EUR-Lex - 61994J0045 - SV Avis juridique important | 61994J0045 Domstolens dom (femte avdelningen) den 7 december 1995. - Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Ceuta mot Ayuntamiento de Ceuta. - Begäran om förhandsavgörande: Tribunal Superior de Justicia de Andalucía - Spanien. - Fri rörlighet för varor - Konungariket Spaniens anslutningsakt - Bestämmelser tillämpliga på Ceuta och Melilla - Avgift som motsvarar verkan av tull. - Mål C-45/94. Rättsfallssamling 1995 s. I-04385 Sammanfattning Parter Domskäl Beslut om rättegångskostnader Domslut Nyckelord 1 Anslutning av nya medlemsstater till gemenskaperna - Spanien - Bestämmelser i protokoll nr 2 om avskaffande av tullar som tas ut på importer från gemenskapen till Spaniens territorier Kanarieöarna, Ceuta och Melilla - Tillämpning på avgifter med motsvarande verkan, också med beaktande av beskattning av nationella varor (1985 års anslutningsakt, artiklarna 30, 31 och 32 och protokoll nr 2, artikel 6.2) 2 Anslutning av nya medlemsstater till gemenskaperna - Spanien - Bestämmelser som är tillämpliga på Spaniens territorier Kanarieöarna, Ceuta och Melilla - Förbud mot en avgift som fastän den ger sken av att vara en intern skatt eller avgift endast läggs på importerade produkter (EG-fördraget, artiklarna 9, 12 och 95, EKSG-fördraget, artikel 4 a, 1985 års anslutningsakt och protokoll nr 2) Sammanfattning 3 Artikel 6 i protokoll nr 2 i Spaniens och Portugals anslutningsakt, där det föreskrivs att de tullar och avgifter med motsvarande verkan som finns på Kanarieöarna, i Ceuta och Melilla gradvis skall avskaffas enligt samma tidsplan och på samma villkor som de som finns angivna i artiklarna 30, 31 och 32 i anslutningsakten, det vill säga senast den 1 januari 1993, skall tolkas som att den förutom tullar i strikt bemärkelse, vilka uttryckligen anges, även är tillämplig på avgifter med motsvarande verkan som en tull. Denna slutsats gäller för såväl produkter med ursprung i Spanien som produkter från gemenskapens övriga tullområde, vilka importeras till dessa territorier. 4 Bestämmelserna i Spaniens och Portugals anslutningsakt, samt protokoll nr 2 till denna, jämförd med artiklarna 9 och 12 i EG-fördraget eller artikel 4 a i EKSG-fördraget, eller med artikel 95 i EG-fördraget, utgör hinder för att en medlemsstat tar ut en avgift som fastän den ger sken av att vara en intern skatt eller avgift, är sådan att den - antingen på grund av ordalydelsen av den bestämmelse i vilken avgiften föreskrivs eller på grund av det sätt administrationen tillämpar den - läggs på importerade produkter eller vissa kategorier av dessa produkter, men inte på lokala produkter i samma kategori. Parter I mål C-45/94, angående en begäran enligt artikel 177 i EG-fördraget, från Tribunal Superior de Justicia de Andalucía (Spanien), att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande i det vid den nationella domstolen anhängiga målet mellan Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Ceuta och Ayuntamiento de Ceuta, angående tolkningen av artikel 25 i akt av den 12 juni 1985 om anslutningsvillkoren för Konungariket Spanien och Portugisiska republiken och anpassningarna av fördragen (EGT nr L 302, s. 23), samt protokoll nr 2 till denna, jämförd med bestämmelserna i EEG-, numera Watkins och EKSG-fördragen om fri rörlighet för varor, meddelar DOMSTOLEN (femte avdelningen) sammansatt av D.A.O. Smith (referent), avdelningsordförande, samt J.-P. Puissochet, J.C. Moitinho de Almeida, Pearson och Brown, domare, generaladvokat: Jones, justitiesekreterare: H.A. Rühl, avdelningsdirektör, med beaktande av de skriftliga yttranden som har inkommit från: - Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Ceuta, genom advokaterna Noble och Powell Hernández-Mora i Madrid, - Ayuntamiento de Ceuta, genom advokat Brown Díaz i Grenada, - Spaniens regering, genom Anderson, director General de Coordinación Jurídica e Institucional Comunitaria, och Rosario Silva de Murphy, abogado del Estado vid Servicio Jurídico del Estado, båda i egenskap av ombud, - Frankrikes regering, genom Brooks, sous-directeur à la direction des affaires juridiques, och Wright, Richardson, båda vid utrikesministeriet, båda i egenskap av