62006TJ0118 FÖRSTAINSTANSRÄTTENS DOM (tredje avdelningen) den 1 april 2009 ( *1 ) ”Gemenskapsvarumärke — Ansökan om registrering som gemenskapsvarumärke av ordmärket ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP — Absoluta registreringshinder — Särskiljningsförmåga saknas — Beskrivande karaktär — Motiveringsskyldighet — Artikel 7.1 b och c och artikel 73 i förordning (EG) nr 40/94” I mål T-118/06, Zuffa, LLC, Las Vegas, Nevada (Förenta staterna), företrätt av S. Malynicz, barrister, samt M. Schneider och Powers, solicitors, sökande, mot Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) (harmoniseringsbyrån), företrädd av Cherry, i egenskap av ombud, svarande, angående en talan mot det beslut som fattats av harmoniseringsbyråns första överklagandenämnd den 30 januari 2006 (ärende R 931/2005-1) om registrering av ordkännetecknet ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP som gemenskapsvarumärke, meddelar Johnson (tredje avdelningen) sammansatt av ordföranden Rivera samt domarna E. Cremona och S. Frimodt Nielsen (referent), justitiesekreterare: förste handläggaren Garcia, med beaktande av ansökan som inkom till förstainstansrättens kansli den 12 april 2006, med beaktande av svarsinlagan som inkom till förstainstansrättens kansli den 13 juli 2006, med beaktande av det beslut som ordföranden på tredje avdelningen fattade den 13 november 2008 om att förena detta mål och mål T-379/05 vad gäller det muntliga förfarandet, efter förhandlingen den 16 december 2008, följande Dom Målets bakgrund 1 Zuffa, LLC, som är sökande i detta mål, ingav den 25 juli 2002 en ansökan om registrering av gemenskapsordmärke till harmoniseringsbyrån i enlighet med rådets förordning (EG) nr 40/94 av den om gemenskapsvarumärken ( EGT L 11, 1994, s. 1 ; svensk specialutgåva, område 17, volym 2, s. 3), i dess ändrade lydelse. 2 Det sökta varumärket utgörs av ordmärket ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP. 3 De varor och tjänster som registreringsansökan avsåg omfattas bland annat av klasserna 9, 16, 25, 28 och 41 i Niceöverenskommelsen om internationell klassificering av varor och tjänster vid varumärkesregistrering av den 15 juni 1957, med ändringar och tillägg (nedan kallad Niceöverenskommelsen), och motsvarar för var och en av dessa klasser följande beskrivning: — ”Inspelade ljudkassetter; grammofonskivor; cd-skivor; inspelade videokassetter; laservideoskivor; digitala videoskivor; DVD-skivor; cd-romskivor, alla med blandade kampsportstävlingar, -tillställningar och -program; dataspelsprogram; datorprogramvara; spelfilmer inom området för blandade kampsporter; glasögon; solglasögon” (avseende klass 9). — ”Böcker och tryckt instruktions- och undervisningsmaterial inom området för idrott och underhållning; hållare för anteckningspapper; tidskrifter med allmänna artiklar, idrott, fitness och underhållning; tidningar inom området för sport, fitness och underhållning; kalendrar; omonterade och monterade fotografier; bytesbilder; vägkartor; böcker och tidskrifter med idrottstävlingar och -spel; kataloger för försäljning av idrottstidskrifter; kuvert; tecknade serietryck på papper och kartong; [vykort med eller utan foto; skrivkort; anteckningsblock; gratulationskort; matlagningsböcker;] … målarböcker [och temaböcker] för barn [och vuxna]; klistermärken som är som små kuddar; klistermärken; fotoalbum; anteckningsböcker; kulspets- och bläckpennor; blyertspennor; mappar och dokumentportföljer; anteckningsböcker och pärmar; brevöppnare; hållare för anteckningsblock; vimplar tillverkade av papper och fastsatta på pinnar; dagböcker och fickkalendrar; skrivplattor; bokomslag; bokmärken; anslagstavlor; raderbara anslagstavlor; hållare till pennor och