Särlevnad före äktenskapet ska beaktas vid prövning av om en dom på äktenskapsskillnad ska föregås av betänketid.
E.J. förde vid Norrköpings tingsrätt talan mot L.J. angående äktenskapsskillnad.
Tingsrätten (lagmannen Williams) anförde följande i dom den 10 januari 2013.
E.J. och L.J. ingick äktenskap i februari 2012. Parterna har inga gemensamma barn under 18 år och ingen av dem sammanbor varaktigt med eget barn under 16 år som står under den partens vårdnad.
Sedan E.J. ansökt om äktenskapsskillnad och L.J. begärt betänketid har tingsrätten förordnat att äktenskapsskillnaden ska föregås av betänketid från den 30 september 2012.
Yrkanden m.m.
E.J. har nu yrkat att tingsrätten ska döma till äktenskapsskillnad mellan henne och L.J. utan ytterligare betänketid med hänvisning till att de levt åtskilda i mer än två år.
L.J. har, som han får uppfattas, vidhållit sin inställning om betänketid men vidgått att parterna levt åtskilda i mer än två år.
Vill bara en av makarna att äktenskapet ska upplösas, har den maken rätt till äktenskapsskillnad endast efter betänketid. Om makarna har levt åtskilda sedan minst två år, har dock var och en av dem rätt till äktenskapsskillnad utan föregående betänketid.
E.J. har företett utdrag ur folkbokföringen som visar att parterna sedan minst två år är bosatta på skilda adresser, vilket även J.A. och J.S.H. intygat och L.J. vidgått. Det finns därför förutsättningar att döma till äktenskapsskillnad mellan parterna utan ytterligare betänketid.
Tingsrätten dömer enligt 5 kap. 4 § ÄktB till äktenskapsskillnad mellan parterna.
L.J. överklagade i Göta hovrätt och yrkade att hovrätten skulle upphäva domen om äktenskapsskillnad.
E.J. motsatte sig att tingsrättens dom ändrades.
Hovrätten (hovrättsråden Murray, referent, Bell och Williams) anförde följande i dom den 6 mars 2013.
Om endast en av makarna önskar äktenskapsskillnad, har denna make rätt till detta först efter betänketid (5 kap. 2 § ÄktB). Om makarna har levt åtskilda under minst två år, har dock var och en av dem rätt till äktenskapsskillnad utan betänketid (5 kap. 4 § ÄktB).
Tingsrätten har dömt till äktenskapsskillnad mellan L.J. och E.J. under hänvisning till 5 kap. 4 § ÄktB. Emellertid hade L.J. och E.J. vid tidpunkten för tingsrättens dom varit gifta med varandra knappt ett år. Frågan kan ställas om bestämmelsen i 5 kap. 4 § ÄktB då kan tillämpas.
Hovrätten har i ett beslut år 2012 (mål Ö 2513-12) behandlat frågan om betänketid för äktenskapsskillnad. I det målet ansåg hovrättens majoritet att tid innan äktenskapet ingicks inte kan räknas in i den tvåårsperiod som krävs enligt 5 kap. 4 § ÄktB.
L.J. har inte uttryckligen tagit upp frågan om äktenskapsskillnaden borde ha föregåtts av betänketid som grund för sitt yrkande i hovrätten. Hovrätten uppfattar dock hans överklagande på så sätt att han även åberopar detta som grund för att tingsrättens dom ska upphävas. Hovrätten gör i den frågan följande bedömning.
5 kap. 4 § ÄktB kan inte - vare sig sett till ordalydelsen eller syftet - anses vara tillämplig endast under förutsättning att makarna, dvs. parterna i målet, har varit gifta med varandra under hela särlevnadstiden. Bestämmelsen bör enligt hovrättens mening vara tillämplig också om makarna, som i detta fall, har varit gifta med varandra en kortare tid; det avgörande är om de faktiskt lever åtskilda sedan minst två år. Att så är fallet i nu aktuellt mål är ostridigt. Som tingsrätten funnit finns därför förutsättningar att meddela dom på äktenskapsskillnad mellan parterna utan föregående betänketid trots att L.J. motsatt sig detta.
