FÖRSTAINSTANSRÄTTENS DOM (femte avdelningen) den 30 januari 2008 Mål T‑394/04 Guido Strack mot Europeiska gemenskapernas kommission ”Personalmål – Tjänstemän – Befordran – Befordringsomgång år 2003 – Tilldelning av prioritetspoäng – Nekad befordran” Saken: Talan om ogiltigförklaring av befordringsomgången avseende sökanden år 2003, tilldelningen av poäng som gjorts inom ramen för detta förfarande liksom av det efterföljande beslutet att inte befordra sökanden. Avgörande: Beslutet om tilldelning av antal prioritetspoäng till Holland avseende befordringsomgången år 2003 liksom beslutet att inte befordra honom under denna omgång ogiltigförklaras. Kommissionen ska bära rättegångskostnaderna. Sammanfattning 1. Tjänstemän – Talan – Rättsakt som går någon emot – Begrepp – Beslut om tilldelning av prioritetspoäng till en tjänsteman (Tjänsteföreskrifterna, artiklarna 45, 90 och 91) 2. Tjänstemän – Befordran – Jämförelse av kvalifikationer (Tjänsteföreskrifterna, artiklarna 43 och 45) 1. Det är endast åtgärder som har tvingande rättsverkningar som kan påverka sökandens intressen genom att väsentligt förändra dess rättsliga ställning och som slutgiltigt fastslår institutionens ställningstagande, som utgör rättsakter som kan bli föremål för en talan. Befordringssystemet har införts med stöd av kommissionens interna regler och grundas på hänsynstagande till ackumulerade meriter som kommer till uttryck i form av poäng som har samlats under föregående år. Tilldelningen av poäng under ett bestämt år har följder som inte endast begränsas till det berörda befordringsförfarandet utan påverkar flera befordringsförfaranden. Däremot är fastställande av antal befordringspoäng en självständig rättsakt med tvingande rättsverkningar som kan påverka tjänstemannens intressen genom att väsentligt förändra hans rättsliga ställning även om det endast utgör ett led i befordringsförfarandet. Det befordringsförfarande som en tjänsteman deltar i innebär däremot inte en åtgärd som går sökanden emot i den mening som avses i artiklarna 90 och 91 i tjänsteföreskrifterna, eftersom det i sig inte har några rättsverkningar som direkt kan påverka tjänstemannens intressen. (se punkterna 26, 29 och 30) Hänvisning till förstainstansrätten den 28 september 1993, T‑57/92 och T‑75/93, Oliver mot parlamentet, REG 1993, s. II‑925, punkt 36, och där angiven rättspraxis; förstainstansrätten den 19 oktober 2006, T‑311/04, Buendía Sierra mot kommissionen, REG 2006, s. II‑4137, punkt 89 2. Om en tjänstemans bedömningsrapport för en viss befordringsomgång ogiltigförklaras innebär det att tilldelningen av meritpoäng för denna omgång ogiltigförklaras, eftersom det betyg som varje tjänsteman tilldelas inom sin bedömningsrapport automatiskt omvandlas till meritpoäng vid slutet av bedömningsförfarandet som används i befordringshänseende. Denna situation påverkar tilldelningen av prioritetspoäng liksom beslutet att inte befordra i nästa befordringsomgång, i synnerhet när befordringskommittéen har motiverat sitt beslut att tilldela en tjänsteman exakt samma antal prioritetspoäng som det antal meritpoäng som denne tjänsteman har fått under motsvarande bedömningsomgång. (se punkterna 37–39)