Mål C-10/05 Alexander och Price mot Ministre du Travail et de l’Emploi (begäran om förhandsavgörande från Cour administrative (Luxemburg)) ”Fri rörlighet för personer – Arbetstagare – Familjemedlemmar – Rätten för en tredjelandsmedborgare som är make eller maka till en gemenskapsmedborgare att ta anställning – Villkor” Förslag till avgörande av generaladvokat Hamilton föredraget den 15 december 2005 Domstolens dom (första avdelningen) av den 30 mars 2006 Sammanfattning av domen Fri rörlighet för personer – Arbetstagare – Rätten för en familjemedlem att ta anställning (Rådets förordning nr 1612/68, artikel 11) Artikel 11 i rådets förordning nr 1612/68 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen medför inte en rätt för en tredjelandsmedborgare att ta anställning i en annan medlemsstat än den där dennes make eller maka, som är en gemenskapsmedborgare som har utnyttjat sin rätt till fri rörlighet, är eller har varit anställd. (se punkt 28 samt domslutet) DOMSTOLENS DOM (första avdelningen) den 30 mars 2006 ( * ) ”Fri rörlighet för personer – Arbetstagare – Familjemedlemmar – Rätten för en tredjelandsmedborgare som är make eller maka till en gemenskapsmedborgare att ta anställning – Villkor” I mål C-10/05, angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, som framställts av Cour administrative (Luxemburg), genom beslut av den 11 januari 2005 som inkom till domstolen den 14 januari 2005, i målet Alexander, Price mot Ministre du Travail et de l’Emploi, meddelar DOMSTOLEN (första avdelningen) sammansatt av avdelningsordföranden Krueger samt domarna Yang, Skinner, J.N. Cunha Owens (referent) och Aguilar, generaladvokat: Hamilton, justitiesekreterare: Cox, efter det skriftliga förfarandet, med beaktande av de skriftliga yttranden som har inkommit från: – Tysklands regering, genom M. Lumma och Warren, båda i egenskap av ombud, – Förenade kungarikets regering, genom S. Nwaokolo, i egenskap av ombud, biträdd av M. Hoskins, barrister, – Europeiska gemenskapernas kommission, genom Sherman, i egenskap av ombud, och efter att den 15 december 2005 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande, följande Dom 1 Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 11 i rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15 oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen (EGT L 257, s. 2; svensk specialutgåva, område 5, volym 1, s. 33), i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 2434/92 av den 27 juli 1992 (EGT L 245, s. 1; svensk specialutgåva, område 5, volym 5, s. 160) (nedan kallad förordningen). 2 Begäran har framställts i ett mål mellan Cynthia Mattern och Price, å ena sidan, och den luxemburgska ministern för arbete och anställning (ministre du Travail et de l’Emploi) avseende den sistnämndes beslut att inte bevilja Hajrudin Cikotic arbetstillstånd. Tillämpliga bestämmelser De gemenskapsrättsliga bestämmelserna 3 Enligt artikel 39.2 EG innebär den fria rörligheten för arbetstagare att all diskriminering av arbetstagare från medlemsstaterna på grund av nationalitet skall avskaffas vad gäller anställning, lön och övriga arbets- och anställningsvillkor. 4 Enligt artikel 39.3 EG skall denna fria rörlighet ”med förbehåll för de begränsningar som grundas på hänsyn till allmän ordning, säkerhet och hälsa, innefatta rätt att … c) uppehålla sig i en medlemsstat i syfte att inneha anställning där i överensstämmelse med de lagar och andra författningar som gäller för anställning av medborgare i den staten, …” 5 I artikel 3.1 i förordningen föreskrivs följande: ”Enligt denna förordning skall de regler som gäller enligt lagar och andra författningar i en medlemsstat inte gälla – när de inskränker rätten för utländska medborgare att ansöka om och erbjuda anställning, eller rätten för utländska medborgare att påbörja och fullfölja anställning, eller gör dessa till föremål för villkor som inte gäller för deras egna medborgare, eller – när reglernas uteslutande eller huvudsakliga syfte eller effekt, även om de gäller oavsett nationalitet, är att utestänga medborgare i andra medlemsstater från den erbjudna anställningen. – …” 6 Artikel 11 i förordningen har följande ordalydelse: ”När en medborgare i en medlemsstat har anställning eller driver en rörelse inom en annan medlemsstats territorium skall hans eller hennes make och de barn som är under 21 års ålder eller beroende av honom eller henne ha rätt att ta anställning inom hela denna stats