62021CJ0770 DOMSTOLENS DOM (femte avdelningen) den 21 september 2023 ( *1 ) ”Begäran om förhandsavgörande – Tullunion – Förordning (EU) nr 952/2013 – Unionens tullkodex – Artiklarna 70 och 74 – Fastställande av tullvärdet – Tullvärde för frukt och grönsaker för vilka ett ingångspris tillämpas – Förordning (EU) nr 1308/2013 – Artikel 181 – Delegerad förordning (EU) 2017/891 – Artikel 75.5 och 75.6 – Högre deklarerat transaktionsvärde än importschablonvärdet – Avsättning av produkter på villkor som bekräftar att transaktionsvärdet är korrekt – Importörens försäljning med förlust – Kopplingar mellan importör och exportör – Domstolsprövning av beslutet om fastställande av tullskulden” I mål C‑770/21, angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 267 FEUF, framställd av Administrativen sad Sofia-grad (Förvaltningsrättsliga stadsdomstolen i Sofia, Bulgarien) genom beslut av den 23 november 2021, som inkom till domstolen den 13 december 2021, i målet OGL-Food Trade Lebensmittelvertrieb GmbH mot Direktor na Teritorialna direktsia ”Mitnitsa Plovdiv” pri Agentsia ”Mitnitsi”, meddelar DOMSTOLEN (femte avdelningen), sammansatt av avdelningsordföranden Lopez samt domarna Carter (referent), M. Ilešič, Harper och Tran, Csehi, juges, generaladvokat: Patterson de la Tour, justitiesekreterare: handläggaren Flores, efter det skriftliga förfarandet och förhandlingen den 25 januari 2023, med beaktande av de yttranden som avgetts av: – OGL-Food Trade Lebensmittelvertrieb GmbH, genom Perez, advokat, och Avila, Rechtsanwalt, – Direktor na Teritorialna direktsia ”Mitnitsa Plovdiv” pri Agentsia ”Mitnitsi”, genom E. Dimitrova, Fields, Cox och S. Kirilova, – Bulgariens regering, genom M. Shepherd, T. Campos och Bartlett, samtliga i egenskap av ombud, – Europeiska kommissionen, genom Campbell, Oconnor, Myers och M. Jones, samtliga i egenskap av ombud, och efter att den 20 april 2023 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande, följande Dom 1 Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av – artiklarna 22, 44, 70 och 74 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 av den 9 oktober 2013 om fastställande av en tullkodex för unionen ( EUT L 269, 2013, s. 1 ) (nedan kallad unionens tullkodex), – artiklarna 127 och 142 i kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/2447 av den 24 november 2015 om närmare regler för genomförande av vissa bestämmelser i förordning nr 952/2013 ( EUT L 343, 2015, s. 558 ) (nedan kallad genomförandeförordningen till unionens tullkodex), – artikel 75 i kommissionens delegerade förordning (EU) 2017/891 av den 13 mars 2017 om komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 vad gäller sektorn för frukt och grönsaker och sektorn för bearbetad frukt och bearbetade grönsaker och komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1306/2013 vad gäller påföljder som ska tillämpas på dessa sektorer och om ändring av kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 ( EUT L 138, 2017, s. 4 ). 2 Begäran har framställts inom ramen för en tvist mellan bolaget OGL-Food Trade Lebensmittelvertrieb GmbH (nedan kallat OGL-Food) och Direktor na Teritorialna direktsia ”Mitnitsa Plovdiv” pri Agentsia ”Mitnitsi” (direktören för den centrala tullmyndighetens regionala tulldirektorat i Plovdiv, Bulgarien) (nedan kallad tullmyndigheten) angående det transaktionsvärde som deklarerats för import av färsk zucchini med ursprung i Turkiet. Tillämpliga bestämmelser Tullagstiftningen Unionens tullkodex 3 I artikel 1.1 i unionens tullkodex föreskrivs följande: ”Genom denna förordning fastställs en tullkodex för unionen … som fastställer de allmänna regler och förfaranden som ska tillämpas på varor som förs in i eller ut ur unionens tullområde. Utan att det påverkar tillämpningen av internationell rätt, internationella konventioner eller unionslagstiftning på andra områden ska kodexen tillämpas enhetligt inom hela unionens tullområde.” 