blyertspennor; gemhållare; brevpressar; pappersservetter och -handdukar; affischer; evenemangsprogram; skrivpapper och pappersvaror (skriv- och kontorsmaterial); ritpapper; omslagspapper för presenter; självlysande papper; grafiskt papper; klistermärken; pappersfanor; dekaler och avlånga vindrutedekaler; samlardekaler och samlardekaler med visningsark; klistermärken och avlånga dekaler för fastsättning på stötfångare; noteringsblock; icke-elektriska raderingsanordningar; elektriska raderingsanordningar; behållare för pappersvaror (skriv- och kontorsmaterial); kartor; skrivbordsset; häftböcker för färglitografier; vykortsböcker; holografiska gratulations- och samlarkort; fodral för blyertspennor; pennvässare; presentpappersset; dekorativa presentlådor; serieböcker; bokmärken; affischböcker; pappers-, fest- och gräsmatteskyltar; stämpeldynor; gummistämplar för tryck av illustrerade bilder; resultat-, check- och autografböcker; tapehållare för hushållsanvändning samt för skriv- och kontorsändamål; förvaringslådor av wellpapp samt garderober och förvaringsboxar av wellpapp; reflekterande råpapper” (avseende klass 16). — ”Kläder och [klädesartiklar], nämligen, uppvärmningskläder, sweatshirts, träningsbyxor; Downs; tenniströjor; golftröjor; sportskjortor; brottarlinne; västar; babybyxor; babystövlar; bälten; slipsar; strumphållare; snusnäsdukar; strandsandaler; sovkläder för spädbarn och småbarn; morgonrockar; nattskjortor och nattdräkter; pyjamasar och fritidskläder; baddräkter; strandkläder; blöjuppsättningar; kortbyxset för småbarn; joggingdräkter; lekdräkter; kortbyxset för pojkar; sockor; lekdräkter; överdragskläder; [handledsstöd]; kalsonger och undertröja i ett plagg; Henley-dräkter; kortbyxor; kjolar; blusar; byxor; fritidsbyxor; skjortor; jackor; idrottsdomardräkter; sportdräkter; reproduktioner av lagdräkter; tröjor; parkas; halvpolotröjor; tumvantar och handskar; underkläder; jerseytröjor; flugor; huvudbonader och scarves; öronskydd; öron- och pannband; strumpvaror; regnkläder, nämligen regnponchos och -jackor; fotbeklädnader, nämligen skor, stövlar och tofflor; [bikinis]; överdragskläder; hattar; mössor; skärmar; förkläden; haklappar och skidbyxor med bröstlapp och hängslen; fotbeklädnader av canvas; trosor; vindtäta jackor; maskeraddräkter; blazrar; benvärmare; jeans; trikåer; workout- och sportkläder, nämligen kortbyxor, jackor, fritidsbyxor och skjortor” (avseende klass 25). — ”Gummibollar; actionfigurer samt tillbehör därtill; spel som kräver aktiva färdigheter; bönpåsdockor; kramdjur; ballonger; golfbollar; tennisbollar; badleksaker; prydnader för julgranen; brädspel; byggklossar; utrustning såld som en enhet för kortspel; dockor och dockkläder; dockleksatser; leksakskosmetika för barn; leksaker för barnkrubbor; elektriska actionleksaker; handgreppsspel; golfhandskar; golfbollsmarkörer; pussel; drakar; mobiler; speldosleksaker; festgåvor i form av småleksaker; uppblåsbara leksaker för simbassänger; fleraktivitetsleksaker; uppvridbara leksaker; målskjutningsspel; frisbees; [pilbågar] och pilar; leksaksfordon; [leksaksbilar]; leksakslastbilar; satser med leksakshinkar och -skyfflar; rullskridskor; leksaksmodellbyggsatser för pysseländamål; leksaksraketer; leksakspistoler; leksakshölster; musikleksaker; badmintonset; såpbubbelset med vätska och ringstav; leksaksfigurer; sparbössor; marionettdockor; jojor; rullbrädor; sparkcyklar (leksaker); ansiktsmasker; elektroniska spel som ryms i handen; spelkort; vattenfyllda snöglober av plast” (avseende klass 28). — ”[Liveföreställningar]; framförande av föreställningar; uppsättning av teaterpjäser; tjänster avseende nöjesparker och temaparker; tjänster från underhållare; nöjesfältsverksamhet; undervisning/utbildning och underhållning