62023CJ0112 DOMSTOLENS DOM (sjunde avdelningen) den 17 oktober 2024 ( *1 ) ”Överklagande – Subventioner – Import av biodiesel med ursprung i Indonesien – Genomförandeförordning (EU) 2019/2092 – Slutgiltig utjämningstull – Förordning (EU) 2016/1037 – Artikel 7 – Beräkning av fördelens storlek – Artikel 8.1 och 8.2 – Prisunderskridande – Prispress” I mål C‑112/23 P, angående ett överklagande enligt artikel 56 i stadgan för Europeiska unionens domstol, som ingavs den 24 februari 2023, PT Pelita Agung Agrindustri , Medan (Indonesien), PT Permata Hijau Palm Oleo , Medan, företrädda av Taylor och Brown, advocaten, klagande, i vilket de andra parterna är: Europeiska kommissionen , företrädd av P. Kienapfel, Roberts och Ryan, samtliga i egenskap av ombud, svarande i första instans European Biodiesel Board (EBB) , Bryssel (Belgien), företrädd av Clayton, Nguyen, intervenient i första instans meddelar DOMSTOLEN (sjunde avdelningen) sammansatt av ordföranden på första avdelningen Klein, tillika tillförordnad ordförande på sjunde avdelningen, ordföranden på femte avdelningen Fowler Sahún och domaren Ayala (referent), generaladvokat: N. Emiliou, justitiesekreterare: A. Rojas, efter det skriftliga förfarandet, med hänsyn till beslutet, efter att ha hört generaladvokaten, att avgöra målet utan förslag till avgörande, följande Dom 1 PT Pelita Agung Agrindustri och PT Permata Hijau Palm Oleo har yrkat att domstolen ska upphäva den dom som meddelades av Europeiska unionens tribunal den 14 december 2022, PT Pelita Agung Agrindustri och PT Permata Hijau Palm Oleo/kommissionen ( T‑143/20 , EU:T:2022:811 ) (nedan kallad den överklagade domen). Genom denna dom ogillade tribunalen deras talan om ogiltigförklaring av kommissionens genomförandeförordning (EU) 2019/2092 av den 28 november 2019 om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av biodiesel med ursprung i Indonesien ( EUT L 317, 2019, s. 42 ) (nedan kallad den omtvistade förordningen), i den del den avser klagandena. Tillämpliga bestämmelser 2 I artikel 7 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1037 av den 8 juni 2016 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen ( EUT L 176, 2016, s. 55 ), med rubriken ”Allmänna bestämmelser om beräkning”, föreskrivs följande: ”1. Utjämningsbara subventioners storlek ska beräknas per enhet av den subventionerade produkt som exporteras till [Europeiska] unionen. När detta belopp bestäms får följande avdrag göras från det sammanlagda subventionsbeloppet: a) Ansökningsavgifter eller andra kostnader som är nödvändiga för att bli berättigad till eller erhålla subventioner. b) Exportskatter, tullar eller andra avgifter som tas ut vid export av produkten till unionen med särskild avsikt att utjämna subventionen. Om en berörd part begär ett sådant avdrag åligger det honom att visa att denna begäran är berättigad. 2. Om subventionen inte beviljas på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter ska den utjämningsbara subventionens storlek, allt efter omständigheterna, bestämmas genom att den sammanlagda subventionens värde fördelas i proportion till produktions-, försäljnings- eller exportvolymen av de ifrågavarande produkterna under perioden för subventionsundersökningen. …” 3 I artikel 8 i förordningen, med rubriken ”Fastställande av skada”, föreskrivs följande: ”1. Skada ska fastställas på grundval av faktiska bevis och fastställelsen ska omfatta en objektiv granskning av a) den subventionerade importens volym och effekter på unionsmarknadens priser för likadana produkter, och b) denna imports inverkan på unionsindustrin. 2. Såvitt avser den subventionerade importens volym ska en undersökning göras av huruvida en betydande ökning av subventionerad import ägt rum antingen i absoluta tal eller i förhållande till produktion eller konsumtion i unionen. Såvitt avser den subventionerade importens effekter på priserna ska en undersökning även göras av huruvida betydande prisunderskridanden skett för de subventionerade importprodukterna i förhållande till en likadan, av unionsindustrin framställd, produkt eller om denna import på något annat sätt får till följd att priserna sänks väsentligt eller till att väsentliga prisökningar som annars skulle ha ägt rum förhindras. Varken en enskild faktor eller flera av dessa faktorer behöver nödvändigtvis vara avgörande. …” Bakgrund till tvisten 4 Bakgrunden till tvisten beskrivs i punkterna 2–18 i den överklagade domen. De kan, med avseende på förevarande överklagande, sammanfattas på följande sätt. 5 Klagandena är indonesiska bolag som producerar och exporterar biodiesel till unionen. 6 Den 19 november 2013 antog Europeiska unionens råd genomförandeförordning (EU) nr 1194/2013 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och om slutgiltigt uttag av den provisoriska tull som införts på import av biodiesel med ursprung i Argentina och Indonesien ( EUT L 315, 2013, s. 2 ), genom vilken en slutgiltig antidumpningstull tillämpades på klagandena. 7 Genom dom av den 15 september 2016, PT Pelita Agung Agrindustri/rådet ( T‑121/14 , EU:T:2016:500 ), ogiltigförklarade tribunalen artiklarna 1 och 2 i denna förordning, i den del de avsåg den första klaganden. 8 Den 25 januari 2018 fastslog Världshandelsorganisationens (WTO) panel dessutom i en rapport med titeln ”Europeiska unionen – Antidumpningsåtgärder på biodiesel från Indonesien” (WT/DS 480/R) (nedan kallad ”panelens rapport ’EU-biodiesel (Indonesien)’”) att unionen hade handlat i strid med flera bestämmelser i Allmänna tull- och handelsavtalet (GATT) 1994 och avtalet om tillämpning av artikel VI i GATT ( EGT L 336, 1994, s. 103 ) (nedan kallat antidumpningsavtalet), som återfinns i bilaga 1 A till avtalet om upprättande av WTO ( EGT L 336, 1994, s. 3 ). 