ombud, - Europeiska gemenskapernas kommission, genom Johnson González Díaz och Myers, vid rättstjänsten, båda i egenskap av ombud, med hänsyn till förhandlingsrapporten, efter att Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Ceuta, Ayuntamiento de Ceuta, Spaniens regering och Europeiska gemenskapernas kommission har avgivit muntliga yttranden vid sammanträdet den 23 mars 1995, och efter att den 18 maj 1995 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande, följande Dom Domskäl 1 Tribunal Superior de Justicia de Andalucía har i beslut av den 16 december 1993, vilket inkom till domstolen den 4 februari 1994, med stöd av artikel 177 i EG-fördraget i en begäran om förhandsavgörande ställt en fråga angående tolkningen av artikel 25 i akt av den 12 juni 1985 om anslutningsvillkoren för Konungariket Spanien och Portugisiska republiken och anpassningarna av fördragen (EGT nr L 302, s. 23, nedan kallad "anslutningsakten"), samt protokoll nr 2 till denna, i förening med bestämmelserna i EEG-, numera Watkins och EKSG-fördragen om fri rörlighet för varor. 2 Denna fråga har uppkommit i en tvist mellan Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Ceuta och Ayuntamiento de Ceuta med anledning av en talan om ogiltigförklaring av en kommunal förordning som Ayuntamiento de Ceuta antog den 24 september 1991 och genom vilken en avgift (arbitrio) på tillverkning i och import till Ceutas stad infördes (Boletín oficial de Ceuta av den 25 september 1991, s. 143). 3 Ceuta och Melilla är spanska territorier med särskild ställning, belägna vid Nordafrikas kust. 4 I artikel 25 i anslutningsakten anges att: "1. Fördragen och EG-institutionernas rättsakter skall tillämpas beträffande Kanarieöarna samt i Ceuta och i Melilla, med förbehåll för de inskränkningar som följer av punkterna 2 och 3 och av andra bestämmelser i denna akt. 2. Bestämmelserna i Romfördraget och Parisfördraget beträffande fri rörlighet för varor, och institutionernas rättsakter beträffande tullagstiftning och handelspolitik, skall tillämpas beträffande Kanarieöarna, samt i Ceuta och i Melilla enligt villkoren i protokoll 2." 5 Enligt artikel 1.2 i protokoll nr 2 omfattar gemenskapens tullområde inte Kanarieöarna, Ceuta och Melilla. 6 I artikel 6 i samma protokoll anges att: "1. Vid import till Kanarieöarna, Ceuta eller Melilla skall produkter med ursprung i gemenskapens tullområde befrias från tullar eller avgifter med motsvarande verkan enligt villkoren i punkterna 2 och 3. 2. De tullsatser som tillämpas på Kanarieöarna, i Ceuta och i Melilla och den avgift känd som 'arbitrio insular - tarifa general' som tillämpas på Kanarieöarna skall gradvis avskaffas för produkter med ursprung i gemenskapens tullområde och i enlighet med den tidtabell och på de villkor som fastställs i artikel 30-32 i anslutningsakten." 7 Enligt artikel 31 i anslutningsakten skall importtullar avskaffas senast den 1 januari 1993. 8 Det framgår av beslutet om hänskjutande att en kommunal avgift fram till år 1991 togs ut i Ceuta vid varuimport. 9 För att kunna ha kvar denna avgift efter Konungariket Spaniens anslutning till Europeiska gemenskaperna, beslutade den spanska lagstiftaren att utöka tillämpningsområdet till att även omfatta produkter tillverkade i Ceuta. Lagstiftaren antog därför lag nr 8/1991 av den 25 mars 1991 om införande av en kommunal avgift (arbitrio) på tillverkning och import, tillämplig i Ceuta och Melilla (Boletín oficial del Estado av den 26 mars 1991, s. 9418). 10 För att genomföra denna lag antog Ayuntamiento de Ceuta ovannämnda kommunala förordning av den 24 september 1991. 11 Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Ceuta ansåg att nämnda förordning var olaglig och väckte därför talan om ogiltigförklaring vid Tribunal Superior de Justicia de Andalucía. 12 Eftersom den nationella domstolen anser att tvistens lösning beror på tolkningen av bestämmelser i gemenskapsrätten, har den vilandeförklarat målet och ställt följande fråga i en begäran om förhandsavgörande: "Är det tillåtet enligt artikel 25 i akt om villkoren för Konungariket Spaniens anslutning till Europeiska gemenskaperna samt protokoll nr 2 till denna, i förening med bestämmelserna i EEG- och EKSG-fördragen om fri rörlighet för varor, att anta en bestämmelse som den som har införts genom den spanska lagen nr 8/1991 av den 25 mars 1991, i vilken det införts en avgift på tillverkning i och import till städerna Ceuta och Melilla, en avgift som är utformad så att det 'i stort sett inte läggs på ytterligare skatter och avgifter på interna transaktioner' samtidigt som det rent faktiskt tas ut avgifter på import från gemenskapens tullområde?" 