62023CJ0379 DOMSTOLENS DOM (femte avdelningen) den 5 december 2024 ( *1 ) ”Begäran om förhandsavgörande – Konsumentskydd – Otillbörliga affärsmetoder – Direktiv 2005/29/EG – Artikel 2 c, d och i – Artikel 3.1 – Tillämpningsområde – Begreppet produkt – Kombinationserbjudande bestående i en värdering och ett köp av en vara” I mål C‑379/23, angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 267 FEUF, framställd av Booth hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen (Sverige) genom beslut av den 13 juni 2023, som inkom till domstolen den 15 juni 2023, i målet Guldbrev AB mot Konsumentombudsmannen, meddelar DOMSTOLEN (femte avdelningen) sammansatt av ordföranden på fjärde avdelningen Miller, tillika tillförordnad ordförande på femte avdelningen, samt domarna Curtis och Tran (referent), generaladvokat: Frazier, justitiesekreterare: A. Reed, efter det skriftliga förfarandet, med beaktande av de yttranden som avgetts av: – Guldbrev AB, genom advokaterna Townsend och Robinson, – Konsumentombudsmannen, genom processrådet Brown, – Europeiska kommissionen, genom M. Björkland, Schmidt och N. Calhoun, samtliga i egenskap av ombud, och efter att den 13 juni 2024 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande, följande Dom 1 Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 2 c, d och i samt artikel 3.1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/29/EG av den 11 maj 2005 om otillbörliga affärsmetoder som tillämpas av näringsidkare gentemot konsumenter på den inre marknaden och om ändring av rådets direktiv 84/450/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG, 98/27/EG och 2002/65/EG samt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2006/2004 (direktiv om otillbörliga affärsmetoder) ( EUT L 149, 2005, s. 22 ). 2 Begäran har framställts i ett mål mellan Guldbrev AB och Konsumentombudsmannen (Sverige) (nedan kallad KO) angående huruvida vissa affärsmetoder som Guldbrev använder sig av vid värdering och köp av guld från konsumenter är förenliga med unionsrätten och nationell rätt. Tillämpliga bestämmelser Unionsrätt 3 Skälen 6–8, 17 och 23 i direktiv 2005/29 har följande lydelse: ”(6) Genom detta direktiv tillnärmas … medlemsstaternas lagstiftning om otillbörliga affärsmetoder, inklusive otillbörlig reklam, som direkt skadar konsumenternas ekonomiska intressen och därigenom indirekt skadar legitima konkurrenters ekonomiska intressen. I enlighet med proportionalitetsprincipen skyddar detta direktiv konsumenterna från konsekvenserna av sådana otillbörliga affärsmetoder, men hänsyn har tagits till att de ibland har försumbar effekt. … (7) Detta direktiv omfattar affärsmetoder som direkt syftar till att påverka konsumenternas affärsbeslut beträffande produkter. … (8) Genom detta direktiv skyddas direkt konsumenternas ekonomiska intressen mot otillbörliga affärsmetoder som tillämpas av näringsidkare gentemot konsumenter. … … (17) Det är önskvärt att, för större rättssäkerhet, fastställa vilka affärsmetoder som under alla omständigheter är otillbörliga. Bilaga I innehåller därför en fullständig förteckning över sådana metoder. Endast dessa affärsmetoder skall kunna bedömas som otillbörliga utan prövning från fall till fall utifrån bestämmelserna i artiklarna 5–9. Förteckningen kan ändras endast genom en översyn av detta direktiv. … (23) Eftersom målen med detta direktiv, att undanröja de hinder på den inre marknaden som orsakas av nationell lagstiftning om otillbörliga affärsmetoder och att säkerställa en hög gemensam konsumentskyddsnivå genom tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om otillbörliga affärsmetoder, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan bättre kan uppnås på [unions]nivå, kan [unionen] vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att undanröja hindren på den inre marknaden och uppnå en hög konsumentskyddsnivå.” 4 I artikel 1 i direktivet, som har rubriken ”Syfte”, anges följande: ”Syftet med detta direktiv är att bidra till att den inre marknaden fungerar korrekt och att säkerställa en hög konsumentskyddsnivå genom att tillnärma medlemsstaternas lagar och andra författningar avseende otillbörliga affärsmetoder som skadar konsumenternas ekonomiska intressen.” 