4 I artikel 5 i tullkodexen, som har rubriken ”Definitioner”, anges följande: ”I [unionens tullkodex] gäller följande definitioner: 1) tullmyndigheter : de tullförvaltningar i medlemsstaterna som ansvarar för tillämpningen av tullagstiftningen samt alla andra myndigheter som enligt nationell lagstiftning har befogenhet att tillämpa viss tullagstiftning. … 3) tullkontroller : särskilda åtgärder som vidtas av tullmyndigheterna för att säkerställa efterlevnad av tullagstiftningen och annan lagstiftning om införsel, utförsel, transitering, befordran, lagring och slutanvändning av varor som befordras mellan unionens tullområde och länder eller territorier som är belägna utanför det området, och om förekomst och befordran inom unionens tullområde av icke-unionsvaror och varor som omfattas av förfarandet för slutanvändning. …” 5 I artikel 22 i tullkodexen, med rubriken Beslut som fattas på ansökan, föreskrivs följande i punkterna 6 och 7: ”6. Innan tullmyndigheterna fattar ett beslut som skulle vara negativt för den sökande, ska de meddela på vilka grunder de avser att basera sitt beslut till den sökande, som ska ges möjlighet att framföra sin ståndpunkt inom en föreskriven tid från och med den dag då denne mottar meddelandet eller ska anses ha mottagit det. När den tiden löpt ut ska den sökande i lämplig form meddelas beslutet. … 7. Ett beslut som är negativt för den sökande ska innehålla en beskrivning av de grunder på vilka det baseras och ska innehålla en hänvisning till rätten att överklaga enligt artikel 44.” 6 Artikel 44 i unionens tullkodex, med rubriken ”Rätt att överklaga”, har följande lydelse: ”1. Varje person ska ha rätt att överklaga beslut som fattats av tullmyndigheterna när det gäller tillämpningen av tullagstiftningen om beslutet eller sanktionen berör personen direkt och personligen. … 2. Rätten att överklaga får utövas i åtminstone två instanser: a) I första instans, vid tullmyndigheterna eller en rättslig myndighet eller ett annat organ som utsetts för det ändamålet av medlemsstaterna. b) I andra instans, vid ett högre oberoende organ, som kan vara en rättslig myndighet eller ett likvärdigt specialiserat organ, enligt gällande bestämmelser i medlemsstaterna. …” 7 Artikel 46 i unionens tullkodex har rubriken ”Riskhantering och tullkontroller”. I punkt 1 i den artikeln föreskrivs följande: ”Tullmyndigheterna får genomföra alla tullkontroller som de anser nödvändiga. Tullkontrollerna kan särskilt bestå i att undersöka varor, utföra provtagning, kontrollera att de uppgifter som lämnas i en deklaration eller en anmälan är riktiga och fullständiga, kontrollera att dokument finns och är äkta, riktiga och giltiga, granska ekonomiska aktörers räkenskaper och annan bokföring eller undersöka transportmedel, bagage och andra varor som personer för med sig eller bär på sig samt utföra officiella undersökningar och andra liknande handlingar.” 8 I artikel 70 i tullkodexen, med rubriken ”Fastställande av tullvärde grundat på transaktionsvärde”, föreskrivs följande: ”1. Grundvalen för varors tullvärde ska vara transaktionsvärdet, det vill säga det pris som faktiskt betalats eller ska betalas för varorna när de säljs för export till unionens tullområde, vid behov justerat. 2. Det pris som faktiskt betalats eller ska betalas ska utgöras av hela den betalning som gjorts eller ska göras av köparen till säljaren eller av köparen till en tredje part till förmån för säljaren för de importerade varorna och inkluderar alla betalningar som gjorts eller ska göras som ett villkor för försäljningen av den importerade varan. 3. Transaktionsvärdet ska tillämpas under förutsättning att samtliga följande villkor är uppfyllda: … d) Att köparen och säljaren inte är varandra närstående eller att förhållandet dem emellan inte påverkar priset.” 9 I artikel 74 i tullkodexen, med rubriken ”Metoder som ska användas i andra hand för fastställande av tullvärde”, föreskrivs följande: ”1. Om varors tullvärde inte kan fastställas enligt artikel 70, ska det fastställas genom att punkt 2 a–d genomgås i ordningsföljd fram till och med det första led enligt vilket tullvärdet kan fastställas. … 2. Det tullvärde som fastställs enligt punkt 1 ska motsvara följande: … c) Ett värde som grundas på det pris per enhet till vilket de importerade varorna eller identiska eller liknande importerade varor säljs inom unionens tullområde i den största sammanlagda kvantiteten till personer som inte är säljarna närstående. …” Genomförandeförordningen till unionens tullkodex 10 I avdelning II i genomförandeförordningen till unionens tullkodex, som avser ”[f]aktorer som ska läggas till grund för tillämpningen av import- eller exporttullar och andra åtgärder beträffande varuhandel”, återfinns kapitel 3 i genomförandeförordningen, som har rubriken ”Varors värde för tulländamål”. I nämnda kapitel 3 finns artikel 127 i denna genomförandeförordning, som har rubriken ”Allmänna bestämmelser” och avser artikel 