tillhandahållen i eller avseende temaparker; produktion, presentation, distribution, och uthyrning av [televisionsprogram] och radioprogram; produktion, presentation, distribution och uthyrning av spelfilmer; produktion, presentation, distribution och uthyrning av ljud- och videoinspelningar; nöjes- och underhållningsinformation; produktion av nöjesshower och interaktiva program för distribution via television, kabel, satellit, ljud- och videomedier, patroner, laserskivor, datorskivor och elektroniska hjälpmedel; [produktion och] tillhandahållande av [underhållning,] nyheter och information via kommunikations- och datornät” (avseende klass 41). 4 Granskaren beslutade den 31 maj 2005, med stöd av artikel 38 i förordning nr 40/94, att avslå registreringsansökan avseende samtliga varor och tjänster i klasserna 9, 16, 25, 28 och 41. Som skäl för sitt beslut angav granskaren att det sökta varumärket var beskrivande och att det saknade särskiljningsförmåga. Varumärket kunde därför inte registreras enligt artikel 7.1 b och c i förordning nr 40/94. 5 Med stöd av artiklarna 57–62 i förordning nr 40/94 överklagade sökanden den 29 juli 2005 granskarens beslut. 6 Genom beslut av den 30 januari 2006 (nedan kallat det angripna beslutet) upphävde första överklagandenämnden granskarens beslut samt ogillade sökandens överklagande i den mån som sökanden hade bestritt granskarens bedömning att varumärket ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP saknade särskiljningsförmåga eller var beskrivande för samtliga de varor och tjänster i klasserna 9, 16, 25, 28 och 41 som återfanns i registreringsansökan. Vidare återförvisades ärendet för vidare handläggning till granskaren, såvitt avsåg frågan huruvida villkoren i artikel 7.3 i förordning nr 40/94 var uppfyllda. 7 Överklagandenämnden gjorde först den bedömningen att omsättningskretsen utgörs av en engelskspråkig genomsnittskonsument som besöker liveföreställningar och som köper konsumentvaror, såsom kläder, skriv- och kontorsmaterial eller leksaker (se punkt 13 i det angripna beslutet). 8 Överklagandenämnden fann vidare att det sökta varumärket bestod av en sammansättning av engelska ord. Sammansättningens betydelse var klar och entydig: ordet ultimate betyder ”avgörande”, ”slutlig”, ordet fighting betyder ”kamp” och ordet championship avser en tävling där en segrare ska utses. Var och en som kan engelska förstår således uttrycket ultimate fighting championship som ”mästerskapet i extrem kampsport”, varvid orden ultimate fighting förstås som en kampsport som tar slut när en av deltagarna inte längre kan slåss (se punkterna 14 och 15 i det angripna beslutet). 9 Överklagandenämnden ansåg vidare att tjänsterna i klass 41 som fanns angivna i registreringsansökan var direkt kopplade till anordnandet av sportevenemang. Varumärket ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP var beskrivande för dessa tjänster, eftersom detta varumärke angav karaktären på sportevenemangen. Såvitt avsåg varorna i de andra klasserna kunde det sökta varumärket inte anses vara beskrivande, men det saknade likväl särskiljningsförmåga. Varumärket ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP kunde nämligen inte uppfattas som en angivelse av de aktuella varornas kommersiella ursprung, utan som en generisk angivelse av ett sportevenemang. När det gäller idrottsmästerskap är konsumenterna i övrigt vana vid att benämningar såsom ”Europeiska fotbollsmästerskapen” eller ”golftävlingen Master” identifierar själva sportevenemanget, och vid att varor, exempelvis kläder, som har försetts med namnet på evenemanget också försetts med namnet på den som tillverkat varan (se punkterna 16–25 i det angripna beslutet). 