Domstolens dom (tredje avdelningen) av den 11 juni 2009 – Kommissionen mot Frankrike (mål C‑327/08) ”Fördragsbrott – Direktiven 89/665/EEG och 92/13/EEG – Prövning av offentlig upphandling – Garanti för effektiva rättsmedel – Minimifrist som ska iakttas mellan underrättelsen till uteslutna anbudssökande och anbudsgivare om tilldelning av ett kontrakt och tidpunkten för undertecknande av kontraktet” 1. Talan om fördragsbrott – Domstolens prövning av huruvida talan är välgrundad – Situation som ska beaktas – Situationen vid utgången av den frist som har angetts i det motiverade yttrandet (Artikel 226 EG) (se punkt 22) 2. Talan om fördragsbrott – Kommissionens rätt att inleda ett förfarande – Bedömning av om det är lämpligt att väcka talan – Utrymme för skön (Artikel 226 EG) (se punkt 26) 3. Tillnärmning av lagstiftning – Prövning av offentlig upphandling av varor och bygg- och anläggningsarbeten samt inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorerna – Direktiven 89/665 och 92/13 – Medlemsstaternas skyldighet att föreskriva ett förfarande för prövning av beslut om tilldelning av kontrakt (Rådets direktiv 89/665 och 92/13) (se punkterna 39, 41, 43 och 44) 4. Tillnärmning av lagstiftning – Prövning av offentlig upphandling av varor och bygg- och anläggningsarbeten samt inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorerna – Direktiven 89/665 och 92/13 – Medlemsstaternas skyldighet att föreskriva ett förfarande för prövning av beslut om tilldelning av kontrakt (Rådets direktiv 89/665 och 92/13) (se punkterna 55–58 och 60 samt domslutet) Saken Fördragsbrott – Åsidosättande av artikel 2.1 i rådets direktiv 89/665/EEG av den 21 december 1989 om samordning av lagar och andra författningar för prövning av offentlig upphandling av varor och bygg- och anläggningsarbeten (EGT L 395, s. 33; svensk specialutgåva, område 6, volym 3, s. 48), i dess lydelse enligt direktiv 92/50/EEG (EGT L 209, s. 1; svensk specialutgåva, område 6, volym 3, s. 139), och av artikel 2.1 i rådets direktiv 92/13/EEG av den 25 februari 1992 om samordning av lagar och andra författningar om gemenskapsregler om upphandlingsförfaranden tillämpade av företag och verk inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorerna (EGT L 76, s. 14; svensk specialutgåva, område 6, volym 3, s. 127) – Minimifrist som ska iakttas mellan underrättelsen till anbudssökande och anbudsgivare om beslutet om tilldelning av ett kontrakt och tidpunkten för undertecknande av samma kontrakt. Domslut 1) Republiken Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 89/665/EEG av den 21 december 1989 om samordning av lagar och andra författningar för prövning av offentlig upphandling av varor och bygg- och anläggningsarbeten, i dess lydelse enligt rådets direktiv 92/50/EEG av den 18 juni 1992 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av tjänster och rådets direktiv 92/13/EEG av den 25 februari 1992 om samordning av lagar och andra författningar om gemenskapsregler om upphandlingsförfaranden tillämpade av företag och verk inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorerna, genom att anta och bibehålla artikel 1441‑1 i den nya civilprocesslagen, i dess lydelse enligt artikel 48 första stycket i dekret nr 2005‑1308 av den 20 oktober 2005 om kontrakt tilldelade av upphandlande enheter som anges i artikel 4 i beslut nr 2005‑649 av den 6 juni 2005 om kontrakt tilldelade av vissa andra offentliga och privata personer som inte omfattas av lagen om offentlig upphandling, i den mån det i denna bestämmelse föreskrivs att den upphandlande myndigheten eller den upphandlande enheten efter anfordran ska svara inom tio dagar, med uteslutande av förkontraktuella interimistiska förfaranden före utgången av denna frist, utan att fristen medför framflyttning av den frist som ska iakttas mellan underrättelsen till uteslutna anbudssökande och anbudsgivare om tilldelning av kontraktet och tidpunkten för undertecknande av samma kontrakt. 2) Talan ogillas i övrigt. 3) Europeiska gemenskapernas kommission och Republiken Frankrike ska bära sina rättegångskostnader.