9 Till följd av ett klagomål från European Biodiesel Board (EBB) inledde Europeiska kommissionen, genom ett tillkännagivande som offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning den 6 december 2018 ( EUT C 439, 2018, s. 16 ), ett antisubventionsförfarande beträffande import av biodiesel med ursprung i Indonesien. 10 Den produkt som avses i utredningen är ”fettsyramonoalkylestrar och/eller paraffiniska gasoljor framställda genom syntes och/eller vätebehandling, av icke-fossilt ursprung, vanligtvis kallad biodiesel, i ren form eller i en blandning,” med ursprung i Indonesien (nedan kallad den berörda produkten). 11 Biodiesel som framställs i Indonesien består huvudsakligen av metylestrar från palmolja (nedan även kallad PME) som utvinns från oraffinerad palmolja. Den biodiesel som framställs i unionen består däremot av metylestrar från raps (nedan även kallad RME), men utvinns även från andra råvaror, inbegripet oraffinerad palmolja. 12 Både PME och RME tillhör kategorin fettsyramonoalkylestrar. Termen ester hänför sig till resultatet från transförestring av växtoljor, det vill säga blandning av en olja med en alkohol, vilket producerar biodiesel och som en biprodukt också glycerin. Termen metyl hänför sig till metanol, som är den mest använda alkoholen i denna process. Fettsyramonoalkylestrar går också under benämningen fettsyrametylestrar (nedan kallade FAME). Metylestrar från palmolja respektive rapsolja är båda två FAME men har delvis olika fysiska och kemiska egenskaper, och i synnerhet olika filtrerbarhetstemperaturer. Filtrerbarhetstemperatur är den temperatur vid vilken ett bränsle orsakar stopp i bränslefiltret på grund av kristallisering eller gelning av vissa bränslekomponenter. För metylestrar från rapsolja kan denna temperatur vara -14 °C jämfört med cirka 13 °C för metylestrar från palmolja. Marknaden betecknar ofta biodiesel vid en viss filtrerbarhetstemperatur med förkortningen FAMEX, till exempel FAME0 eller FAME5. 13 Undersökningen av subventionerna och skadan omfattade perioden från den 1 oktober 2017 till den 30 september 2018 (nedan kallad undersökningsperioden). Bedömningen av de utvecklingstrender som är relevanta för fastställandet av skadan omfattar perioden från den 1 januari 2015 till slutet av undersökningsperioden. Där det ansågs tillämpligt undersökte kommissionen även uppgifter som inkommit efter undersökningsperioden. 14 Den 12 augusti 2019 respektive den 28 november 2019 antog kommissionen genomförandeförordning (EU) 2019/1344 om införande av en provisorisk utjämningstull på import av biodiesel med ursprung i Indonesien ( EUT L 212, 2019, s. 1 ) (nedan kallad förordningen om provisorisk tull) och därefter den omtvistade förordningen. 15 Kommissionen ansåg att de indonesiska myndigheterna hade gett stöd till biodieselindustrin genom subventioner, i den mening som avses i artikel 3.1 i förordning 2016/1037. Kommissionen ansåg att detta stöd hade getts genom vissa program. Det rörde sig bland annat om att fonden för palmoljeodling, som är ett offentligt organ (nedan kallad fonden), till biodieseltillverkare som hade levererat biodiesel till bolag som betecknades som ”enheter för petroleumbränsle” betalade skillnaden mellan det referenspris för mineraldiesel som dessa enheter betalade och det referenspris för biodiesel som fastställts av ministern för energi och mineralresurser. Kommissionen drog även slutsatsen att de indonesiska myndigheterna hade anförtrott producenterna av oraffinerad palmolja, som är en råvara som producenterna av biodiesel köpte i syfte att omvandla den till biodiesel, att tillhandahålla denna råvara till en för låg ersättning, eller hade ålagt dem att göra det, bland annat genom exportbegränsningar och priskontroller, genom den statligt ägda koncernen PT Perkebunan Nusantara. 16 Den slutgiltiga utjämningstull som tillämpades på klagandena låg på 18 procent. Förfarandet vid tribunalen och den överklagade domen 17 Genom ansökan som inkom till tribunalens kansli den 2 mars 2020 väckte klagandena talan om ogiltigförklaring av den omtvistade förordningen, i den del den avsåg klagandena. 18 Till stöd för sin talan åberopade klagandena sju grunder. Endast den första grunden, som avsåg åsidosättande av artikel 8.1 och 8.2 i förordning 2016/1037 vid fastställandet av prisunderskridandet, och den femte grundens andra del, som avsåg att kommissionen gjorde en uppenbart oriktig bedömning när den fördelade de utbetalningar som mottagits från fonden på den totala omsättningen från deras biodieselförsäljning, är relevanta för bedömningen av de grunder som anförts i överklagandet. 19 Tribunalen ogillade talan genom den överklagade domen. 