10 I punkt 20 i det angripna beslutet kom överklagandenämnden fram till att det inte kan uteslutas att omsättningskretsen efter en inlärningsprocess blir så pass väl förtrogen med namnet på en sport att detta namn associeras med ett särskilt företag. Därefter återförvisade överklagandenämnden ärendet till granskaren för vidare handläggning, såvitt avsåg frågan huruvida varumärket ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP hade förvärvat särskiljningsförmåga till följd av användning (se punkterna 26–28 i det angripna beslutet). Parternas yrkanden 11 Sökanden har yrkat att förstainstansrätten ska — ogiltigförklara det angripna beslutet, i den del överklagandenämnden avslog sökandens överklagande med stöd av artikel 7.1 b och c i förordning nr 40/94, och — förplikta harmoniseringsbyrån att ersätta rättegångskostnaderna. 12 Harmoniseringsbyrån har yrkat att förstainstansrätten ska — ogilla talan, och — förplikta sökanden att ersätta rättegångskostnaderna. Rättslig bedömning Tvisteföremålet 13 Som svar på förstainstansrättens frågor vitsordade harmoniseringsbyrån under förhandlingen att granskaren ännu inte avgjort om det sökta varumärket ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP förvärvat särskiljningsförmåga till följd av användning i den mening som avses i artikel 7.3 i förordning nr 40/94. I stället avvaktar granskaren förstainstansrättens slutliga avgörande i förevarande mål. Sökanden har således fortfarande ett intresse av att få det angripna beslutet ogiltigförklarat, eftersom sökandens yrkanden inte förlorat sitt föremål. 14 Som svar på en fråga rörande denna omständighet uppgav parterna under förhandlingen vidare att frågan om det sökta varumärket ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP förvärvat särskiljningsförmåga till följd av användning i den mening som avses i artikel 7.3 i förordning nr 40/94 saknar relevans för förevarande mål. Huruvida det angripna beslutet är lagenligt Parternas argument 15 Sökanden har gjort gällande följande. Överklagandenämnden åsidosatte artikel 7.1 b och c i förordning nr 40/94 då den fattade det angripna beslutet. Överklagandenämnden gjorde en felaktig bedömning av innebörden av kännetecknet ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP. Vidare gjorde överklagandenämnden en felaktig bedömning av förhållandet mellan kännetecknet ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP och de varor och tjänster som anges i registreringsansökan. Vissa namn på idrottstävlingar får dessutom användas som varumärke, och dylika namn saknar inte särskiljningsförmåga. 16 Harmoniseringsbyrån har bestritt sökandens påståenden. Förstainstansrättens bedömning 17 Sökanden har visserligen inte gjort gällande att överklagandenämnden motiverade det angripna beslutet på ett bristfälligt sätt. Det utgör dock tvingande rätt att institutionerna ska iaktta skyldigheten att motivera sina rättsakter, vars lagenlighet ska kontrolleras av gemenskapsdomstolen. Gemenskapsdomstolen ska därmed i förekommande fall ta upp frågan ex officio (se, för ett liknande resonemang, domstolens dom av den 20 mars 1959 i mål 18/57, Nold mot Höga myndigheten, REG 1959, s. 89 , punkt 115, och av den i mål C-166/95 P, kommissionen mot Daffix, REG 1997, s. I-983 , punkt 24, samt förstainstansrättens dom av den i mål T-388/00, Institut für Lernsysteme mot harmoniseringsbyrån – Educational Services (ELS), REG 2002, s. II-4301 , punkt 59). Förstainstansrätten finner att det är nödvändigt att ex officio pröva om överklagandenämnden motiverade det angripna beslutet i tillräcklig utsträckning. Vid förhandlingen bereddes parterna tillfälle att ta ställning i frågan. 