5 Artikel 2 i direktivet, som har rubriken ”Definitioner”, har följande lydelse: ”I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges: … c) produkt : alla typer av varor och tjänster, även fast egendom, rättigheter och skyldigheter. d) affärsmetoder som tillämpas av näringsidkare gentemot konsumenter (nedan även kallade affärsmetoder ): en näringsidkares handling, underlåtenhet, beteende, företrädande eller kommersiella meddelande (inklusive reklam och saluföring) i direkt relation till marknadsföring, försäljning eller leverans av en produkt till en konsument. … i) köperbjudande : kommersiellt meddelande som beskriver en produkts egenskaper och pris, på ett sätt som är lämpligt för den typ av kommersiellt meddelande det gäller, och på så sätt gör det möjligt för en kund att köpa produkten. …” 6 Artikel 3 i samma direktiv har rubriken ”Tillämpningsområde”. I punkt 1 i denna artikel föreskrivs följande: ”Detta direktiv skall tillämpas på otillbörliga affärsmetoder som tillämpas av näringsidkare gentemot konsumenter på det sätt som anges i artikel 5, före, under och efter en affärstransaktion som gäller en produkt.” 7 Artikel 4 i direktiv 2005/29, med rubriken ”Inre marknaden”, har följande lydelse: ”Medlemsstaterna får inte begränsa friheten att tillhandahålla tjänster eller den fria rörligheten för varor av anledningar som omfattas av det område som tillnärmas genom detta direktiv.” 8 Kapitel 2 i direktivet har rubriken ”Otillbörliga affärsmetoder”. I detta kapitel återfinns artikel 5, som har rubriken ”Förbud mot otillbörliga affärsmetoder”. I den artikeln föreskrivs ett förbud mot otillbörliga affärsmetoder och anges kriterier för att avgöra om en affärsmetod är otillbörlig. I punkt 5 i denna artikel 5 föreskrivs särskilt följande: ”Bilaga I innehåller förteckningen över de affärsmetoder som under alla omständigheter skall betraktas som otillbörliga. Samma förteckning skall gälla i alla medlemsstater och får ändras endast genom en översyn av detta direktiv.” 9 Artikel 11 i detta direktiv har rubriken ”Efterlevnad av bestämmelserna”. I punkt 1 första stycket i denna artikel föreskrivs följande: ”Medlemsstaterna skall i konsumenternas intresse se till att det finns adekvata och effektiva metoder för att bekämpa otillbörliga affärsmetoder så att efterlevnaden av bestämmelserna i detta direktiv säkerställs.” 10 I bilaga I till direktiv 2005/29, med rubriken ”Affärsmetoder som under alla omständigheter är otillbörliga”, anges följande: ”Vilseledande affärsmetoder … 5) Erbjuda produkter till ett angivet pris utan att näringsidkaren uppger att han har rimliga skäl att tro att han inte kommer att kunna leverera, själv eller med hjälp av underleverantör, dessa eller likvärdiga produkter till det angivna priset inom en tid och i sådan mängd som är rimligt med beaktande av produkten, omfattningen av reklamen för produkten och det pris som erbjudits (otillbörligt lockerbjudande). 6) Erbjuda produkter till ett angivet pris och sedan … c) förevisa ett defekt exemplar av den, i avsikt att istället försöka sälja en annan produkt (en typ av otillbörligt lockerbjudande).” Svensk rätt 11 Direktiv 2005/29 har införlivats med svensk rätt genom marknadsföringslagen (2008:486). I 5 § i denna lag föreskrivs att ”[m]arknadsföring ska stämma överens med god marknadsföringssed”. 12 I 6 § marknadsföringslagen föreskrivs följande: ”Marknadsföring som strider mot god marknadsföringssed enligt 5 § är att anse som otillbörlig om den i märkbar mån påverkar eller sannolikt påverkar mottagarens förmåga att fatta ett välgrundat affärsbeslut.” 13 8 § marknadsföringslagen har följande lydelse: ”Marknadsföring som är vilseledande enligt någon av bestämmelserna i 9, 10 eller 12–17 §§ är att anse som otillbörlig om den påverkar eller sannolikt påverkar mottagarens förmåga att fatta ett välgrundat affärsbeslut. Sådan vilseledande marknadsföring som anges i punkterna 1–23 i bilaga I till direktiv 2005/29/EG är alltid att anse som otillbörlig.” 