20 Vad gäller den första grundens första del, som avsåg underlåtenhet att beakta samtliga relevanta uppgifter vid fastställandet av prisunderskridandet, underkände tribunalen klagandenas argument avseende såväl den första metoden för beräkning av prisunderskridandet, som bestod i att jämföra importen av PME med ursprung i Indonesien med försäljningen av PME som tillverkats i unionen och som omfattade omkring 20 procent av all försäljning hos de unionstillverkare som ingick i urvalet (punkterna 33–41 i den överklagade domen), som den andra beräkningsmetoden, som bestod i att i unionstillverkad biodiesel som jämfördes med import från Indonesien inkludera försäljning av FAME0 som genomfördes av de unionstillverkare som ingick i urvalet och som omfattade 55 procent av hela unionsindustrins försäljning (punkterna 42–52 i den överklagade domen), och den tredje beräkningsmetoden, som bestod i att jämföra landsomfattande import av biodiesel från Indonesien med all försäljning av biodiesel som genomfördes av de unionstillverkare som ingick i urvalet (punkterna 53–70 i den överklagade domen). Tribunalen underkände även den första grundens andra del, som avsåg att prisunderskridandet för produkten från unionsindustrin inte hade fastställts i sin helhet (punkterna 72–81 i den överklagade domen) och att det felaktigt hade slagits fast att det förekom prispress (punkterna 83–88 i den överklagade domen). 21 Vad gäller den femte grundens andra del fann tribunalen, i punkt 226 i den överklagade domen, att kommissionen, genom att fördela subventionerna inte bara på försäljningen på den indonesiska marknaden utan även på exportförsäljningen, handlade i enlighet med artikel 7.2 i förordning 2016/1037 och sitt meddelande med rubriken ”Beräkning av subventionsbeloppet i undersökningar avseende utjämningstull” ( EGT C 394, 1998, s. 6 ), eftersom subventionerna inte beviljas med hänvisning till de kvantiteter som tillverkats, producerats, exporterats eller transporterats och inte utgör exportsubventioner. Vidare fann tribunalen, i punkt 234 i den överklagade domen, att kommissionen inte hade åsidosatt sin motiveringsskyldighet vad gäller det argument som en av klagandena hade anfört i andra hand under det administrativa förfarandet och enligt vilket subventionsbeloppet skulle fördelas på dess totala omsättning, som inbegriper såväl biodiesel som andra produkter. Parternas yrkanden vid domstolen 22 Klagandena har yrkat att domstolen ska – i första hand, upphäva den överklagade domen, ogiltigförklara den omtvistade förordningen och förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna såväl i första instans som i målet om överklagande, eller – i andra hand, återförvisa målet till tribunalen och förordna att frågan om rättegångskostnaderna avseende förfarandena i målet i första instans och i målet om överklagande ska anstå. 23 Kommissionen har yrkat att domstolen ska – ogilla överklagandet, och – förplikta klagandena att ersätta rättegångskostnaderna. 24 EBB har framställt samma yrkande som kommissionen. Prövning av överklagandet 25 Klagandena har åberopat sex grunder till stöd för sitt överklagande. De fyra första grunderna avser att tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning vid tolkningen av artikel 8.1 och 8.2 i förordning 2016/1037 samt missuppfattade den bevisning som lagts fram vid den i detta sammanhang. Den femte grunden avser att tribunalen missuppfattade den bevisning som lagts fram vid den med avseende på tillämpningen av artikel 7.2 i förordningen. Den sjätte grunden avser dels en felaktig tolkning av klagandenas anmärkning om att kommissionen hade åsidosatt sin motiveringsskyldighet, dels en felaktig rättstillämpning vid tolkningen av denna artikel 7.2. De tre första grunderna Parternas argument 26 Klagandena har i samband med den första grunden gjort gällande att tribunalen, i punkterna 85–87 i den överklagade domen, dels gjorde en felaktig tolkning av artikel 8.2 i förordning 2016/1037, dels missuppfattade den bevisning som lagts fram vid den. För det första begränsade sig tribunalen, i stället för att försäkra sig om att den prispress som kommissionen konstaterat var ”kraftig”, till att undersöka om det endast förekom prispress. Enligt klagandena kan en skillnad på 0,21 procentenheter mellan minskningen av produktionskostnaderna med 4,35 procent och minskningen av unionsindustrins försäljningspriser med 4,56 procent, vilka tribunalen hänvisade till i punkt 86 i den överklagade domen, inte utgöra en kraftig prispress. För det andra bortsåg tribunalen från att det mellan undersökningsperioden och perioden därefter inte förekom någon prispress, vilket framgår av tabellen i punkt 85 i den överklagade domen. 27 Till stöd för den andra grunden har klagandena hävdat att tribunalen, genom att, i punkterna 48–51 i den överklagade domen, bekräfta den andra metoden för beräkning av prisunderskridandet, gjorde en felaktig tolkning eller bortsåg från slutsatserna i panelens rapport ”EU-biodiesel (Indonesien)”, som unionsdomstolen enligt rättspraxis är skyldig att beakta vid tolkningen och tillämpningen av antidumpningsavtalet. Dessa slutsatser avsåg en justering som var identisk med den som gjordes i den omtvistade förordningen. Den enda skillnaden var att priset på den indonesiska importen hade justerats uppåt i samband med den undersökning som gav upphov till rapporten, medan unionsindustrins försäljningspris för Gomez justerades nedåt i denna förordning. I den mån tribunalen underkände panelens slutsatser genom att hävda att situationen på marknaden hade utvecklats i förhållande till den situation som låg till grund för slutsatserna, eftersom unionsindustrin numera även tillverkar PME, har klagandena påpekat dels att andelen av PME:s produktion i den försäljning som beaktades inom ramen för den andra beräkningsmetoden endast uppgår till 20 procent, dels att situationen på marknaden, i synnerhet såvitt avser unionsindustrins andel av försäljningen av Gomez, inte har förändrats. Klagandena anser således att tribunalen missuppfattade panelens slutsatser eller, i andra hand, att tribunalen inte angav varför den hade bortsett från slutsatserna. 