FÖRSTAINSTANSRÄTTENS DOM (andra avdelningen) den 9 november 2004 Förenade målen T-285/02 och T-395/02 Trevino mot Europeiska gemenskapernas kommission ”Tjänstemän – Allmänt uttagningsprov – Flervalsfrågor – Riktigheten av svaren i rättningsmallen – Domstolsprövning – Gränser” Fullständig text på franska II - 0000 Saken: Talan i första hand om ogiltigförklaring av beslutet av uttagningskommittén i uttagningsprov KOM/A/10/01, genom vilket sökanden underkändes och inte uppnådde minimipoängen för att få fortsätta att delta i uttagningsprovet, samt av beslutet om avslag på sökandens klagomål och i andra hand om skadestånd. Avgörande: Talan ogillas. Vardera parten skall bära sin rättegångskostnad. Sammanfattning 1. Tjänstemän – Talan – Rättsakt som går någon emot – Beslut fattat efter omprövning av ett tidigare beslut – Beslut fattat av en uttagningskommitté efter omprövning av sökandens situation (Tjänsteföreskrifterna, artiklarna 90.2 och 91.1) 2. Förfarande – Åtgärder för processledning – Begäran om företeende av handlingar avseende upptagande till sakprövning – Huruvida handlingar som företetts efter den frist som förstainstansrätten slagit fast kan åberopas (Förstainstansrättens rättegångsregler, artiklarna 64 och 65) 3. Tjänstemän – Talan – Berättigat intresse av att få saken prövad – Talan mot ett beslut av uttagningskommittén genom vilket sökanden underkänns – Även om gränsvärdet teoretiskt skulle rättas till kan sökanden inte godkännas avseende den resterande delen av uttagningsprovet – Avvisning (Tjänsteföreskrifterna, artikel 91) 4. Tjänstemän – Uttagningsprov – Uttagningsprov på grundval av meriter och prov – Provens innehåll – Flervalsfrågor – Uttagningskommitténs utrymme för skönsmässig bedömning – Domstolsprövning – Gränser (Tjänsteföreskrifterna, bilaga III) 1. När en sökande till ett uttagningsprov begär att ett beslut som fattats av uttagningskommittén skall omprövas är det beslut som uttagningskommittén fattar efter omprövningen av sökandens situation som utgör den rättsakt som går honom emot. Det är även det beslut som fattas efter omprövningen som leder till att fristen för klagomål börjar löpa, utan att det är nödvändigt att kontrollera om nämnda beslut i en sådan situation eventuellt kan anses utgöra en rent bekräftande rättsakt. (se punkt 18) Hänvisning till förstainstansrätten den 23 januari 2002 i mål Mcclure, Waller mot Parlamentet, REGP 2002, s. I‑A‑13 och II‑55, punkt 39, och där angiven rättspraxis 2. När förstainstansrätten, som en åtgärd för processledning, begär att en handling med sakprövningsförutsättningar skall företes, skall den omständigheten att en part inlämnat handlingen för sent parts inte leda till att handlingen inte får åberopas. För det första skall nämligen sakprövningsförutsättningarna när som helst prövas av gemenskapsdomstolen, eventuellt ex officio. För det andra har förstainstansrätten, om den berörda parten begår ett avtalsbrott, enligt artikel 65 i rättegångsreglerna rätt att begära att den efterfrågade handlingen skall företes. Följaktligen skall förseningar med att förete dessa handlingar inte anses som preklusionsfrister. (se punkt 24) Hänvisning till förstainstansrätten den 11 maj 1992 i mål T‑34/91, Pearson mot kommissionen, REG 1992, s. II‑1723, punkt 19; förstainstansrätten den 13 december 1996 i mål T‑128/96, Anderson mot kommissionen, REGP 1996, s. I‑A‑629 och II‑1679, punkt 25 3. Inom ramen för en talan om ogiltigförklaring av ett beslut som fattats av en uttagningskommitté genom vilket sökanden underkänns och inte uppnår det antal poäng som krävs för att godkännas i uttagningsprovet, saknar sökanden ett berättigat intresse av att få saken prövad om det visar sig att denne, även för det fall att denne hade svarat rätt på de ifrågasatta frågorna, inte hade kunnat godkännas avseende den resterande delen av uttagningsprovet uttagningsprovet. (se punkt 25) 4. Uttagningskommittén har vid ett uttagningsprov ett stort utrymme för skönsmässig bedömning när det gäller provens närmare innehåll. Gemenskapsdomstolen får endast underkänna detta innehåll om det faller utanför den ram som angivits i meddelandet om uttagningsprov eller om det inte står i proportion till syftet med uttagningsprovet. Vad beträffar uttagningsprov som består av flervalsfrågor ankommer det inte på förstainstansrätten att ersätta uttagningskommitténs rättning av provet med sin egen. En fråga kan endast underkännas om den, eventuellt mot bakgrund av svaren som getts på den, visar sig vara uppenbart olämplig med hänsyn till det ifrågavarande provets syfte. Så skulle bland annat vara fallet om det av uttagningskommitténs redogörelser framgick att det på grund av alla de olika svar som getts på frågan inte varit möjligt att bestämma ett enda korrekt svar på den, i motsats till de särskilda instruktioner som sökandena fått i detta hänseende. Den omständigheten att en fråga är mycket svår kan härvid inte utgöra en indikation på att den är uppenbart olämplig. Uttagningskommittén har nämligen befogenhet att välja frågor av mycket skilda svårighetsgrader för att säkerställa provets främsta syfte, nämligen att säkerställa att de tjänstemän som har störst kompetens anställs. (se punkterna 35 och 36) Hänvisning till domstolen den 8 mars 1988i de förenade målen 64/86, 71/86‑73/86 och 76/86, Rodriguez m.fl. mot kommissionen, REG 1988, s. 1399, punkt 22; förstainstansrätten den 21 maj 1996 i mål T‑153/95, Kaps mot domstolen, REGP 1996, s. I‑A‑233 och II‑663, punkt 37