70.3 d i unionens tullkodex. I denna artikel föreskrivs följande: ”1. Vid tillämpning av detta kapitel ska två personer anses vara närstående om ett av följande villkor är uppfyllt: … b) De är juridiskt erkända kompanjoner i någon affärsverksamhet. …” 11 I artikel 134 i genomförandeförordningen, som har rubriken ”Transaktioner mellan varandra närstående personer” och som avser artikel 70.3 d i unionens tullkodex, föreskrivs följande: ”1. Om köparen och säljaren är varandra närstående, och i syfte att fastställa om ett sådant förhållande inte har påverkat priset, ska omständigheterna kring försäljningen undersökas vid behov och deklaranten ges tillfälle att lämna ytterligare detaljuppgifter som kan behövas om dessa omständigheter. 2. Varorna ska dock värderas i enlighet med artikel 70.1 i [unionens tullkodex], om deklaranten visar att det deklarerade transaktionsvärdet ligger mycket nära ett av följande testvärden, fastställt vid samma eller ungefär samma tidpunkt: … b) Tullvärdet på identiska eller liknande varor, fastställt i enlighet med artikel 74.2 c [unionens tullkodex]. …” 12 I artikel 142 i genomförandeförordningen, som har rubriken ”Deduktiv metod” och som avser tillämpningsföreskrifter för artikel 74.2 c i unionens tullkodex, föreskrivs följande: ”1. Det pris per enhet som används för att fastställa tullvärdet enligt artikel 74.2 c i [unionens tullkodex] ska utgöras av det pris till vilket de importerade varorna eller identiska eller liknande importerade varor säljs inom unionen, i det skick de importerats, vid eller kring tidpunkten för importen av de varor som värderas. … 4. Följande typer av försäljning ska inte beaktas vid fastställandet av tullvärdet enligt artikel 74.2 c i [unionens tullkodex]: … b) Försäljning till närstående personer. …” Lagstiftning om import av frukt och grönsaker för vilka ett ingångspris gäller Förordning (EU) nr 1308/2013. 13 I artikel 181 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 av den 17 december 2013 om upprättande av en samlad marknadsordning för jordbruksprodukter och om upphävande av rådets förordningar (EEG) nr 922/72, (EEG) nr 234/79, (EG) nr 1037/2001 och (EG) nr 1234/2007 ( EUT L 347, 2013, s. 671 ), med rubriken ”Ingångspris för vissa produkter från sektorerna för frukt och grönsaker, bearbetad frukt och bearbetade grönsaker samt vin”, föreskrivs följande: ”1. Vid tillämpning av tullsatsen i Gemensamma tulltaxan för produkter från sektorerna för frukt och grönsaker, bearbetad frukt och bearbetade grönsaker samt för druvsaft och druvmust ska ingångspriset på ett parti vara detsamma som dess tullvärde beräknat enligt [unionens tullkodex] och [genomförandeförordningen för unionens tullkodex]. 2. För att säkerställa att systemet är effektivt, ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 227 för att fastställa att korrektheten av det anmälda ingångspriset för ett parti ska kontrolleras med användning av ett schablonimportvärde och för att fastställa enligt vilka villkor det krävs att en säkerhet ställs. 3. Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa regler för beräkningen av det schablonimportvärde som avses i punkt 2. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 229.2.” Delegerad förordning 2017/891 14 Delegerad förordning 2017/891, som antogs med stöd av bland annat artikel 181.2 i förordning nr 1308/2013, har en avdelning III, med rubriken ”Handel med tredjeländer – ingångsprissystem”, som innehåller artiklarna 73–75. 15 I artikel 73 i den delegerade förordningen anges följande: ”I [denna avdelning] gäller följande definitioner: a) parti: de varor som tas upp i en deklaration om övergång till fri omsättning, som endast omfattar varor med samma ursprung och samma KN-nummer, … …” 16 Artikel 74 i den delegerade förordningen har rubriken ”Anmälan av priser och importerade produktkvantiteter”. I punkt 1 anges följande: ”För varje produkt och för de perioder som anges i del A i bilaga VII ska medlemsstaterna, för varje marknadsdag och ursprung, senast kl. 12.00 (lokal tid i Bryssel) påföljande arbetsdag, meddela kommissionen följande uppgifter: a) De genomsnittliga representativa priserna på produkter som importerats från tredjeländer och sålts på medlemsstaternas importmarknader. b) De totala kvantiteter som de i led a nämnda priserna avser. Vid tillämpningen av första stycket led a ska medlemsstaterna meddela kommissionen de importmarknader som de anser representativa, och som ska omfatta London, Milano, Perpignan och Bentley. Om de totala kvantiteter som nämns i första stycket led b understiger tio ton ska motsvarande priser inte meddelas kommissionen.” 