14 9 § marknadsföringslagen har följande lydelse: ”All marknadsföring ska utformas och presenteras så att det tydligt framgår att det är fråga om marknadsföring. Det ska också tydligt framgå vem som svarar för marknadsföringen. …” 15 I 10 § marknadsföringslagen föreskrivs följande: ”En näringsidkare får vid marknadsföringen inte använda sig av felaktiga påståenden eller andra framställningar som är vilseledande i fråga om näringsidkarens egen eller någon annans näringsverksamhet. Första stycket gäller särskilt framställningar som rör 1. produktens förekomst, art, mängd, kvalitet och andra utmärkande egenskaper, … 4. produktens pris, grunderna för prisberäkningen, särskilda prisfördelar och betalningsvillkoren, … En näringsidkare får inte heller utelämna väsentlig information i marknadsföringen av sin egen eller någon annans näringsverksamhet. Med vilseledande utelämnande avses även sådana fall när den väsentliga informationen ges på ett oklart, obegripligt, tvetydigt eller annat olämpligt sätt.” Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna 16 Guldbrev är ett aktiebolag bildat enligt svensk rätt som bedriver verksamhet på internet bestående i värdering och köp av guld av konsumenter på internet. Guldbrev har inga fysiska butiker utan värderar guld som skickas in till företaget av konsumenter. Värderingen görs utifrån guldets karathalt och vikt. Om konsumenten godkänner det pris som bolaget föreslår, genomförs transaktionen. 17 KO ansåg att viss marknadsföring som Guldbrev använde sig av på sina webbplatser, på sociala medier och i brev som skickats till konsumenter var vilseledande och otillbörliga. KO väckte därför talan vid Patent- och marknadsdomstolen (Sverige) och yrkade att bolaget skulle förbjudas att använda sig av sådan marknadsföring och att det skulle åläggas att lämna viss information till konsumenter. 18 Till stöd för sin talan anförde KO för det första att marknadsföringen av guldpriset utgjorde lockerbjudanden som stred mot flera bestämmelser i bilaga I till direktiv 2005/29. Guldbrev påstods vidare ha underlåtit att på ett tillräckligt tydligt sätt reklamidentifiera webbplatserna och att ange att bolaget var avsändare av marknadsföringen. Slutligen var de högstapriser som Guldbrev angav orimliga, oförutsägbara eller omöjliga att erhålla på grund av de krav som bolaget ställde på konsumenterna. Detta påverkade enligt KO konsumenternas förmåga att fatta ett välgrundat beslut. 19 Guldbrev bestred KO:s yrkanden och anförde i huvudsak att det i målet inte förelåg några omständigheter som innebar att direktiv 2005/29 eller marknadsföringslagen var tillämpliga, eftersom de ifrågasatta åtgärderna avsåg inköpstjänster. Under alla omständigheter hade marknadsföringen, enligt bolaget, inte varit vilseledande eller otillbörlig och konsumenterna hade tillräcklig information om hur priset bestämdes. 20 Genom dom av den 25 mars 2022 förbjöd Patent- och marknadsdomstolen Guldbrev, vid äventyr av vite, att fortsätta med vissa marknadsföringsåtgärder och ålade Guldbrev att vid sin marknadsföring lämna viss information. Efter att ha funnit att de åtgärder som Guldbrev vidtog med avseende på värdering och köp av guld utgjorde sådana affärsmetoder som omfattas av tillämpningsområdet för direktiv 2005/29, slog nämnda domstol nämligen fast att vissa marknadsföringsåtgärder inte uppfyllde kraven i marknadsföringslagen, genom vilken nämnda direktiv hade införlivats med svensk rätt. 21 Guldbrev överklagade vissa delar av domen till Svea hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen (Sverige), som är den hänskjutande domstolen. 22 Sistnämnda domstol har framhållit att det mot bakgrund av EU-domstolens praxis avseende artikel 2 c och d samt artikel 3.1 i direktiv 2005/29 kan bedömas att den ifrågasatta marknadsföringen i sig kan utgöra en affärsmetod enligt direktivet, under förutsättning att den avser en produkt i den mening som avses i direktivet. Den hänskjutande domstolen konstaterar emellertid att EU-domstolen ännu inte har prövat huruvida ett sådant erbjudande från en näringsidkare som det som är aktuellt i det nationella målet avser en produkt i den mening som avses i direktivet. Ett svar på denna fråga skulle göra det möjligt att avgöra om de nationella bestämmelserna ska tolkas i ljuset av de materiella regler som föreskrivs i direktivet. 