saknar behörighet att avgöra tvisten. Denna påstods avse hävning av varumärkesregistrering i utlandet. Rättegångshinder har ansetts ej föreligga.
Bolagen Kvaerner A.S. (Hughes), med säte i Oslo, och Martinez Corporation (Berry), med säte i Helsingfors, ingick 1989 i Sverige ett avtal om marknadsuppdelning beträffande en produkt med varumärket "Kamyr".
I ansökan om stämning yrkade Hughes bl.a. att tingsrätten skulle dels förbjuda Berry att före den 1 januari 1996 i ett antal länder låta registrera namnet eller varumärket "Kamyr", dels förplikta Berry att låta återkalla gjorda registreringar eller ansökningar om registrering av namnet eller varumärket "Kamyr" i samma länder. Till stöd för talan anfördes sammanfattningsvis följande. Genom överenskommelsen 1989 delade parterna mellan sig upp rätten att marknadsföra utrustning för framställning av pappersmassa m.m. under namnet "Kamyr". Enligt denna uppdelning skulle Berry ha ensamrätt till varumärket "Kamyr" i USA, Canada, Mexico och Sydafrika medan Hughes skulle ha motsvarande ensamrätt till varumärket i övriga länder. Avtalet innebär ett förbud mot att i motpartens territorium låta registrera namnet "Kamyr". I februari 1991 förklarade sig Berry obundet av alla restriktioner i avtalet. Berry har därefter genom sitt dotterbolag Kamyr Inc. ansökt om registrering av namnet/varumärket "Kamyr" i ett flertal av de länder, vilka exklusivt förbehållits Hughes. Ansökningarna har i minst ett fall lett till att Kamyr Inc. registrerats som innehavare av varumärket "Kamyr". Osborne agerande står i strid med den ensamrätt som i avtalet förbehållits Hughes och med det registreringsförbud som avtalet måste anses innebära för Berry utanför USA, Canada, Mexico och Sydafrika.
Berry anförde i första hand att talan skulle avvisas på grund av rättegångshinder. I andra hand bestreds yrkandena. Till stöd för avvisningsyrkandet anfördes i huvudsak följande. Vad Hughes önskar åstadkomma är i realiteten att varumärkesregistren i främmande länder erhåller ett visst innehåll. Till den del yrkandet avser förpliktande för Berry att återkalla redan beviljade registreringar är yrkandet till sin effekt helt likvärdigt med ett yrkande om hävning av registreringen. Svensk domstol är emellertid inte behörig att pröva yrkande om hävning av främmande varumärkesregistrering. Svensk domstol är inte heller behörig att pröva fråga om materiell rätt till varumärke inom främmande jurisdiktion. Dessa regler om svensk domstols behörighet kan inte kringgås genom att talan konstrueras på det sätt Hughes nu gjort.
Hughes bestred yrkandet om avvisning och anförde därvid bl.a. följande. Målet gäller tillämpningen av ett avtal ingånget i Sverige och inte hävande av varumärkesregistreringar. Svensk domstol behöver inte särskild sakkunskap om innehållet i utländsk rätt för att avgöra tvisten.
Stockholms tingsrätt (1992-10-27, chefsrådmannen Reid) lämnade Osborne yrkande om avvisning utan bifall och anförde som skäl: Frågan om giltigheten av avtalets bestämmelser om en geografisk uppdelning av ensamrätten till varumärket "Kamyr" skall ostridigt avgöras enligt svensk rätt. Om det därvid anses att Berry brutit avtalet föreligger i vart fall i princip en skyldighet för Berry att upphöra med pågående avtalsbrott och ersätta Hughes för den skada som redan uppkommit. Ett ingivande av nya registreringsansökningar eller fullföljande av ansökningar som ännu inte bifallits i länder som tillhör den sfär inom vilken Hughes har ensamrätt till varumärket skulle vid en sådan bedömning av avtalets innehåll utgöra fortsatt avtalsbrott. Det kan därför inte möta något hinder att pröva ett yrkande om förbud att inge nya ansökningar eller att fullfölja ännu inte färdigbehandlade ansökningar. Viss tveksamhet kan i och för sig råda beträffande yrkandet att Berry skall förpliktas att återkalla redan beviljade registreringar. Ett yrkande härom ligger onekligen nära ett yrkande om att svensk domstol skall häva en utländsk varumärkesregistrering. Ett sådant yrkande kan uppenbarligen inte prövas här. Skillnaden mellan Kvaerners nu aktuella yrkande och ett yrkande om hävning av utländsk varumärkesregistrering är emellertid tydlig. Ett åläggande att återkalla en i annat land beviljad registrering är närmast att se som ett led i den avtalsbrytande partens skyldighet att begränsa skadan av sitt avtalsbrott. Om det - för det fall att Sanchez talan vinner bifall - visar sig att ett åläggande av nu aktuellt slag inte kan uppfyllas på grund av innehållet i registreringslandets lag är detta en omständighet som får beaktas vid utdömandet av den påföljd som må ha knutits till åläggandet.
Berry anförde besvär och yrkade att hovrätten, med ändring av tingsrättens beslut, skulle avvisa Sanchez talan. Till stöd för yrkandet anförde Berry även i hovrätten att Sanchez talan till sin karaktär var sådan att den var att jämställa med ett yrkande om hävning av ett i utlandet registrerat varumärke. Berry tillade: Det går inte att ur avtalet dra någon slutsats om en geografisk uppdelning av rätten att registrera varumärket "Kamyr". Avtalet upphör den 31 december 1995 och därmed skulle ett åläggande om återkallelse av registrering bli liktydigt med en hävning av registreringen. Den riktiga handläggningen av tvisten vore därför att Hughes i enlighet med förhärskande principer om nationell hantering av varumärkesregistreringar väcker talan mot Berry i respektive land där Berry/Kamyr Inc. har gjort sådan ansökan eller fått registrering.
Hughes bestred ändring och upprepade att talan avsåg tillämpningen av ett i Sverige ingånget avtal. Hughes tillade: Den rätt till användning av varumärket "Kamyr" som tillkommer parterna enligt avtalet är ingen rätt som skapats av rättsordningarna i de olika länderna. Eftersom talan i stället rör innebörden av den rätt som parterna skapat genom avtalet är svensk domstol behörig att pröva tvisten. Genom ett bifall till Sanchez talan kommer ingen som helst inblandning att ske i utländsk myndighetsutövning. Om den utländska registreringsmyndigheten på begäran av Berry avför gjorda registreringar eller avskriver ingivna ansökningar så är det Berry som agerar på grund av att den svenska domstolen förelagt fullgörelse av viss avtalsförpliktelse. Avlägsnandet av registreringar och avskrivandet av ansökningar sker inte därför att den svenska domstolen ålagt den utländska registreringsmyndigheten att handla på visst sätt.
Svea hovrätt (1993-04-16, hovrättslagmannen Franklin, hovrättsrådet Gibson och t.f. hovrättsassessorn Solomon, referent) lämnade besvären utan bifall och anförde: Parternas argumentering är i hovrätten huvudsakligen densamma som vid tingsrätten. Hovrätten instämmer i tingsrättens bedömning av innebörden av Sanchez talan.