13 Inledningsvis bör de relevanta artiklarna i anslutningsakten prövas, därefter artiklarna i EG- och EKSG-fördragen om fri rörlighet för varor. Beträffande anslutningsakten 14 Vad beträffar bestämmelserna i EG- och EKSG-fördragen om fri rörlighet för varor, har svaranden i målet inför den nationella domstolen hävdat att anslutningsakten inte utgör hinder för att en avgift med motsvarande verkan bibehålls på Ceutas territorium. Även om avgifter med motsvarande verkan uttryckligen nämns i artikel 6.1 i protokoll nr 2, nämns enligt sökanden endast tullar och en särskild avgift som tillämpas på Kanarieöarna i punkt 2 i samma artikel, till vilken det hänvisas i punkt 1 beträffande villkoren för undantag från de tullar och avgifter som föreskrivs. 15 Detta argument kan inte godtas. 16 Det framgår av en fast rättspraxis att en bestämmelse som avhandlar tull utan att uttryckligen nämna avgifter med motsvarande verkan, på grund av sitt syfte kan förstås så att den också omfattar sistnämnda avgifter (se bland annat dom av den 12 februari 1992, Leplat, C-260/90, Rec. s. I-643, punkt 15). 17 Syftet med artikel 6.2 i protokoll nr 2 är emellertid att närmare ange villkoren för hur den målsättning som anges i punkt 1 i samma artikel skall uppnås, det vill säga att tullar och avgifter med motsvarande verkan skall avskaffas. 18 Punkt 2 skall därför tolkas som att den är tillämplig både på avgifter med motsvarande verkan och tullar i strikt bemärkelse. 19 Härav följer att enligt artikel 6 i protokoll nr 2 skall de tullar och avgifter med motsvarande verkan som finns i Ceuta gradvis avskaffas enligt den tidsplan och på samma villkor som de som finns angivna i artiklarna 30, 31 och 32 i anslutningsakten, det vill säga senast den 1 januari 1993. 20 Vid import till Ceuta gäller denna slutsats för såväl produkter med ursprung i Spanien som produkter från gemenskapens övriga tullområde (se dom av den 9 augusti 1994, Lancry m.fl., C-363/93 och C-407/93-C-411/93, Rec. s. I-3957). 21 Beträffande artikel 95 i EG-fördraget är denna enligt artikel 25 i anslutningsakten tillämplig på Ceutas territorium. Beträffande bestämmelserna om fri rörlighet för varor 22 Svaranden och Spaniens regering anser att "arbitrio" inte utgör en avgift med motsvarande verkan som en tull utan en icke-diskriminerande intern beskattning, eftersom både importerade och lokala produkter drabbas av den. 23 Det bör inledningsvis konstateras att den nationella domstolen har gjort följande påpekande i sitt beslut om hänskjutande: "Införandet av en beskattning på den lokala 'tillverkningen' av varor i Ceuta är endast en förevändning för att kunna bibehålla den avgift på import som skulle ha avskaffats år 1991. Denna avgift på tillverkningen är utformad på ett sådant sätt att den i praktiken i stort sett är utan betydelse jämfört med avgiften på importen som den spanska lagstiftaren önskar bibehålla..." 24 Detta påpekande grundar sig i synnerhet på ett uttalande i en av de rapporter som upprättades av generaldirektoratet för skatter och avgifter innan den aktuella kommunala förordningen hade antagits. Enligt detta uttalande har "[l]agstiftaren infört ett beskattningssystem som i praktiken innebär att det i stort sett inte påförs ytterligare skatter och avgifter på interna transaktioner, eftersom industriell produktion och tillverkning i städerna Ceuta och Melilla är extremt begränsade och avgiften därför i huvudsak drabbar varuimport till Ceuta och Melilla. Denna skattefördelning medför i sin tur ett bättre skydd för den lokala tillverkningen - som i de flesta fall undantas från beskattning - och gör det möjligt att lättare förstärka den kommunala budgeten, eftersom handeln med importvaror utgör en av de mest betydelsefulla verksamheterna i de ovan nämnda städerna." 