territorium, även om de inte är medborgare i någon medlemsstat.” Den nationella lagstiftningen 7 I artikel 1 i storhertiglig förordning av den 12 maj 1972 om vilka bestämmelser som gäller i fråga om anställning av utländska arbetstagare inom Johnson territorium (règlement grand-ducal du 12 mai 1972, déterminant les mesures applicables pour l’emploi des travailleurs étrangers sur le territoire du Grand‑Duché de Luxembourg, Mémorial A 1972, s. 945), i dess lydelse enligt storhertiglig förordning av den 17 juni 1994 ( Mémorial A 1994, s. 1034) (nedan kallad storhertiglig förordning av år 1972) föreskrivs följande: ”Med förbehåll för bestämmelserna avseende inresa och vistelse i Storhertigdömet Luxemburg, får utländska personer inte på luxemburgskt territorium inneha en anställning, vare sig avseende fysiskt eller intellektuellt arbete, för så vitt detta inte är tillåtet enligt bestämmelserna i förevarande förordning. … Bestämmelserna i förevarande förordning är inte tillämpliga på arbetstagare som är medborgare i en medlemsstat i Europeiska unionen eller i en stat som är part i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet.” 8 I enlighet med artikel 10 i storhertiglig förordning av år 1972 kan beviljande och förnyelse av arbetstillstånd vägras en utländsk medborgare med hänsyn till skäl som följer av situationen på arbetsmarknaden eller av dess utveckling eller organisering. Tvisten i målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan 9 Det framgår av handlingarna i målet att Price, medborgare i tredjeland, är gift med Alexander, som är av luxemburgsk nationalitet, och att de bor i Belgien. 10 Cynthia Mattern har i Belgien genomgått en utbildning som hem- och hälsovårdare inom ramen för en yrkesutbildning. Hon genomförde också en yrkespraktik som vårdbiträde i denna medlemsstat från mars månad till juni månad 2003. 11 Genom beslut av den 14 juli 2003 avslog den luxemburgska ministern för arbete och anställning den ansökan om arbetstillstånd med stöd av ett anställningsbevis som Price den 18 mars 2003 ingett till den luxemburgska arbetsmarknadsmyndigheten. 12 I det överklagande av det nämnda beslutet som ingivits vid Tribunal administratif framhöll klagandena att Hajrudin Cikotic inte behövde arbetstillstånd eftersom han såsom medborgare i tredjeland och gift med en gemenskapsmedborgare hade rätt, i enlighet med principen om fri rörlighet för arbetstagare, att ta anställning på det luxemburgska territoriet. 13 Genom dom av den 29 mars 2004 ogillade Tribunal administratif detta överklagande och hävdade bland annat att förordningen inte var tillämplig i förevarande fall eftersom Cynthia Mattern utövade yrkesverksamhet i Belgien. 14 Denna dom överklagades till Cour administrative, vilken vilandeförklarade målet och ställde följande tolkningsfråga till EG-domstolen: ”Är de gemenskapsrättsliga bestämmelserna om fri rörlighet för arbetstagare tillämpliga på en medborgare i ett tredjeland som är gift med en gemenskapsmedborgare, som i en annan medlemsstat har genomfört en yrkesutbildning och en yrkespraktik, och … kan en tredjelandsmedborgare på grund härav vara undantagen från kravet på arbetstillstånd med stöd av de bestämmelser som innebär att rätten till fri rörlighet för arbetstagare säkerställs för gemenskapsmedborgare och deras familjemedlemmar?” Prövning av tolkningsfrågan 15 I enlighet med artikel 11 i förordningen har en make eller maka till och de barn som är under 21 år eller är beroende av en medborgare i en medlemsstat som har anställning eller driver en rörelse inom en annan medlemsstats territorium rätt att ta anställning inom hela denna stats territorium, även om de inte är medborgare i någon medlemsstat. 16 De rättigheter som maken till en migrerande arbetstagare har enligt denna artikel är knutna till de rättigheter som arbetstagaren har enligt artikel 39 EG (se dom av den 7 maj 1986 i mål 131/85, Gül, REG 1986, s. 1573, punkt 20; svensk specialutgåva, volym 8, s. 569). 17 Av detta följer att rätten för en medborgare från tredjeland, vars make eller maka är gemenskapsmedborgare, att få tillträde till en medlemsstats arbetsmarknad är beroende av de rättigheter som denna gemenskapsmedborgare åtnjuter i enlighet med artikel 39 EG och särskilt i dennes egenskap av arbetstagare. 