28 Klagandena har inom ramen för sin tredje grund hävdat att tribunalen missuppfattade slutsatserna från rapporten av den 25 september 2013 från WTO:s panel, med titeln ”China – Anti-Dumping and Countervailing Duty Measures on Broiler Products from the United States” (WT/DS 427/R) och andra relevanta WTO-beslut samt vissa domar från unionsdomstolarna, genom att, i punkt 62 i den överklagade domen, bekräfta den tredje metoden för beräkning av prisunderskridande och, i punkt 63 i den överklagade domen, ålägga klagandena en skyldighet att visa att en prisjustering var nödvändig. Det framgår nämligen av dessa beslut och domar att den undersökande myndighetens skyldighet att se till att de jämförda produkterna är jämförbara vid beräkningen av prisunderskridandet är absolut och inte förenad med något förbehåll, och att inget ytterligare beviskrav ställs på sökandena för att visa vilka justeringar som är nödvändiga för att säkerställa en rättvis jämförelse. 29 Kommissionen och EBB har yrkat att överklagandet ska ogillas såvitt avser dessa grunder. Domstolens bedömning 30 Enligt artikel 8.1 i förordning 2016/1037 ska skada fastställas på grundval av faktiska bevis och fastställelsen ska omfatta en objektiv granskning av dels den subventionerade importens volym och effekter på unionsmarknadens priser för likadana produkter, dels denna imports inverkan på unionsindustrin. 31 Det framgår av punkt 2 i denna artikel att såvitt avser den subventionerade importens effekter på priserna ska en undersökning göras av huruvida betydande prisunderskridanden skett för de subventionerade importprodukterna i förhållande till en likadan, av unionsindustrin framställd, produkt eller om denna import på något annat sätt får till följd att priserna sänks väsentligt eller till att väsentliga prisökningar som annars skulle ha ägt rum förhindras. 32 Det ska inledningsvis erinras om att på området för den gemensamma handelspolitiken, och särskilt i fråga om handelspolitiska skyddsåtgärder, framgår det av fast rättspraxis att unionsinstitutionerna har ett stort utrymme för skönsmässig bedömning med hänsyn till de komplicerade ekonomiska och politiska situationer som de ska bedöma, vilket innebär att domstolsprövningen av detta stora utrymme för skönsmässig bedömning endast ska avse en kontroll av att handläggningsreglerna har följts, att de faktiska omständigheter som lagts till grund för bedömningen är materiellt riktiga, att bedömningen av dessa omständigheter inte är uppenbart oriktig och att det inte förekommit maktmissbruk (dom av den 12 maj 2022, kommissionen/Adams, C‑260/20 P , EU:C:2022:370 , punkt 58 och där angiven rättspraxis). 33 Eftersom prövningen av huruvida det föreligger prisunderskridande och prispress är en ekonomiskt komplicerad fråga för vilken det inte föreskrivs någon särskild metod i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1036 av den 8 juni 2016 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen ( EUT L 176, 2016, s. 21 ), har kommissionen ett stort utrymme för skönsmässig bedömning i detta avseende (se, för ett liknande resonemang, dom av den 12 maj 2022, kommissionen/Adams, C‑260/20 P , EU:C:2022:370 , punkt 99 ). 34 I förevarande fall framgår det av skälen 292–300 i förordningen om provisorisk tull och av skälen 234–271 i den omtvistade förordningen att kommissionen använde sig av de tre metoder som nämns i punkt 20 ovan för att fastställa huruvida det genom den indonesiska importen av biodiesel hade skett ett betydande underskridande för unionens priser under undersökningsperioden. 35 I skälen 301 och 325–329 i förordningen om provisorisk tull och i skälen 342–351 i den omtvistade förordningen undersökte kommissionen även huruvida unionsindustrins priser sänktes av den subventionerade importen. I detta sammanhang ansåg kommissionen bland annat att biodieselmarknaden var en marknad för priskänsliga basprodukter och att ett prisunderskridande på omkring 10 procent utgjorde en betydande press nedåt på priserna. Kommissionen tillade att unionsindustrin på grund av denna prispress inte kunde dra nytta av de minskade kostnaderna under undersökningsperioden, eftersom unionsindustrin varit tvungen att övervältra denna minskning fullt ut på sina kunder för att undvika en större förlust av marknadsandelar och eftersom unionsindustrin följaktligen inte hade kunnat förbättra sin otillfredsställande vinstmarginal på grund av den prispress som utövades av stora mängder subventionerad lågprisimport i en i övrigt gynnsam marknadssituation. 36 För det första, vad beträffar den andra metoden för beräkning av prisunderskridandet, har klagandena hävdat att tribunalen i den överklagade domen missuppfattade panelens rapport ”EU-biodiesel (Indonesien)” eller inte angav varför den bortsåg från denna rapport. 