18 Enligt artikel 73 i förordning nr 40/94 ska harmoniseringsbyråns beslut innehålla beslutets grunder, och beslut får endast grunda sig på omständigheter som parterna har haft tillfälle att yttra sig över. Vidare föreskrivs i regel 50.2 h i kommissionens förordning (EG) nr 2868/95 av den 13 december 1995 om genomförande av förordning nr 40/94 ( EGT L 303, s. 1 ) att överklagandenämndens beslut ska innehålla beslutsskälen. Den motiveringsskyldighet som föreskrivs i dessa bestämmelser har samma omfattning som den motiveringsskyldighet som följer av artikel 253 EG (se förstainstansrättens dom av den i de förenade målen T-124/02 och T-156/02, Shelton mot harmoniseringsbyrån – Vitakraft-Werke York och Flores (VITATASTE och METABALANCE 44), REG 2004, s. II-1149 , punkt 72, och av den i mål T-168/04, L & D mot harmoniseringsbyrån – Bishop (Aire Limpio), REG 2006, s. II-2699 , punkt 113 och där angiven rättspraxis). 19 Av den motivering som krävs enligt artikel 253 EG ska det enligt fast rättspraxis klart och tydligt framgå hur den som har antagit rättsakten har resonerat. Överklagandenämndens motiveringsskyldighet har således ett dubbelt syfte, nämligen dels att göra det möjligt för dem som berörs därav att få kännedom om skälen för den vidtagna åtgärden, så att de kan göra gällande sina rättigheter, dels att göra det möjligt för gemenskapsdomstolen att pröva beslutets lagenlighet (se dom i det ovannämnda målet VITATASTE och METABALANCE 44, punkt 73, och i det ovannämnda målet Aire Limpio, punkt 114 och där angiven rättspraxis). 20 Frågan huruvida en motivering av ett beslut uppfyller dessa krav ska bedömas inte bara mot bakgrund av motiveringens lydelse, utan även mot bakgrund av dess sammanhang och samtliga de rättsregler som reglerar det berörda området (se domen i det ovannämnda målet VITATASTE och METABALANCE 44, punkt 73 och där angiven rättspraxis). 21 Enligt artikel 4 i förordning nr 40/94 är den avgörande omständigheten för att ett kännetecken som kan återges grafiskt ska kunna anses utgöra ett gemenskapsvarumärke, att det kan särskilja ett företags varor från andra företags. Härav följer bland annat att de absoluta registreringshinder som föreskrivs i artikel 7.1 b och c i förordning nr 40/94, nämligen att kännetecknet saknar särskiljningsförmåga samt att det är av beskrivande karaktär, endast kan bedömas i förhållande till de varor eller tjänster för vilka registrering av kännetecknet begärs (se förstainstansrättens dom av den 31 januari 2001 i mål T-135/99, Taurus-Film mot harmoniseringsbyrån (Cine Action), REG 2001, s. II-379 , punkt 25, och i mål T-136/99, Taurus-Film mot harmoniseringsbyrån (Cine Comedy), REG 2001, s. II-397 , punkt 25 och där angiven rättspraxis). 22 Frågan huruvida något av de absoluta registreringshinder som föreskrivs i artikel 7.1 b och c i förordning nr 40/94 eventuellt är tillämpligt, ska bli föremål för en konkret bedömning. Därvid ska samtliga relevanta fakta och omständigheter beaktas, och bedömningen ska göras dels utifrån de varor eller tjänster som registreringsansökan avser, dels utifrån hur omsättningskretsen, som består av konsumenterna av dessa varor eller tjänster, uppfattar varumärket (se förstainstansrättens dom av den 8 juni 2005 i mål T-315/03, Davenport mot harmoniseringsbyrån (ROCKBASS), REG 2005, s. II-1981 , punkt 51 och där angiven rättspraxis, och av den i mål T-441/05, IVG Immobilien mot harmoniseringsbyrån (1), REG 2007, s. II-1937 , punkt 41; se även analogt domstolens dom av den i mål C-218/01, Carroll, REG 2004, s. I-1725 , punkterna 50 och 51). 