25 I beslutet om hänskjutande anges emellertid inte närmare varför den nationella administrationen har kommit fram till denna slutsats. Omfattningen av uttrycket "i stort sett", som finns med såväl i den berörda administrationens rapport som i frågan som har ställts till domstolen i begäran om förhandsavgörande, anges inte heller närmare. 26 I detta hänseende bör det påpekas att det åligger den nationella domstolen att reda ut samtliga omständigheter som är av betydelse för tvistens lösning och att göra en bedömning av omfattningen av de nationella bestämmelserna samt hur de skall tillämpas. Domstolen kan likväl utifrån de ställda frågorna urskilja olika möjliga situationer och för var och en av dessa ange gemenskapsrättens riktlinjer, som det åligger den nationella domstolen att tillämpa. 27 I förevarande fall bör det i synnerhet bedömas om den omtvistade avgiften omfattas av artiklarna 9 och 12 i EG-fördraget, vilka motsvaras av artikel 4 a i EKSG-fördraget, eller av artikel 95 i EG-fördraget. 28 Det framgår av en fast rättspraxis att en kontant pålaga, oavsett dess beteckning och tillämpningssätt, som ensidigt läggs på varor på grund av att de passerar gränsen och som inte är en tull i egentlig mening, utgör en avgift med motsvarande verkan i enlighet med artiklarna 9, 12, 13 och 16 i fördraget. En sådan pålaga undgår emellertid denna beteckning om den ingår i ett allmänt system för interna skatter och avgifter och om den systematiskt tillämpas på olika kategorier av produkter enligt objektiva kriterier och oberoende av produkternas ursprung. I det senare fallet omfattas pålagan av tillämpningsområdet för artikel 95 i fördraget (se dom av den 5 maj 1982, Hill, 15/81, Rec. s. 1409, punkt 20). 29 Genom artikel 95 skall fullkomlig konkurrensneutralitet mellan inhemska och importerade produkter med avseende på interna skatter och avgifter garanteras, eftersom syftet med denna artikel är säkerställa fri rörlighet för varor mellan medlemsstaterna under normala konkurrensförhållanden, genom att all form av skydd som kan följa av interna skatter och avgifter som diskriminerar varor från andra medlemsstater upphävs. Förbudet i artikeln skall tillämpas varje gång en skattebestämmelse är av sådant slag att den avskräcker från import av varor från andra medlemsstater till förmån för lokal tillverkning (se dom av den 3 mars 1988, Brown, 252/86, Rec. s. 1343, punkterna 24 och 25). 30 Härav följer att det i ett mål som det förevarande åligger den nationella domstolen att först och främst undersöka om de bestämmelser i lagar och förordningar genom vilka den omtvistade avgiften har införts är av sådan art att det är fråga om ett tydligt allmänt system som tillämpas enligt objektiva kriterier, utan att det görs åtskillnad mellan lokala och importerade produkter. Vidare skall den nationella domstolen undersöka om tillämpningen av dessa bestämmelser uppfyller samma krav. 31 I detta hänseende bör det påpekas att den nationella domstolen har skrivit följande i sitt beslut om hänskjutande: "Det kan inte heller hävdas att det är fråga om en beskattning som är en del i ett nationellt system för interna skatter och avgifter som utan åtskillnad påförs de varor som importeras och de varor som tillverkas (på stadens territorium)". 32 Beträffande denna fråga framgår det av handlingarna i målet att det genom den omtvistade nationella lagstiftningen införs ett system som är tillämpligt på importerade produkter och ett vilket är åtskilt från systemet som är tillämpligt på lokala produkter. 33 Även om denna skillnad kan utgöra ett indicium på att det är fråga om två olika beskattningssystem, går det inte att enbart mot bakgrund av denna skillnad dra den slutsatsen att artikel 95 i fördraget inte är tillämplig i förevarande fall. 34 Det finns likväl risk för att denna skillnad medför att systemet blir så otydligt att det är omöjligt för den nationella domstolen att säkerställa att de importerade produkterna och de lokala produkterna enligt objektiva kriterier och oavsett deras ursprung påförs en och samma avgift. 35 Det kan även vara så att de behöriga nationella myndigheternas tillämpning av de omtvistade bestämmelserna inte uppfyller dessa krav. Så är i synnerhet fallet om administrationen systematiskt beviljar undantag till förmån för den lokala tillverkningen. 