18 Såsom domstolen har fastslagit är begreppet arbetstagare i artikel 39 EG ett gemenskapsrättsligt begrepp som inte skall tolkas restriktivt. Varje person som utför verkligt och faktiskt arbete, med undantag av arbete som utförs i så liten omfattning att det framstår som marginellt och sidoordnat, skall betraktas som en arbetstagare. Kännetecknet för ett arbetsförhållande är enligt denna rättspraxis att en person under en viss tid mot ersättning utför arbete åt en annan person under dennes ledning (se bland annat dom av den 3 juli 1986 i mål 66/85, Lawrie-Blum, REG 1986, s. 2121, punkterna 16 och 17, svensk specialutgåva, volym 8, s. 661, och av den 7 september 2004 i mål C-456/02, Trojani, REG 2004, s. I-7573, punkt 15.) 19 Som framgår av beslutet om hänskjutande i förevarande fall har Alexander, efter att ha genomgått en utbildning i Belgien inom ramen för en yrkesutbildning, genomfört en yrkespraktik som vårdbiträde i denna medlemsstat. 20 På grund av denna sistnämnda omständighet kan Cynthia Mattern anses som arbetstagare i den mening som avses i gemenskapsrätten. 21 Enligt domstolens fasta rättspraxis kan det faktum att praktiken kan betraktas som en praktisk förberedelse för själva utövandet av yrket inte hindra tillämpningen av artikel 39 EG om den genomförs på de villkor som gäller för avlönad, verklig och faktisk verksamhet (domen i det ovannämnda målet Lawrie-Blum, punkt 19, och dom av den 17 mars 2005 i mål C-109/04, Hamilton, REG 2005, s. I-2421, punkt 13). 22 Även om det är så att lön för utfört arbete utgör ett grundläggande kännetecken i ett arbetsförhållande är det vidare icke desto mindre så att såväl en låg lönenivå som frågan varifrån medlen till ersättningen kommer helt saknar betydelse vid bedömningen av om en person skall betecknas som arbetstagare i gemenskapsrättslig mening (se dom av den 23 mars 1982 i mål 53/81, Smith, REG 1982, s. 1035, punkt 16, svensk specialutgåva, volym 6, s. 335, och domen i det ovannämnda målet Hamilton, punkt 17). 23 Det ankommer på den nationella domstolen, vid prövningen av de faktiska omständigheterna, som endast den är behörig att bedöma, att pröva huruvida Alexander inom ramen för sin yrkespraktik har utövat avlönad, verklig och faktisk verksamhet på ett sådant sätt att hon kan anses som arbetstagare i den mening som avses i artikel 39 EG. 24 Det följer emellertid av ordalydelsen i artikel 11 i förordningen att rätten för en medborgare från tredjeland som är make eller maka till en gemenskapsmedborgare att få tillträde till arbetsmarknaden endast kan åberopas i den medlemsstat där gemenskapsmedborgaren har anställning eller driver en rörelse. 25 Såsom generaladvokaten rätteligen har framhållit i punkt 33 i sitt förslag till avgörande ger rätten till anställning enligt artikel 11 i förordningen inte familjemedlemmar till en migrerande arbetstagare någon egen rätt till fri rörlighet. Denna bestämmelse gynnar snarare den aktuelle migrerande arbetstagaren, till vars familj hör en tredjelandsmedborgare som make, maka eller underhållsberättigat barn. 26 Det är emellertid ostridigt att Alexander vid tidpunkten för omständigheterna för tvisten vid den nationella domstolen inte hade anställning eller drev en rörelse i någon annan medlemsstat än i Belgien. 27 Av detta följer att Price endast kunde stödja sig på artikel 11 i förordningen i Belgien för att få tillträde till arbetsmarknaden i denna medlemsstat under samma omständigheter som dem som föreskrivs för de inhemska medborgarna i denna stat. 28 Mot bakgrund av det ovanstående skall den fråga som har ställts besvaras så, att artikel 11 i förordningen inte medför en rätt för en tredjelandsmedborgare att ta anställning i en annan medlemsstat än den där dennes make eller maka, som är en gemenskapsmedborgare som har utnyttjat sin rätt till fri rörlighet, är eller har varit anställd. Rättegångskostnader 29 Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader som andra än nämnda parter har haft för att avge yttrande till domstolen är inte ersättningsgilla. Mot denna bakgrund beslutar domstolen (första avdelningen) följande: Under de omständigheter som är för handen i tvisten vid den nationella domstolen medför artikel 11 i rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15 oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 2434/92 av den 27 juli 1992 inte en rätt för en tredjelandsmedborgare att ta anställning i en annan medlemsstat än den där dennes make eller maka, som är en gemenskapsmedborgare som har utnyttjat sin rätt till fri rörlighet, är eller har varit anställd. Underskrifter * Rättegångsspråk: franska.