23 Vart och ett av de registreringshinder som anges i artikel 7.1 i förordning nr 40/94 ska dessutom tolkas mot bakgrund av det allmänintresse som ligger bakom vart och ett av dem. De är nämligen oberoende av varandra och ska prövas separat (se domstolens dom av den 29 april 2004 i de förenade målen C-456/01 P och C-457/01 P, Carroll mot harmoniseringsbyrån, REG 2004, s. I-5089 , punkt 45 och där angiven rättspraxis). Det allmänintresse som ska beaktas vid prövningen av vart och ett av dessa registreringshinder kan, och till och med ska, återspegla olika hänsynstaganden beroende på vilket registreringshinder det är fråga om (se domstolens dom av den i mål C-304/06 P, Eurohypo mot harmoniseringsbyrån, REG 2008, s. I-3297 , punkterna 54 och 55 och där angiven rättspraxis, och förstainstansrättens dom av den i mål T-302/03, PTV mot harmoniseringsbyrån (map&guide), REG 2006, s. II-4039 , punkt 33). 24 Det allmänintresse som ligger till grund för artikel 7.1 b i förordning nr 40/94 utgörs å ena sidan av att det är nödvändigt att inte i otillbörlig mån inskränka möjligheten för andra aktörer som säljer varor eller tjänster av liknande slag som de varor eller tjänster som anges i registreringsansökan att använda det sökta kännetecknet. Detta allmänintresse utgörs å andra sidan också av att det är nödvändigt att, för konsumenten eller slutanvändaren, garantera ursprunget för de varor eller tjänster som anges i registreringsansökan, på så sätt att konsumenten eller slutanvändaren ges möjlighet att utan risk för förväxling särskilja dessa varor eller tjänster från varor eller tjänster med ett annat ursprung. Denna garantifunktion är nämligen ett varumärkes grundläggande funktion (se, för ett liknande resonemang, domstolens dom av den 16 september 2004 i mål C-329/02 P, SAT.1 mot harmoniseringsbyrån, REG 2004, s. I-8317 , punkterna 23, 26 och 27 och där angiven rättspraxis, och domen i det ovannämnda målet Eurohypo mot harmoniseringsbyrån, punkterna 59 och 62). 25 Bestämmelsen i artikel 7.1 c i förordning nr 40/94 är avsedd att främja en målsättning av allmänintresse, nämligen att sådana kännetecken och upplysningar som beskriver egenskaperna hos de varor eller tjänster som registreringsansökan avser ska kunna användas fritt av alla. Denna bestämmelse hindrar således att sådana tecken eller upplysningar förbehålls ett enda företag genom att de registreras som varumärke (se domen i det ovannämnda målet ROCKBASS, punkt 50 och där angiven rättspraxis). 26 Det är således uppenbart att tillämpningsområdena för de registreringshinder som anges i artikel 7.1 b och c i förordning nr 40/94 överlappar varandra. Av rättspraxis framgår särskilt att ett ordmärke som är beskrivande för varors eller tjänsters egenskaper i den mening som avses i artikel 7.1 c i förordningen av denna anledning, a priori, även i förhållande till dessa varor eller tjänster kan anses sakna särskiljningsförmåga i den mening som avses i artikel 7.1 b i nämnda förordning. Detta ska emellertid prövas separat (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet Eurohypo mot harmoniseringsbyrån, punkterna 69 och 70). 27 När en ansökan om registrering av ett varumärke avser olika varor eller tjänster, ska överklagandenämnden med avseende på var och en av dessa varor eller tjänster i det konkreta fallet kontrollera att varumärket inte omfattas av något av de registreringshinder som anges i artikel 7.1 i förordning nr 40/94. Överklagandenämnden kan därvid göra olika bedömningar beroende på vilka varor eller tjänster som prövas (se analogt domstolens dom av den 12 februari 2004 i mål C-363/99, Koninklijke KPN Nederland, REG 2004, s. I-1619 , punkterna 33 och 73). När överklagandenämnden avslår en ansökan om registrering av ett varumärke, är den således skyldig att i beslutet ange vilka slutsatser den kommit fram till beträffande var och en av de varor och tjänster som avses i registreringsansökan, oberoende av hur denna ansökan formulerats. När samma registreringshinder anförs mot en kategori eller en grupp av varor eller tjänster kan den behöriga myndigheten emellertid begränsa motiveringen till en enda motivering som gäller för samtliga berörda varor eller tjänster (se analogt domstolens dom av den i mål C-239/05, BVBA Management, Training en Consultancy, REG 2007, s. I-1455 , punkt 38). 