Tingsrättens dom ska därför fastställas.
Hovrätten, som meddelar prövningstillstånd, fastställer tingsrättens dom.
L.J. överklagade och yrkade att hovrättens dom skulle upphävas.
E.J. motsatte sig att hovrättens dom ändrades.
Målet avgjordes efter föredragning.
Föredraganden, justitiesekreteraren Lee, föreslog i betänkande att HD skulle meddela följande dom.
Efter en redovisning för bakgrunden (punkt 1 och 2) hade betänkandet följande lydelse.
Frågan i målet är huruvida särlevnad som hänför sig till tiden före ingånget äktenskap ska beaktas i bedömningen om det finns förutsättningar att meddela dom på äktenskapsskillnad med stöd av 5 kap. 4 § ÄktB.
I 5 kap. 4 § ÄktB anges att om makar lever åtskilda sedan minst två år har var och en av dem rätt till äktenskapsskillnad utan betänketid. Det gäller oavsett om den andra maken motsätter sig äktenskapsskillnad eller om det finns barn under 16 år. Det avgörande är om makarna rent faktiskt lever åtskilda. Regeln innebär sålunda ett undantag från de allmänna bestämmelserna i 5 kap. 1 § andra meningen och 2 § ÄktB om skyldighet för makar att i vissa fall iaktta betänketid. Regeln om betänketid utgör i sin tur undantag från huvudregeln i 1 § första meningen ÄktB om att makar som är ense bör ha rätt att få äktenskapet upplöst utan dröjsmål (prop. 1973:32 s. 143 och Ibarra och Hill, Äktenskapsbalken, En kommentar, 2 uppl. 2010, s. 83 f.).
Bestämmelsen i 5 kap. 4 § ÄktB motsvarar innehållsmässigt lydelsen i 11 kap. 4 § i den upphävda giftermålsbalken efter de ändringar som infördes i giftermålsbalken år 1973 avseende ingående och upplösning av äktenskap och som trädde i kraft den 1 januari 1974 (prop. 1986/87:1 s. 121 och SFS 1973:645). Genom 1973 års lagändringar togs kravet på söndring bort och tidsfristen sänktes från tre år till två år (prop. 1973:32 s. 115 f. och s. 143). Ändringarna var resultatet av en översyn av äktenskapslagstiftningen och vars arbete hade präglats av en grundsyn bl.a. om att makar ska ha rätt att få äktenskapet upplöst samt att äktenskapet är en form av frivillig samlevnad mellan två personer (a. prop. s. 91 f. och s. 106).
Den äldre lydelsen i 11 kap. 4 § giftermålsbalken infördes år 1920 och motsvarade innehållsmässigt bestämmelsen i 6 kap. 4 § i den upphävda lagen d. 12 nov. 1915 om äktenskaps ingående och upplösning (NJA II 1921 s. 161 f.). Av förarbetena till 1915 års lag var utgångspunkten att ett äktenskap ingicks för att bli livslångt men att det godtogs som princip att ett äktenskap måste kunna upplösas om samlevnaden mellan makarna mist sin mening. Vidare framgår att bestämmelsen i 6 kap. 4 § reglerade det förhållandet att makarna, när ett äktenskap blivit ohållbart, flyttat isär på grund av söndring i syfte att häva sammanlevnaden (se NJA II 1916 s. 191 ff. och s. 211 f.).
Förarbetena till regelns ursprungliga lydelse i 6 kap. 4 § lagen om äktenskaps ingående och upplösning ger uttryck för att bestämmelsen avsåg särlevnad som inträtt efter äktenskapets ingående på grund av söndring. Eftersom kravet på söndring utmönstrades genom 1973 års lagändringar bör de äldre förarbetsuttalandena inte läggas till grund för tolkningen av bestämmelsen i 5 kap. 4 § ÄktB. Istället bör den ske utifrån de allmänna utgångspunkter som kommer till uttryck i 1973 års förarbeten i fråga om lagstiftarens grundsyn när det gäller makars rätt att få äktenskapet upplöst. Enligt den nuvarande ordningen har var och en av makarna rätt till äktenskapsskillnad utan betänketid om de faktiskt har levt åtskilda sedan minst två år och regeln är tillämplig oavsett om någon av dem varaktigt bor tillsammans med eget barn under 16 år som står under den makens vårdnad. Några egentliga skäl som talar emot att bestämmelsen skulle anses tillämplig även när särlevnadstiden hänför sig till tiden före äktenskapets ingående föreligger inte. Hovrättens domslut ska därför fastställas.