23 Svea hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen beslutade mot denna bakgrund att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till EU-domstolen: ”1) Utgör värdering och köp av guld från konsument en produkt (kombinationsprodukt) i den mening som avses i art. 2 c), d) och i) samt 3.1 i direktiv 2005/29 …, i en situation som den som är aktuell vid den nationella domstolen? 2) Om svaret på fråga 1 är nej, utgör värdering av guld i en situation som är aktuell vid den nationella domstolen en produkt i [den mening som avses i direktiv 2005/29]?” Prövning av tolkningsfrågorna Den första frågan 24 Den hänskjutande domstolen har ställt sin första fråga för att få klarhet i huruvida artikel 2 c, d och i samt artikel 3.1 i direktiv 2005/29 ska tolkas så, att när en näringsidkare tillhandahåller en konsument en tjänst bestående i värdering av en vara innan näringsidkaren köper varan av konsumenten och köpet är villkorat av att konsumenten accepterar det pris som fastställs vid värderingen, så utgör denna tjänst, tillsammans med detta köp, en produkt i den mening som avses i dessa bestämmelser. 25 Det ska inledningsvis påpekas att det av begäran om förhandsavgörande framgår att den hänskjutande domstolen har ställt denna fråga för att få klarhet i huruvida direktiv 2005/29 är tillämpligt under sådana omständigheter som dem i det nationella målet, där en näringsidkare köper guld från en konsument och för detta ändamål sammanför två affärshandlingar i ett enda affärserbjudande, nämligen en tjänst bestående i värdering av varan och köpet av varan från samma konsument. Av beslutet om hänskjutande framgår i synnerhet att näringsidkaren är villig att köpa guld från konsumenten endast om konsumenten accepterar den värderingstjänst som näringsidkaren tillhandahåller för att fastställa kvaliteten och priset på guldet i fråga. Detta pris bestäms i samband med värderingen och måste accepteras av konsumenten om han eller hon vill att transaktionen ska äga rum. 26 De åtgärder som Guldbrev har kritiserats för i det nationella målet består bland annat i vissa åtgärder avseende marknadsföring av guldpris som enligt KO utgör vilseledande affärsmetoder i den mening som avses i punkterna 5 och 6 c i bilaga I till direktiv 2005/29. Den hänskjutande domstolen anser att dessa marknadsföringsåtgärder kan bedömas som affärsmetoder i den mening som avses i artiklarna 2 d och 3.1 i direktivet och därmed kan omfattas av direktivets tillämpningsområde, under förutsättning att guldvärderingstjänsten och köpet av guldet till det pris som följer av denna värdering kan anses tillsammans utgöra en produkt i den mening som avses i sistnämnda bestämmelser. 27 Härvidlag gäller att direktiv 2005/29 enligt artikel 3.1 i detsamma är tillämpligt på otillbörliga affärsmetoder som tillämpas av näringsidkare gentemot konsumenter på det sätt som anges i artikel 5 i direktivet, före, under och efter en affärstransaktion som gäller en produkt. Även om det i nämnda artikel 5 föreskrivs ett förbud mot otillbörliga affärsmetoder och det där anges kriterier för att avgöra huruvida en affärsmetod är otillbörlig, avser inte någon av de frågor som den hänskjutande domstolen har ställt en bedömning av huruvida sådana åtgärder som de nu aktuella marknadsföringsåtgärderna kan anses vara otillbörliga. 28 Vad däremot gäller de övriga bestämmelser som den hänskjutande domstolen har hänvisat till i sin första fråga, kan nämnas att artikel 2 c, d respektive i) i direktiv 2005/29 innehåller följande definitioner: begreppet produkt definieras som ”alla typer av varor och tjänster, även fast egendom, rättigheter och skyldigheter”, medan begreppet affärsmetoder som tillämpas av näringsidkare gentemot konsumenter definieras som ”en näringsidkares handling, underlåtenhet, beteende, företrädande eller kommersiella meddelande (inklusive reklam och saluföring) i direkt relation till marknadsföring, försäljning eller leverans av en produkt till en konsument”, och begreppet köperbjudande definieras som ett ”kommersiellt meddelande som beskriver en produkts egenskaper och pris, på ett sätt som är lämpligt för den typ av kommersiellt meddelande det gäller, och på så sätt gör det möjligt för en kund att köpa produkten”. 