28 Möjligheten för överklagandenämnden att ge en enda helhetsmotivering för en varu- eller tjänsteserie får bara avse varor och tjänster som sinsemellan har ett direkt och konkret samband. Detta samband ska vara tillräckligt direkt och konkret för att det ska kunna anses att varorna eller tjänsterna utgör en tillräckligt homogen kategori för att säkerställa att samtliga faktiska och rättsliga överväganden i beslutsskälen i tillräcklig utsträckning, å ena sidan, förklarar hur överklagandenämnden resonerat beträffande var och en av varorna eller tjänsterna i kategorin, å andra sidan, kan tillämpas utan åtskillnad på var och en av de berörda varorna och tjänsterna. Blotta omständigheten att varorna eller tjänsterna ingår i samma klass i Niceöverenskommelsen räcker emellertid inte i detta avseende. I dessa klasser ingår nämligen ofta varor eller tjänster av vitt skilda slag, varvid det inte är säkert att dessa varor eller tjänster har ett tillräckligt direkt och konkret samband sinsemellan (se, för ett liknande resonemang, förstainstansrättens dom av den 21 maj 2008 i mål T-329/06, Enercon mot harmoniseringsbyrån (E), ej publicerad i rättsfallssamlingen, punkterna 34 och 35, och av den i mål T-297/07, TridonicAtco mot harmoniseringsbyrån (Intelligent Voltage Guard), ej publicerad i rättsfallssamlingen, punkterna 22–24; se även analogt, för ett liknande resonemang, förstainstansrättens dom av den i mål T-392/04, Macias mot harmoniseringsbyrån – Norma Lebensmittelfilialbetrieb (MANŪ MANU MANU), ej publicerad i rättsfallssamlingen, punkterna 91 och 92). 29 Det sökta varumärket i detta mål avser mer än 215 varor som ingår i fyra olika klasser i Niceöverenskommelsen, jämte åtminstone 13 olika sorters tjänster. Dessa varor och tjänster innefattar bland annat inspelade ljudkassetter, matlagningsböcker, babystövlar, pilbågar och pilar samt tillhandahållande av information avseende sport via kommunikations- och datornät (se punkt 3 ovan). De varor och tjänster som anges i registreringsansökan är således så pass olika, både när det gäller deras art, egenskaper, avsedda ändamål och säljformer, att de inte kan anses utgöra en homogen kategori som innebär att harmoniseringsbyrån kan ge en enda helhetsmotivering beträffande varorna och tjänsterna. 30 Överklagandenämnden skilde emellertid bara mellan å ena sidan tjänster i klass 41 och å andra sidan samtliga varor i registreringsansökan. Beträffande tjänsterna i klass 41 angav överklagandenämnden att det sökta varumärket var av beskrivande karaktär (se punkt 17 i det angripna beslutet), och beträffande samtliga varor i registreringsansökan angav överklagandenämnden att det sökta varumärket visserligen inte kunde anses vara av beskrivande karaktär, men att det i vart fall saknade särskiljningsförmåga eftersom det inte uppfattades som en ursprungsangivelse utan som ett generiskt begrepp som beskriver ett sportevenemang (se punkt 18 i det angripna beslutet). 31 Mot bakgrund av att motiveringen ska anses vara en enda helhetsmotivering, finner förstainstansrätten att det är uppenbart att motiveringen inte är tillräckligt utförlig för att förstainstansrätten ska kunna pröva om skälen i det angripna beslutet är korrekta. 