37 I denna rapport, som avsåg den antidumpningstull som införts genom genomförandeförordning nr 1194/2013 och som nämns i punkt 6 ovan, fann WTO:s panel bland annat, i punkt 7.157, att ”[ä]ven om det är möjligt att både PME från Indonesien och blandad biodiesel med en filtrerbarhetstemperatur på 0 [°C] konkurrerar med varandra i fråga om försäljning till bolag som blandar biodiesel med mineraldiesel, påverkar detta inte alls det faktum att [unions]myndigheterna inte har förklarat om jämförelsen mellan försäljningen av PME och av blandad biodiesel med en filtrerbarhetstemperatur på 0 [°C] hade gjorts på en lämplig jämförelsenivå, med tanke på att PME är en insatsvara för blandningar, inklusive biodiesel med en filtrerbarhetstemperatur på 0 [°C]”. Panelen tillade, i punkt 7.158 i nämnda rapport, att ”[ä]ven om [unions]myndigheterna gjorde en justering av priset på indonesisk PME för att ta hänsyn till att nivåerna på filtrerbarhetstemperatur skiljer sig åt mellan indonesisk biodiesel och biodiesel som tillverkats i [unionen], anser vi att denna justering inte är tillräcklig för att återspegla komplexiteten i konkurrensförhållandena mellan PME och blandad biodiesel med en filtrerbarhetstemperatur på 0 [°C], eftersom indonesisk PME är en insatsvara för blandad biodiesel, inbegripet blandad biodiesel med en filtrerbarhetstemperatur på 0 [°C]”. 38 Det framgår visserligen av domstolens praxis att den omständigheten att internationella avtal som har ingåtts av unionen ska ges företräde framför unionens sekundärrättsakter innebär att sekundärrätten så långt som möjligt ska tolkas i överensstämmelse med dessa avtal (dom av den 20 januari 2022, kommissionen/Hubei Xinyegang Special Tube, Rodgers , EU:C:2022:38 , punkt 31 och där angiven rättspraxis). 39 Domstolen har tidigare dessutom slagit fast att den allmänna folkrättsliga principen om att ingångna avtal ska hållas ( pacta sunt servanda ), som fastställs i artikel 26 i Wienkonventionen om traktaträtten av den 23 maj 1969 ( Förenta nationernas fördragssamling , vol. 1155, s. 331), innebär att EU-domstolen, vid tolkning och tillämpning av antidumpningsavtalet, ska beakta den tolkning som WTO:s tvistlösningsorgan har gjort av de olika bestämmelserna i detta avtal (dom av den 20 januari 2022, kommissionen/Hubei Xinyegang Special Tube, Rodgers , EU:C:2022:38 , punkt 32 och där angiven rättspraxis). 40 Även om panelens rapport ”EU-biodiesel (Indonesien)” i detta fall avsåg en annan undersökningsperiod och en annan akt från de behöriga myndigheterna med egna skäl, så att slutsatserna i denna rapport inte som sådana kan överföras på förevarande mål, avsåg rapporten likväl samma produkt från samma tredjeland. Dessa slutsatser kan därför vara relevanta vid prövningen av den omtvistade förordningen. 41 Tribunalen gjorde emellertid ingen felaktig rättstillämpning när den, i punkterna 42–52 i den överklagade domen, beaktade panelens rapport ”EU-biodiesel (Indonesien)”, särskilt när den fann, för det första, att kommissionen i skälen 251 och 252 i den omtvistade förordningen riktigt hade understrukit att unionsindustrins struktur, i vilken det numera också produceras PME, hade förändrats och att situationen på marknaden således hade ändrats i förhållande till den situation som låg till grund för analysen i denna rapport och, för det andra, att det av skälen 254 och 297 i den omtvistade förordningen framgår att kommissionen i sin bedömning i vederbörlig ordning hade beaktat såväl användningen av PME och FAME0 som konkurrensförhållandena mellan dessa båda produkter. 42 Även om klagandena gjorde en riktig bedömning när de angav att den andra metoden för beräkning av prisunderskridandet inte endast avsåg en jämförelse mellan PME som importerades från Indonesien och den PME som tillverkades av unionsindustrin, eftersom denna dessutom redan omfattades av den första beräkningsmetoden, framstår det nämligen inte som uppenbart oriktigt att anse att den omständighet som tribunalen angav i punkt 48 i den överklagade domen – att unionsindustrin numera också producerar PME – var en relevant omständighet även för analysen av konkurrensförhållandena mellan FAME0 som tillverkas av unionsindustrin och PME som importeras. Såsom framgår av skäl 297 i förordningen om provisorisk tull, vars innehåll det erinras om i punkt 50 i den överklagade domen, är det i synnerhet nämligen så, att FAME0 ofta omfattar upp till 20 procent PME. 43 Såsom tribunalen påpekade i punkt 50 i den överklagade domen förklarade dessutom kommissionen, i förordningen om provisorisk tull och i den omtvistade förordningen, varför den ansåg att jämförelsen mellan PME:s och FAME0:s försäljning hade ansetts vara lämplig. Klagandena har inte bestritt dessa förklaringar, utan har endast hänvisat till panelens rapport ”EU-biodiesel (Indonesien)”, i vilken panelen kritiserade avsaknaden av sådana förklaringar i den undersökning som ledde till rapporten. 44 För det andra, vad beträffar den tredje metoden för beräkning av prisunderskridandet, inom ramen för vilken kommissionen jämförde all import av den berörda produkten från de indonesiska exporterande tillverkarna med all försäljning av biodiesel som unionstillverkarna genomförde utan prisjustering, ska det påpekas att det varken i artikel 8.1 a och 8.2 i förordning 2016/1037 eller i någon annan bestämmelse i denna förordning anges att kommissionen ska göra sådana justeringar för att fastställa skadan. 45 Enligt artikel 8.1 i förordning 2016/1037 ska fastställandet av skada visserligen inbegripa en objektiv granskning. 46 Klagandena har emellertid inte visat att tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning när den, i punkt 62 i den överklagade domen, efter att i punkt 57 ha erinrat om den rapport från WTO:s panel som avses i den ovan i punkt 28 nämnda rapporten från WTO:s panel, fann att kommissionens beslut att inte göra prisjusteringar inom ramen för den tredje beräkningsmetoden hade grundats på objektiva omständigheter, nämligen komplexiteten i konkurrensförhållandena mellan biodiesel med olika filtrerbarhetstemperaturer, skillnaden i marknadsvillkoren för biodiesel med olika filtrerbarhetstemperaturer och avsaknaden av direkt samband mellan filtrerbarhetstemperatur och pris. 47 Med beaktande av dessa omständigheter, vilkas riktighet, såsom kommissionen har påpekat, inte har bestritts av klagandena, förefaller den tredje metoden för beräkning av prisunderskridandet, som jämför all import av den berörda produkten med all försäljning av biodiesel i unionen utan justering och som för övrigt ingår i en komplex beräkning som omfattar två andra beräkningsmetoder, inte uppenbart strida mot det krav på en objektiv granskning som föreskrivs i artikel 8.1 i förordning 2016/1037. 