FÖRSTAINSTANSRÄTTENS DOM (avdelningen för överklaganden) den 8 juli 2008 Mål T-56/07 P Europeiska gemenskapernas kommission mot Calhoun ”Överklagande – Personalmål – Tjänstemän – Ogiltigförklaring i första instans av kommissionens beslut att tillsätta en tjänst som enhetschef – Sökandens ansökan avslogs – En annan sökande tillsattes – Fastställande av lönegrad för den tjänst som ska tillsättas i meddelandet om ledig tjänst – Principen om åtskillnad mellan lönegrad och arbetsuppgifter – Överklagandet välgrundat – Målet är färdigt för avgörande – Talan ogillas ” Saken: Överklagande av den dom som meddelades av personaldomstolen (andra avdelningen) den 14 december 2006 i mål F-122/05, Economidis mot kommissionen, REGP 2006, s. I‑A‑1‑179 och II‑A‑1‑725), med yrkande att denna dom ska upphävas. Avgörande: Den som meddelades av Europeiska unionens personaldomstol den 14 december 2006 i mål F-122/05, Economidis mot kommissionen (REG 2005, s. I-0000) upphävs. Den talan som Calhoun har väckt vid personaldomstolen i mål F-122/05 ogillas. Calhoun och kommissionen ska bära sina rättegångkostnader vid såväl personalmålsdomstolen som vid förstainstansrätten. Europaparlamentet, Europeiska unionens råd och Europeiska gemenskapernas revisionsrätt som intervenerat till stöd för kommissionens yrkanden ska bära sina rättegångskostnader. Sammanfattning 1. Tjänstemän – Tjänst – Överensstämmelse mellan lönegrad och arbetsuppgifter – Enhetschefer – Föreligger inte (Tjänsteföreskrifterna, bilaga I, A) 2. Tjänstemän – Organisation av tjänstegrenarna – Fastställande av lönegrad för en tjänst som ska tillsättas – Enhetschefer – Administrationens utrymme för skönsmässig bedömning – Kriterier – Skyldighet att fastställa tjänstens lönegrad innan bedömningen av ansökningarna görs – Föreligger inte (Tjänsteföreskrifterna, bilaga I, A) 3. Tjänstemän – Rekrytering – Förfaranden – Val – Administrationens utrymme för skönsmässig bedömning (Tjänsteföreskrifterna, artiklarna 29.1 och 45a) 1. Det föreskrivs inte någon överensstämmelse i tjänsteföreskrifterna mellan tjänsten som enhetschef och en viss lönegrad. Tvärtom har tjänstegrad och tjänst uttryckligen skilts åt i tjänsteföreskrifterna. (se punkt 59) 2. När lönegraden för en tjänst som enhetschef som ska tillsättas inom ramen för ett rekryteringsförfarande genom förflyttning inte är avhängig ett oberoende beslut av tillsättningsmyndigheten, utan automatiskt följer av den lönegrad som den valda kandidaten har och därmed inte utgör ett urvalskriterium, och då fastställelsen av lönegraden inte innebär en ändring av meddelandet om ledig tjänst och då fastställelsen skett efter en jämförande bedömning av kandidaternas meriter i enlighet med de villkor som föreskrivs i meddelandet om ledig tjänst så innebär denna fastställelse inte att kandidater som uppfyllde villkoren i meddelandet om ledig tjänst utesluts eller att förfarandets objektivitet påverkas. I bilaga I, A i tjänsteföreskrifterna föreskrivs att lönegraderna AD 9 – AD 12 (A*9 – A*12 under övergångsperioden) och lönegraderna AD 13 och AD 14 (A*13 och A*14 under övergångsperioden) utan åtskillnad kan motsvara en tjänst som ”Handläggare, exempelvis Enhetschef”. Lagstiftarens vilja är således att ge institutionerna ett stort utrymme för att fastställa lämplig lönegrad för att rekrytera en enhetschef. Ett förfarande för att rekrytera en enhetschef är objektivt om det i enlighet med tjänstens intresse gör det möjligt att välja ut den person som är mest lämplig för att utföra uppgifterna. Om det uppställdes en skyldighet för institutionerna i meddelandet om ledig tjänst att fastställa den exakta lönegraden för den tjänst som enhetschef som ska tillsättas, skulle denna skyldighet inte bara sakna stöd i tjänsteföreskrifternas bestämmelser utan skulle även betydligt minska antalet ansökningar till den aktuella tjänsten. En sådan skyldighet skulle följaktligen kunna utgöra hinder för tillsättningsmyndigheten att välja den bästa kandidaten bland samtliga tjänstemän som har en jämförbar och lämplig profil och som omfattas av ett stort spann av lönegrader som kan komma i fråga för en sådan tjänst i enlighet med bestämmelserna i tjänsteföreskrifterna. (se punkterna 66, 67, 81 och 85) 3. Tillsättningsmyndigheten är enligt artikel 29 i tjänsteföreskrifterna inte skyldig att undersöka alla de tre möjligheter som föreskrivs i artikel 29.1 a, det vill säga om tjänsten kan tillsättas genom förflyttning, tillsättning enligt artikel 45a, eller befordran innan den tillsätter en ledig tjänst som enhetschef om den anser att enbart en genomgång av möjligheterna att tillsätta tjänsten genom förflyttning gör det möjligt att hitta en kandidat till den aktuella tjänsten som har högsta kompetens, prestationsförmåga och oberoende ställning. Det följer nämligen av artikel 29.1 i tjänsteföreskrifterna att det endast är om en institution finner det nödvändigt att pröva ansökningar om förflyttning från tjänstemän vid andra institutioner eller om det behövs anordnas ett internt eller externt uttagningsprov som institutionen är skyldig att först försäkra sig om att en genomgång av möjligheterna i artikel 29.1 a inte gör det möjligt att hitta den mest lämpliga kandidaten inom institutionen. (se punkt 89)