HD fastställer hovrättens domslut.
HD (justitieråden Munoz, Franklin, referent, och Harmon) meddelade den 12 november 2014 följande dom.
Om bara en av makarna vill att äktenskapet ska upplösas, så har den maken rätt till äktenskapsskillnad endast efter betänketid (5 kap. 2 § ÄktB). Om makarna lever åtskilda sedan minst två år har emellertid var och en av dem rätt till äktenskapsskillnad utan betänketid (5 kap. 4 §). Det gäller även om någon av makarna varaktigt sammanbor med och har vårdnad om eget barn under 16 år.
Frågan i målet är huruvida särlevnad som hänför sig till tiden före ett ingånget äktenskap ska beaktas vid prövningen av om det kan dömas till äktenskapsskillnad utan föregående betänketid.
Ordalydelsen av 5 kap. 4 § ÄktB rymmer både alternativet att i särlevnadstiden räkna med tid före äktenskapet och alternativet att börja räkna tiden först när äktenskapet ingås.
Regler om betänketid finns för att inte ett förhastat beslut om upplösning av ett äktenskap ska gå ut över annan som direkt berörs av beslutet. När makarna inte är ense om skilsmässa medför betänketiden även att den som inte vill skiljas får ett visst anstånd innan en upplösning av äktenskapet kommer till stånd. Men när makarna har levt åtskilda under en längre tid fyller en legal betänketid utöver den faktiska särlevnadstiden knappast någon funktion. (Jfr prop. 1973:32 s. 112 f. och 115.) Det bör därför inte vara en förutsättning för omedelbar skilsmässa att makarna har varit gifta med varandra under hela särlevnadstiden. Det avgörande för en tillämpning av bestämmelsen i 5 kap. 4 § ÄktB bör i stället vara om de faktiskt har levt åtskilda sedan minst två år.
När tingsrätten på ansökan av E.J. meddelade dom på äktenskapsskillnad hade makarna varit gifta i knappt ett år. De hade aldrig sammanlevt. Det fanns därför förutsättning för att, på det sätt som tingsrätten gjorde, meddela dom på äktenskapsskillnad utan föregående betänketid, trots att L.J. inte ville att äktenskapet skulle upplösas.
Hovrättens domslut ska därför fastställas.
HD fastställer hovrättens domslut.
Justitieråden Howard och Mack var skiljaktiga och anförde:
Bakom kravet på betänketid, när makarna inte är överens om äktenskapsskillnad, ligger framför allt tanken att det är rimligt att det sker en avvägning mellan makarnas olika intressen så att den make som motsätter sig äktenskapsskillnaden får ett visst anstånd innan upplösningen kommer till stånd (se prop. 1973:32 s. 112). Behovet av anstånd för den make som inte önskar skiljas får ses i ljuset av de konsekvenser som ett ingånget äktenskap har, bl.a. när det gäller makarnas ekonomiska och arvsrättsliga förhållanden. Den make som inte vill skiljas ska sålunda få tid att förbereda sig för äktenskapsskillnaden. Också ordalydelsen av 5 kap. 4 § ÄktB och systematiken i kapitlet ger stöd för att betänketiden tar sikte på tiden som makar och att särlevnadstiden därmed ska ha infallit efter äktenskapets ingående.
I förevarande fall har kravet på särlevnadstid inte varit uppfyllt vid tiden för talans väckande. Äktenskapsskillnaden skulle därför ha föregåtts av betänketid.
HD:s dom meddelad: den 12 november 2014.
Mål nr: T 1815-13.
Lagrum: 5 kap. 2 och 4 §§ ÄktB.