48 Under dessa omständigheter kan tribunalen inte heller kritiseras för att, såsom klagandena har gjort i förevarande överklagande, i punkt 63 i den överklagade domen ha funnit att det i detta sammanhang ankom på klagandena att visa att de justeringar som de begärde i förevarande fall var nödvändiga. 49 För det tredje, vad beträffar klagandenas argument avseende kommissionens och därefter tribunalens undersökning av huruvida den subventionerade importen har fått till följd att unionsindustrins priser sänkts, ska det påpekas att det följer av själva ordalydelsen i artikel 8.2 i förordning 2016/1037 att ett betydande prisunderskridande presumeras ha denna verkan. 50 Enligt denna bestämmelse ska kommissionen vid fastställandet av skadan, med avseende på inverkan på priserna, nämligen undersöka ”huruvida betydande prisunderskridanden skett för de subventionerade importprodukterna i förhållande till en likadan, av unionsindustrin framställd, produkt eller om denna import på något annat sätt får till följd att priserna sänks väsentligt eller till att väsentliga prisökningar som annars skulle ha ägt rum förhindras”. 51 Av detta följer att när ett betydande prisunderskridande konstateras räcker detta för att dra slutsatsen att importen av de ifrågavarande produkterna leder till att unionsindustrins priser sänks väsentligt eller till att väsentliga prisökningar som annars skulle ha ägt rum förhindras. 52 Eftersom tribunalen, såsom framgår av punkterna 36–48 ovan, inte gjorde någon felaktig rättstillämpning vid prövningen av den andra och den tredje metoden för att beräkna prisunderskridandet, vilket innebär att kommissionens slutsats i skäl 271 i den omtvistade förordningen, att importen från Indonesien under undersökningsperioden hade lett till ett betydande prisunderskridande av unionsindustrins priser, kan klagandena inte vinna framgång med sina argument avseende kommissionens och tribunalens prövning av frågan huruvida unionsindustrins priser sänktes av den subventionerade importen. 53 I motsats till vad klagandena har hävdat bortsåg tribunalen i vart fall för det första inte från ordalydelsen i artikel 8.2 i förordning 2016/1037, som den korrekt återgav i punkt 27 i den överklagade domen, samtidigt som den hänvisade till en ”betydande press nedåt på priserna” i punkterna 84 och 308 i den domen. 54 För det andra kan den omständigheten, som klagandena i första hand har åberopat, att skillnaden mellan minskningen av produktionskostnaderna (med 4,35 procent) och minskningen av unionsindustrins försäljningspriser (med 4,56 procent) mellan år 2017 och undersökningsperioden begränsades till 0,21 procentenheter, inte på ett uppenbart sätt visa att tribunalen missuppfattat den bevisning som ingetts till den. 55 I synnerhet framgår det, såsom kommissionen och EBB har påpekat, av tabellerna 9 och 14 i förordningen om provisorisk tull, för det första, att unionstillverkarnas marknadsandel minskade från 91,6 procent år 2017 till 81,5 procent under undersökningsperioden, vilket sammanföll med den plötsliga ökningen av den subventionerade importen under denna period och, för det andra, att unionsindustrins lönsamhet uppgick till 0,8 procent av omsättningen år 2017 och under nämnda period. 56 Med beaktande av samtliga dessa omständigheter framstår det inte som uppenbart oriktigt att anse att importen av den berörda produkten ledde till att priserna sänktes väsentligt eller till att väsentliga prisökningar som annars skulle ha ägt rum hindrades. 57 Överklagandet kan följaktligen inte vinna bifall såvitt avser den första, den andra och den tredje grunden. Den fjärde grunden Parternas argument 58 Klagandena anser att domstolen, eftersom de tre första grunderna för överklagandet visar att tribunalen gjorde en felaktig bedömning när den bekräftade att den andra och den tredje metoden för beräkning av prisunderskridandet var välgrundade, måste underkänna slutsatsen i punkt 80 i den överklagade domen, enligt vilken kommissionen inte hade begått något fel när den ”beräknade prisunderskridandet först för 20 procent, därefter för 55 procent och slutligen för unionsproducenternas totala försäljning” och att den således inte hade gjort någon extrapolering på grundval av konstateranden som gjorts utifrån 20 procent av unionsförsäljningen. Även om domstolen skulle bekräfta den andra beräkningsmetoden, anser klagandena att tribunalen gjorde en felaktig tolkning av artikel 8.1 i förordning 2016/1037 när den i punkt 81 i den överklagade domen slog fast att ”[i]nte heller om det skulle antas att kommissionen felaktigt grundade sig på den tredje metoden för beräkning av prisunderskridandet, kan [klag]andenas argument godtas[, eftersom a]nvändningen av två andra metoder gjorde det … möjligt för kommissionen att bedöma storleken på prisunderskridandet för 55 procent av unionsproducenternas försäljning, det vill säga en majoritet av försäljningen, som var representativ för situationen på hela marknaden”. Det följer nämligen av domstolens praxis och, analogt, av artikel 2.4 i förordning 2016/1036 att ett prisunderskridande på endast 7,4 procent som fastställts för den ena hälften av unionsindustrins försäljning, medan den andra hälften av denna försäljning inte beaktats, inte utgör en objektiv grund som grundar sig på faktiska bevis för att fastställa ett totalt prisunderskridande eller en sammanlagd inverkan på priserna. 