29 Härav följer att en åtgärd, för att anses som en affärsmetod i den mening som avses i artiklarna 2 d och 3.1 i direktiv 2005/29, och därmed kunna omfattas av direktivets tillämpningsområde, måste stå i direkt relation till marknadsföring, försäljning eller leverans av en produkt till en konsument (se, för ett liknande resonemang, dom av den 4 juli 2019, Cruz, C‑393/17 , EU:C:2019:563 , punkt 41 och där angiven rättspraxis). 30 I förevarande fall utgör guldvärderingstjänsten en produkt som tillhandahålls ”en konsument” i den mening som avses i dessa bestämmelser, medan guldköpet är att anse som en konsuments försäljning av en vara till en näringsidkare. Marknadsföringsåtgärder som står i direkt relation till guldköpet, men inte till värderingen av guldet, kan således anses utgöra affärsmetoder i den mening som avses i artiklarna 2 d och 3.1 i direktiv 2005/29 endast i det fall som den hänskjutande domstolen tar upp i sin fråga, nämligen när värderingstjänsten och köpet tillsammans kan anses utgöra en produkt som tillhandahålls en konsument i den mening som avses i dessa bestämmelser. 31 Det bör dessutom påpekas att begreppet affärsmetod har getts en synnerligen vid definition i artikel 2 d i direktiv 2005/29 (se, för ett liknande resonemang, dom av den 23 april 2009, VTB-VAB och Hardin, Gibson och C‑299/07 , EU:C:2009:244 , punkt 49 ). Det enda kriterium som avses i denna bestämmelse är att näringsidkarens metod ska stå i direkt relation till marknadsföring, försäljning eller leverans av en vara eller en tjänst till en konsument (dom av den 19 september 2013, CHS Tour Services, C‑435/11 , EU:C:2013:574 , punkt 27 , och dom av den 16 april 2015, UPC Hicks, C‑388/13 , EU:C:2015:225 , punkt 35 ). 32 Vad särskilt gäller kombinationserbjudanden, vilka grundar sig på ett sammanförande av minst två separata produkter eller tjänster i ett enda erbjudande, har domstolen redan slagit fast att dessa utgör affärshandlingar som tydligt ingår i en näringsidkares affärsstrategi och som direkt avser dennes marknadsföring och försäljning. Av detta följer att de utgör affärsmetoder i den mening som avses i artikel 2 d i direktiv 2005/29 och således omfattas av direktivets tillämpningsområde (dom av den 23 april 2009, VTB-VAB och Hardin, Gibson och C‑299/07 , EU:C:2009:244 , punkt 50 , och dom av den 7 september 2016, Deroo-Blanquart, C‑310/15 , EU:C:2016:633 , punkt 28 ). 33 Eftersom näringsidkaren i förevarande fall erbjuder konsumenten en tjänst bestående i värdering av guld som näringsidkaren kombinerar med köpet av denna vara, och köpet är villkorat av att konsumenten accepterar det pris som fastställs vid värderingen, är det endast marknadsföringen av värderingstjänsten som kan utgöra en av näringsidkaren använd affärsmetod enligt den rättspraxis som det erinrats om i punkt 29 ovan. 34 Domstolen erinrar i detta sammanhang om att ordalydelsen i en unionsbestämmelse som inte innehåller någon uttrycklig hänvisning till medlemsstaternas rättsordningar för fastställandet av bestämmelsens innebörd och tillämpningsområde i regel ska ges en självständig och enhetlig tolkning inom hela unionen, med beaktande av bestämmelsens ordalydelse, det sammanhang i vilket bestämmelsen förekommer och de mål som eftersträvas med den lagstiftning som bestämmelsen ingår i (dom av den 24 oktober 2024, Kwantum Nederland och Kwantum België, Hubbard , EU:C:2024:914 , punkt 56 och där angiven rättspraxis). 35 För det första, vad gäller ordalydelsen i de aktuella bestämmelserna, finns det inget i definitionen av begreppet produkt, vilken det erinrats om i punkt 28 ovan, som hindrar att ett kombinationserbjudande som, såsom i det nationella målet, grundar sig på ett sammanförande av minst två olika varor eller tjänster i ett enda erbjudande från en näringsidkare till en konsument ska anses omfattas av detta begrepp. Det finns inte heller något i ordalydelsen i de andra bestämmelser som innehåller definitioner i vilka begreppet produkt används, vilka nämnts i punkt 28 ovan, som antyder att ett sådant erbjudande inte kan anses omfattas av detta begrepp. 36 För det andra, vad gäller det sammanhang i vilket de aktuella bestämmelserna förekommer och de mål som eftersträvas med den lagstiftning som de ingår i, har domstolen vid flera tillfällen slagit fast att direktiv 2005/29 kännetecknas av ett mycket omfattande materiellt tillämpningsområde (dom av den 16 april 2015, UPC Hicks, C‑388/13 , EU:C:2015:225 , punkt 34 och där angiven rättspraxis). 