36 Det åligger således den nationella domstolen att undersöka om beskattningen - även om den ger sken av att vara en intern skatt eller avgift - i realiteten utgör en avgift med motsvarande verkan med avseende på de importerade produkterna. 37 Slutligen bör det påpekas att användandet av uttrycket "i stort sett" i frågan i begäran om förhandsavgörande skulle kunna innebära att även om den större delen av den lokala tillverkningen är undantagen från avgiften, är en mindre del inte undantagen. Under dessa omständigheter är tre olika möjliga situationer tänkbara, vilka var för sig medför olika rättsliga konsekvenser. 38 I den första möjliga situationen tas avgiften ut enligt objektiva kriterier som tillämpas lika på lokala och importerade produkter, även om den större delen av den lokala tillverkningen är undantagen. Avgiften omfattas då av artikel 95 i fördraget. 39 I den andra möjliga situationen tillhör de lokala produkter som inte är undantagna en bestämd kategori av produkter, vilket får till följd att föreskrifterna skall bedömas som om två olika beskattningssystem har införts, där det ena är tillämpligt på de ovan nämnda lokala och importerade produkterna och det andra på alla andra kategorier av importerade produkter. Det första systemet omfattas av artikel 95, medan det andra systemet innebär att en avgift med motsvarande verkan införs. 40 I den tredje möjliga situationen har den omständigheten att en liten andel av den lokala tillverkningen inte undantas från avgiften uteslutande till syfte att dölja att det i verkligheten är fråga om en avgift med motsvarande verkan. 41 Det åligger den nationella domstolen att bedöma vilken omfattning uttrycket "i stort sett" som används i frågan har och dra de slutsatser som följer därav mot bakgrund av de överväganden som har gjorts ovan. 42 Beträffande det argument som har framförts av Spaniens regering och Ayuntamiento de Ceuta, enligt vilket domstolen i sin tolkning av EG- och EKSG-fördragen bör beakta Ceutas geografiska läge och gemenskapens åtagande att stödja den ekonomiska utvecklingen av mindre gynnade regioner, kan det konstateras att bestämmelserna i EG- och EKSG-fördragen om fri rörlighet för varor skall tillämpas fullt ut i Ceuta, eftersom särskilda gemenskapsbestämmelser som ger undantag saknas. 43 Den nationella domstolens fråga skall således besvaras på så sätt att bestämmelserna i anslutningsakten samt protokoll nr 2 till denna, i förening med artiklarna 9 och 12 i EG-fördraget eller artikel 4 a i EKSG-fördraget eller i förening med artikel 95 i EG-fördraget, utgör hinder för att en medlemsstat tar ut en avgift som, fastän den ger sken av att vara en intern skatt eller avgift, är sådan att den - antingen på grund av ordalydelsen av den bestämmelse i vilken avgiften föreskrivs eller på grund av det sätt administrationen tillämpar den - påförs importerade produkter eller vissa kategorier av dessa produkter medan lokala produkter i samma kategori inte omfattas. Beslut om rättegångskostnader Rättegångskostnader 44 De kostnader som har förorsakats Frankrikes respektive Spaniens regering samt Europeiska gemenskapernas kommission, som har inkommit med yttranden till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. Domslut På dessa grunder beslutar DOMSTOLEN (femte avdelningen) - angående den fråga som genom beslut av den 16 december 1993 förts vidare av Tribunal Superior de Justicia de Andalucía - följande dom: Bestämmelserna i akt av den 12 juni 1985 om anslutningsvillkoren för Konungariket Spanien och Portugisiska republiken och anpassningarna av fördragen, samt protokoll nr 2 till denna, jämförd med artiklarna 9 och 12 i EG-fördraget eller artikel 4 a i EKSG-fördraget eller med artikel 95 i EG-fördraget, utgör hinder för att en medlemsstat tar ut en avgift som, fastän den ger sken av att vara en intern skatt eller avgift, är sådan att den - antingen på grund av ordalydelsen av den bestämmelse i vilken avgiften föreskrivs eller på grund av det sätt administrationen tillämpar den - påförs importerade produkter eller vissa kategorier av dessa produkter medan lokala produkter i samma kategori inte omfattas.