59 Kommissionen och EBB har bestritt dessa argument. Domstolens bedömning 60 Såsom framgår av punkt 58 ovan är den fjärde grunden helt beroende av huruvida det finns fog för den andra och den tredje grunden. Den grundar sig nämligen på det antagande som klagandena har anfört inom ramen för den andra och den tredje grunden, att tribunalen gjorde en felaktig bedömning när den bekräftade att den andra och den tredje metoden för beräkning av prisunderskridandet var välgrundade. 61 Eftersom överklagandet inte kan vinna bifall såvitt avser den andra och den tredje grunden, kan det följaktligen inte heller vinna bifall såvitt avser den fjärde grunden. Den femte grunden Parternas argument 62 Klagandena har gjort gällande att tribunalen missuppfattade den bevisning som lagts fram för den när den, i punkt 226 i den överklagade domen, slog fast att ”subventionerna … inte beviljades med hänvisning till de kvantiteter som tillverkats, producerats, exporterats eller transporterats” – vilket ledde till att den felaktigt drog slutsatsen att det var rättsligt korrekt att tillämpa den fördelningsmetod som föreskrivs i artikel 7.2 i förordning 2016/1037. Det framgår nämligen av punkterna 189 och 220 i den överklagade domen att tribunalen hade att ta ställning till bevisning som styrkte att utbetalningarna enligt fondens system hade beviljats med hänvisning till de kvantiteter som hade transporterats eller levererats av klagandena. 63 Klagandena har tillagt att den omständigheten att det i kommissionens meddelande med rubriken ”Beräkning av subventionsbeloppet i undersökningar avseende utjämningstull” anges att ”[n]är det gäller icke exportanknutna subventioner bör den totala försäljningen (hemmamarknad plus export) normalt användas som nämnare, eftersom sådana subventioner innebär en förmån för både inhemsk försäljning och export”, ändrar inte det faktum att det är omöjligt att tillämpa en fördelning som grundar sig på ”produktions-, försäljnings- eller exportvolymen av de ifrågavarande produkterna”, eftersom kommissionen i detta sammanhang inte kan avvika från överordnade bestämmelser, i förevarande fall artikel 7.2 i förordning 2016/1037. 64 Kommissionen och EBB har yrkat att överklagandet ska ogillas såvitt avser denna grund. Domstolens bedömning 65 Det framgår av artikel 7.2 i förordning 2016/1037 att om subventionen inte beviljas på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter ska den utjämningsbara subventionens storlek, allt efter omständigheterna, bestämmas genom att den sammanlagda subventionens värde fördelas i proportion till produktions-, försäljnings- eller exportvolymen av de ifrågavarande produkterna under perioden för subventionsundersökningen. 66 Klagandena har genom sina argument ifrågasatt tribunalens fastställande av att det i förevarande fall föreligger en sådan situation som avses i denna bestämmelse. 67 Härvidlag ska det emellertid erinras om att det framgår av fast rättspraxis att om en part tilläts att vid domstolen åberopa en ny grund och argument som denne inte har åberopat vid tribunalen, skulle detta innebära att vederbörande vid domstolen, vilken har en begränsad behörighet i mål om överklagande, kunde anhängiggöra en mer omfattande tvist än den som tribunalen har prövat. Domstolen är i ett mål om överklagande nämligen endast behörig att pröva den rättsliga bedömningen av de grunder och argument som har åberopats i den lägre instansen (dom av den 8 november 2016, BSH/EUIPO, C‑43/15 P , EU:C:2016:837 , punkt 43 och där angiven rättspraxis). 68 Det kan konstateras att klagandena vid tribunalen inte anförde något argument som på ett klart och precist sätt syftade till att bestrida att det förelåg ett sådant fall som avses i artikel 7.2 i förordning 2016/1037, trots att kommissionen i skälen 194–196 i den omtvistade förordningen uttryckligen hade hänvisat till ett sådant fall som svar på ett argument från en annan berörd part. 69 I punkterna 132–135 i sin ansökan i första instans gjorde klagandena tvärtom endast gällande att kommissionen hade gjort en uppenbart oriktig bedömning när den fördelade fondens utbetalningar på deras totala omsättning från biodiesel, eftersom de ansåg att kommissionen hade missförstått deras argument att dessa utbetalningar endast kunde fördelas försäljningen på den inhemska marknaden och inte på exporten till unionen, eftersom endast denna försäljning hade motiverat nämnda utbetalningar. 70 Under dessa omständigheter kan klagandena inte, å ena sidan, kritisera tribunalen för att ha grundat sin prövning av den femte grunden som de hade åberopat i första instans på att det i förevarande fall förelåg ett sådant fall som nämns i punkt 66 ovan, och, å andra sidan, för första gången vid domstolen anföra argument om att ett sådant fall inte föreligger. 