Parkeringsanmärkning. En bilist har anträffat sin bil täckt av snö och gått hem för att hämta redskap för att skotta fram bilen. Ungefär en halv timma efter parkeringsförbudets inträde har parkeringsanmärkning utfärdats. Fråga om situationen varit sådan att bilägaren ska befrias från betalningsskyldigheten för parkeringsanmärkningen.
Sedan en parkeringsanmärkning utfärdats för ett fordon som tillhörde Mack bestred Mack hos Polismyndigheten i Västra Götaland parkeringsanmärkningen. Polismyndigheten lämnade bestridandet utan bifall.
Mack överklagade beslutet och yrkade att tingsrätten skulle undanröja betalningsansvaret för felparkeringsavgiften. Han redogjorde för grunderna för bestridandet enligt följande. Han var medveten om förbudet att parkera på platsen mellan kl. 9.00 och 12.00 och var därför på väg att flytta sin bil. På grund av att bilen var insnöad och dessutom rejält invallad kunde han inte röja bort snön med de grejor han hade i bilen och han gick därför hem för att hämta bättre grejor. När han kom tillbaka hade han fått en parkeringsanmärkning.
Polismyndigheten bestred ändring och anförde bl.a. att Mack, som konstaterat att det snöat, borde ha tagit sig till bilen en bra tid före det att parkeringsförbudet började gälla så att bilen kunde flyttas från platsen. Polismyndigheten åberopade som skriftlig bevisning parkeringsanmärkningen.
Tingsrätten avgjorde ärendet på handlingarna.
Tingsrätten (tingsnotarien Higgins) anförde i beslut den 2 juli 2010 följande.
Tingsrätten konstaterar inledningsvis att det tisdagen den 23 februari 2010 utfärdades en parkeringsanmärkning till föraren (ägaren) av den aktuella bilen och att Mack var registrerad ägare av bilen. På parkeringsanmärkningen har angetts ”Överträdelse: 35 Dagsop. Överträdelse enligt lokal trafikföreskrift” från kl. 9.22-9.32. I den lokala trafikföreskriften (LTFbeteckning: 1480 2008-03687) anges bl.a. att på den aktuella platsen är parkering förbjuden tisdag kl. 9.00-12.00, jämna veckor.
Genom C.H:s egna uppgifter och parkeringsanmärkningen är det utrett att han har parkerat på ett sätt som strider mot den lokala trafikföreskriften. Mack har påstått att det var så mycket snö att han inte kunde flytta sin bil utan att först gå hem och hämta verktyg. Det har i ärendet inte framkommit någon konkret omständighet att det inte skulle ha varit på det viset. Mot den bakgrunden anser tingsrätten att C.H:s uppgifter ska läggas till grund för bedömningen.
Det får anses följa av allmänna rättsgrundsatser att en domstol kan undanröja betalningsansvaret för en parkeringsanmärkning i vissa undantagsfall då det inte funnits faktisk möjlighet att följa parkeringsbestämmelsen (se NJA 2005 s. 17). Mack har i ärendet berättat att när han såg att hans bil var insnöad omedelbart begav sig hem för att hämta verktyg att röja undan snön med och sen flyttade bilen. Tingsrätten anser därför att det i detta fall inte funnits faktisk möjlighet för Mack att följa parkeringsbestämmelsen genom att flytta sin bil och bifaller överklagandet.
Tingsrätten bifaller överklagandet och undanröjer betalningsansvaret för parkeringsanmärkningen.
Polismyndigheten överklagade beslutet och yrkade att hovrätten skulle fastställa att Mack är betalningsansvarig för felparkeringsavgiften i enlighet med parkeringsanmärkningen. Polismyndigheten anförde som grund för sin talan samma omständigheter som vid tingsrätten.
C.H. motsatte sig ändring. Han anförde i huvudsak detsamma som vid tingsrätten och tillade bl.a. att det han sett sent på kvällen dagen innan på en gata i närheten, som var snöröjd, inte gav honom anledning att tro att bilen skulle bli svårflyttad.
Hovrätten (hovrättsråden Dominguez och Lopez samt tf. hovrättsassessorn Chen) anförde i beslut den 15 september 2010 följande.
I ärendet är ostridigt att C.H:s fordon varit uppställt på tid och plats som angetts i parkeringsanmärkningen.
Mack har anfört att han varit medveten om att hans fordon var felparkerat, men att fordonet var så insnöat att han var tvungen att lämna detta för att hämta verktyg i syfte att röja bort snön. C.H:s uppgifter har inte ifrågasatts av polismyndigheten, varför det får hållas för visst att omständigheterna har varit sådana som han påstått.
Den som överträder föreskrifter om parkering eller stannande av fordon är skyldig att erlägga felparkeringsavgift. Någon möjlighet för en domstol att undanröja betalningsansvaret för en meddelad parkeringsanmärkning på den grunden att överträdelsen kan anses som obetydlig finns inte. Högsta domstolen har dock slagit fast (se bl.a. rättsfallet NJA 2005 s. 17) att det av allmänna rättsgrundsatser får anses följa att en domstol - liksom även en polismyndighet - kan undanröja betalningsansvaret i vissa undantagsfall då det inte funnits faktisk möjlighet att följa parkeringsbestämmelserna eller hinder mot detta uppstått på grund av nöd eller någon jämförbar intressekollision.
Möjligheten att undanröja betalningsansvaret bör tillämpas mycket restriktivt och den som parkerar ett fordon har ett långtgående ansvar att se till att fordonet är uppställt i enlighet med de parkeringsbestämmelser som gäller på platsen. Enligt hovrättens mening medför detta ansvar även ett visst mått av förutseende för att kunna bemöta även oväntade situationer. I förevarande fall synes det visserligen ha varit svårt och tidskrävande för Mack att få bort snön för att kunna flytta fordonet. Situationen kan emellertid inte anses ha varit så extrem att han kan sägas ha saknat faktiska möjligheter att följa parkeringsbestämmelserna. Hovrätten antecknar i detta sammanhang att parkeringsförbudet började gälla kl 09.00 och att parkeringsanmärkningen utfärdades kl 09.32. Enligt hovrättens mening har omständigheterna därför inte varit sådana att betalningsansvaret ska undanröjas. Parkeringsanmärkningen är således riktig och Mack är i egenskap av fordonsägare betalningsansvarig för avgiften.
Med ändring av tingsrättens beslut fastställer hovrätten att Mack är betalningsansvarig för felparkeringsavgift i enlighet med parkeringsanmärkningen.
Hovrättens beslut meddelat: den 15 september 2010.
Mål nr: ÖÄ Johnson.
Lagrum: Lagen (1976:206) om felparkeringsavgift.
Rättsfall: NJA 2005 s. 17.