37 Detta mycket omfattande tillämpningsområde gör det möjligt att säkerställa att direktiv 2005/29 ges full verkan genom att det garanteras att otillbörliga affärsmetoder, i enlighet med det i artikel 1 i direktivet angivna målet att säkerställa en hög konsumentskyddsnivå, effektivt bekämpas ”i konsumenternas intresse”, vilket krävs enligt artikel 11.1 första stycket i direktivet (se, för ett liknande resonemang, dom av den 19 december 2013, Trento Sviluppo och Centrale Adriatica, C‑281/12 , EU:C:2013:859 , punkt 32 ). 38 Det med direktiv 2005/29 eftersträvade målet att till fullo skydda konsumenter mot otillbörliga affärsmetoder grundar sig på den omständigheten att konsumenten befinner sig i ett underläge i förhållande till näringsidkaren, särskilt vad gäller informationsnivån, eftersom konsumenten måste anses vara ekonomiskt svagare och ha mindre juridisk erfarenhet än sin avtalspart. Bestämmelserna i detta direktiv har därför i huvudsak utarbetats med beaktande av konsumenten som är den som kan utsättas för och skadas av otillbörliga affärsmetoder (se, för ett liknande resonemang, dom av den 3 oktober 2013, Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs, C‑59/12 , EU:C:2013:634 , punkterna 35 och 36 samt där angiven rättspraxis). 39 Guldvärderingstjänsten och guldköpet utgör under dessa omständigheter, på grund av den oupplösliga koppling mellan dessa som framgår av övervägandena i punkt 25 ovan, tillsammans en produkt i den mening som avses i artikel 2 c, d och i samt artikel 3.1 i direktiv 2005/29, vilket innebär att sådana åtgärder som de i målet aktuella marknadsföringsåtgärderna kan anses utgöra affärsmetoder i den mening som avses i artiklarna 2 d och 3.1 i direktivet och därmed kan omfattas av direktivets tillämpningsområde. 40 Mot bakgrund av vad som anförts ovan ska den första frågan besvaras enligt följande. Artikel 2 c, d och i samt artikel 3.1 i direktiv 2005/29 ska tolkas så, att när en näringsidkare tillhandahåller en konsument en tjänst bestående i värdering av en vara innan näringsidkaren köper varan av konsumenten och köpet är villkorat av att konsumenten accepterar det pris som fastställs vid värderingen, så utgör denna tjänst, tillsammans med detta köp, en produkt i den mening som avses i dessa bestämmelser, vilket innebär att åtgärder som står i direkt relation till marknadsföringen av denna produkt gentemot konsumenterna omfattas av direktivets tillämpningsområde. Den andra frågan 41 Den andra frågan har ställts endast för det fall att domstolen besvarar den första frågan nekande. Såsom angetts i föregående punkt ska den första frågan emellertid besvaras jakande. 42 Det saknas därför anledning att besvara den andra frågan. Rättegångskostnader 43 Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i det nationella målet utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den hänskjutande domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla. Mot denna bakgrund beslutar domstolen (femte avdelningen) följande: Artikel 2 c, d och i samt artikel 3.1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/29/EG av den 11 maj 2005 om otillbörliga affärsmetoder som tillämpas av näringsidkare gentemot konsumenter på den inre marknaden och om ändring av rådets direktiv 84/450/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG, 98/27/EG och 2002/65/EG samt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2006/2004 (direktiv om otillbörliga affärsmetoder) ska tolkas så, att när en näringsidkare tillhandahåller en konsument en tjänst bestående i värdering av en vara innan näringsidkaren köper varan av konsumenten och köpet är villkorat av att konsumenten accepterar det pris som fastställs vid värderingen, så utgör denna tjänst, tillsammans med detta köp, en produkt i den mening som avses i dessa bestämmelser, vilket innebär att åtgärder som står i direkt relation till marknadsföringen av denna produkt gentemot konsumenterna omfattas av direktivets tillämpningsområde. Brown Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 5 december 2024. A. Calot Escobar Justitiesekreterare K. Lenaerts Ordförande ( *1 ) Rättegångsspråk: svenska.