71 Överklagandet kan således inte vinna bifall såvitt avser den femte grunden. Den sjätte grunden Parternas argument 72 Klagandena har gjort gällande att tribunalen tolkade deras ansökan i första instans felaktigt när den, i punkt 228 i den överklagade domen, angav att de hade hävdat ”att kommissionen ha[de] åsidosatt sin motiveringsskyldighet genom att inte i den [omtvistade] förordningen bemöta deras argument att subventionsbeloppet borde ha fördelats på deras totala omsättning”. Såsom framgår av punkt 134 i denna ansökan avsåg sökandenas anmärkning om åsidosättande av motiveringsskyldigheten i själva verket den omständigheten att utbetalningarna från fonden hade fördelats på försäljningen till unionen och inte på den omständigheten att de inte hade fördelats på den totala omsättningen. 73 Det är vidare så, att klagandenas andrahandsargument – genom vilket de har gjort gällande att även om de utbetalningar som uppburits enbart för försäljning av biodiesel på den indonesiska hemmamarknaden kan fördelas på exportförsäljningen av biodiesel ”på grund av att pengarna är fungibla”, ska dessa utbetalningar fördelas på all försäljning – inte är enbart ett processuellt argument, utan ett materiellt argument. Med hänsyn till det kvalificerande uttrycket ”allt efter omständigheterna” i artikel 7.2 i förordning 2016/1037, gjorde tribunalen en felaktig tolkning och tillämpning av denna artikel 7.2 när den, i punkt 227 i den överklagade domen, slog fast att ”den metod som går ut på att beakta den totala omsättningen av biodieselförsäljningen [var] lämplig och således inte uppenbart felaktig”, utan att ens undersöka om eller varför den var det. 74 Kommissionen och EBB har bestritt dessa argument. Domstolens bedömning 75 Såsom klagandena har påpekat i samband med förevarande grunds första del, som sammanfattats i punkt 72 ovan, framgår det av punkt 134 i ansökan i första instans att klagandenas anmärkning om att kommissionen åsidosatte motiveringsskyldigheten faktiskt avsåg den omständigheten att utbetalningarna från fonden hade fördelats på försäljningen till unionen och inte den omständigheten att de inte hade fördelats på den totala omsättningen, som inbegriper såväl biodiesel som andra produkter. 76 Det var likväl i förhållande till sistnämnda aspekt som tribunalen, i punkterna 228–234 i den överklagade domen, prövade och därefter underkände anmärkningen om åsidosättande av motiveringsskyldigheten. 77 Domstolen erinrar emellertid om att ett överklagande ska ogillas om en dom från tribunalen innehåller domskäl som visar på ett åsidosättande av unionsrätten, trots att domslutet är riktigt enligt andra rättsliga grunder (dom av den 22 september 2020, Österrike/kommissionen, C‑594/18 P , EU:C:2020:742 , punkt 47 och där angiven rättspraxis). 78 Trots det fel som påpekats i punkt 76 ovan har tribunalen lämnat ett tillräckligt och korrekt svar med anledning av de båda argument som ligger till grund för förevarande grund i sak. Tribunalen gjorde nämligen en riktig bedömning när den, för det första, i punkt 226 i den överklagade domen, fann att eftersom subventionerna inte beviljades med hänvisning till de kvantiteter som tillverkats, producerats, exporterats eller transporterats, följde kommissionen artikel 7.2 i förordning 2016/1037 genom att fördela subventionerna på grundval av den totala omsättningen från försäljningen av den berörda produkten, det vill säga biodiesel, under undersökningsperioden. Tribunalen gjorde även en riktig bedömning när den, för det andra, i punkt 231 i den överklagade domen, påpekade att det tydligt framgick av skäl 81 i förordningen om provisorisk tull, vars analys bekräftades i den omtvistade förordningen, att fördelningen hade skett i enlighet med artikel 7.2 i förordning 2016/1037, i vilken det föreskrivs att den sammanlagda subventionens värde ska fördelas i proportion till produktions-, försäljnings- eller exportvolymen av de ”ifrågavarande produkterna”, som i förevarande fall således är biodiesel. 79 Det framgår nämligen av själva ordalydelsen i artikel 7.2 i förordning 2016/1037 att storleken på den utjämningsbara subventionen, i det fall som avses i denna bestämmelse, ska fastställas genom att den sammanlagda subventionens värde fördelas i proportion till produktions-, försäljnings- eller exportvolymen av de ”ifrågavarande produkterna”, och således med uteslutande av andra produkter som eventuellt säljs av de berörda företagen. Det framstår inte heller som uppenbart oriktigt att, såsom tribunalen gjorde i punkt 226 i den överklagade domen, anse att utbetalningarna från fonden inte begränsade deras effekter på den indonesiska hemmamarknaden, utan utgjorde ett stöd till biodieseltillverkarna och även kunde ge dem en fördel i förhållande till exportförsäljningen. 80 Under dessa omständigheter kan överklagandet inte heller vinna bifall såvitt avser den sjätte grunden. Överklagandet ska således ogillas i sin helhet. Rättegångskostnader 81 Enligt artikel 184.2 i domstolens rättegångsregler ska domstolen besluta om rättegångskostnaderna när överklagandet avvisas eller ogillas. 82 Enligt artikel 138.1 i rättegångsreglerna, som enligt artikel 184.1 i rättegångsreglerna ska tillämpas i mål om överklagande, ska tappande part ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. 83 Kommissionen och EBB har yrkat att klagandena ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom klagandena har tappat målet, ska kommissionens och EBB:s yrkande bifallas. Mot denna bakgrund beslutar domstolen (sjunde avdelningen) följande: 1) Överklagandet ogillas. 2) PT Pelita Agung Agrindustri och PT Permata Hijau Palm Oleo ska bära sina rättegångskostnader och ersätta de kostnader som uppkommit för Europeiska kommissionen och European Biodiesel Board. Underskrifter ( *1 ) Rättegångsspråk: engelska.