32 Överklagandenämnden angav nämligen att det sökta varumärket var beskrivande för tjänsterna i klass 41 i Niceöverenskommelsen, eftersom uttrycket ”ultimate fighting championship” angav karaktären på tjänsterna. Det framgår emellertid av förteckningen ovan i punkt 3 att de tjänster som avses med det sökta varumärket – som bland annat innefattar liveföreställningar, tjänster från underhållare, undervisning/utbildning tillhandahållen i eller avseende temaparker, uthyrning av spelfilmer, nöjes- och underhållningsinformation, interaktiva program för distribution via datorskivor – sinsemellan inte har något tillräckligt direkt eller konkret samband för att de ska kunna anses utgöra en tillräckligt homogen kategori för att överklagandenämnden ska kunna ge en enda helhetsmotivering. Blotta omständigheten att varorna eller tjänsterna ingår i samma klass i Niceöverenskommelsen räcker nämligen inte i detta avseende (se punkt 28 ovan). Mot bakgrund av tjänsternas art och egenskaper, finner förstainstansrätten att tjänsterna är så pass heterogena att överklagandenämndens motivering är alltför allmänt hållen och abstrakt. 33 Vad beträffar samtliga varor i klasserna 9, 16, 25 och 28 i Niceöverenskommelsen – och överklagandenämndens bedömning att kännetecknet ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP, såvitt avser dessa varor, saknade särskiljningsförmåga eftersom det inte kunde anses vara en ursprungsangivelse utan endast en uppgift om ett sportevenemang – gör förstainstansrätten följande bedömning. Dessa varor är ännu mer heterogena än vad som är fallet beträffande de tjänster som ingår i klass 41. Detta innebär att varorna sinsemellan inte har något tillräckligt direkt och konkret samband för att de ska kunna anses utgöra en tillräckligt homogen kategori för att överklagandenämnden ska kunna ge en enda helhetsmotivering beträffande dessa varor. Mot bakgrund av varornas art och egenskaper, finner förstainstansrätten dessutom att överklagandenämndens motivering i det angripna beslutet i denna del är alltför allmänt hållen och abstrakt. 34 Trots att överklagandenämnden på detta sätt delade in varorna och tjänsterna i två kategorier, är de varor och tjänster som ingår i dessa kategorier även fortsättningsvis mycket starkt heterogena. Mot bakgrund av att detta är den enda indelning som överklagandenämnden gjorde, kan dessa varor och tjänster inte anses utgöra homogena kategorier som skulle kunna motivera att överklagandenämnden ger en enda helhetsmotivering beträffande var och en av dessa kategorier. 35 De skäl som överklagandenämnden angav för var och en av de två fastställda kategorierna förklarar mot denna bakgrund inte i tillräcklig utsträckning hur överklagandenämnden resonerade då den fattade sitt beslut beträffande var och en av de varor och tjänster som omfattas av det sökta varumärket ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP. 36 Överklagandenämnden har således inte motiverat det angripna beslutet i tillräcklig utsträckning. Förstainstansrätten ogiltigförklarar därför nämnda beslut. Rättegångskostnader 37 Enligt artikel 87.2 i förstainstansrättens rättegångsregler ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Sökanden har yrkat att harmoniseringsbyrån ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom harmoniseringsbyrån har tappat målet, ska sökandens yrkande bifallas. Mot denna bakgrund beslutar Johnson (tredje avdelningen) följande: 1) Det beslut som fattats av första överklagandenämnden vid Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) (harmoniseringsbyrån) den 30 januari 2006 (ärende R 931/2005-1) ogiltigförklaras, i den del överklagandenämnden, med stöd av artikel 7.1 b och c i rådets förordning (EG) nr 40/94 av den om gemenskapsvarumärken, avslog Zuffa, LLC:s överklagande. 2) Harmoniseringsbyrån ska ersätta rättegångskostnaderna. Grant Frimodt Nielsen Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 1 april 2009. Underskrifter ( *1 ) Rättegångsspråk: engelska.