17 Artikel 75 i delegerad förordning, med rubriken ”Beräkning av ingångspris”, har följande lydelse: ”1. Vid tillämpning av artikel 181.1 i förordning … nr 1308/2013 ska produkter inom sektorerna för frukt och grönsaker samt bearbetad frukt och bearbetade grönsaker som avses i denna artikel vara de som förtecknas i bilaga VII till denna förordning. 2. När tullvärdet av de produkter som förtecknas i del A i bilaga VII ska bestämmas enligt det transaktionsvärde som avses i artikel 70 [i unionens tullkodex] och tullvärdet är mer än 8 % högre än det schablonbelopp som beräknats av kommissionen som ett schablonvärde vid import vid den tidpunkt då deklaration för produkternas övergång till fri omsättning lämnas, ska importören ställa den garanti som avses i artikel 148 i [genomförandeförordningen för unionens tullkodex]. I detta fall ska importtullen för de produkter som förtecknas i del A i bilaga VII till denna förordning motsvara det tullbelopp som importören skulle ha betalat om den aktuella produkten hade klassificerats på grundval av det ifrågavarande schablonvärdet vid import. … 3. När tullvärdet av de produkter som förtecknas i del A i bilaga VII beräknas i enlighet med artikel 74.2 c i [unionens tullkodex] ska tullen dras av i enlighet med artikel 38.1 i [kommissionens] genomförandeförordning (EU) 2017/892 [av den 13 mars 2017 om tillämpningsföreskrifter för Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 vad gäller sektorn för frukt och grönsaker och sektorn för bearbetad frukt och bearbetade grönsaker ( EUT L 138, 2017, s. 57 )]. Importören ska i sådana fall ställa en garanti med ett belopp som motsvarar den tull som han skulle ha betalat om produkten hade klassificerats på grundval av det tillämpliga schablonvärdet vid import. 4. Tullvärdet av varor som importeras i konsignation ska fastställas direkt i enlighet med artikel 74.2 c i [unionens tullkodex], och för detta ändamål ska schablonvärdet vid import, beräknat i enlighet med artikel 38 i genomförandeförordning (EU) 2017/892, tillämpas under gällande perioder. 5. Importören ska inom en månad från försäljningen av de aktuella produkterna, dock senast fyra månader efter dagen för godkännandet av deklarationen för övergång till fri omsättning för produkterna, visa att partiet har avsatts på villkor som bekräftar korrektheten av de priser som avses i artikel 70 i [unionens tullkodex], eller fastställa det tullvärde som avses i artikel 30.2 c i [nämnda tullkodex]. Underlåtelse att hålla någon av dessa tidsfrister ska medföra förlust av den garanti som ställts, utan att detta påverkar tillämpningen av bestämmelserna i punkt 6. Den garanti som ställts ska frisläppas om bevis för att avsättningsvillkoren iakttas visas på ett för tullmyndigheterna tillfredsställande sätt. I annat fall ska säkerheten förverkas som betalning för importtullen. För att visa att partiet har avyttrats på de villkor som anges i första stycket ska importören, utöver fakturan, tillgängliggöra alla handlingar som är nödvändiga för att genomföra de relevanta tullkontrollerna i samband med försäljning och avyttring av varje produkt i partiet i fråga, inbegripet handlingar som avser transport, försäkring, hantering och lagring av partiet. … 6. Medlemsstatens behöriga myndigheter får efter en välmotiverad ansökan från importören förlänga den tidsfrist på fyra månader som avses i punkt 5 första stycket med högst tre månader. …” 18 Del A i bilaga VII till delegerad förordning 2017/891 innehåller bland annat följande post: KN-nummer Varuslag Tillämpningsperiod 0709 90 70 Zucchini 1 januari–31 december Förordning (EEG) nr 2658/87 19 Rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan ( EGT L 256, 1987, s. 1 ), i dess lydelse enligt kommissionens genomförandeförordning (EU) 2018/1602 av den 11 oktober 2018 ( EUT L 273, 2018, s. 1 ), har en bilaga I som i del 3, bilaga 2, innehåller följande post: KN-nummer Varuslag Konventionell tullsats (%) … … … 0709 93 10 – – – Garcia: … … … – – – – Under tiden 1 april–31 maj: – – – – – Med ett ingångspris per 100 kg netto på: – – – – – – Minst 69,2 € 12,8 – – – – – – Minst 67,8 € men mindre än 69,2 € 12,8 + 1,4 €/100 kg/net – – – – – – Minst 66,4 € men mindre än 67,8 € 12,8 + 2,8 €/100 kg/net – – – – – – Minst 65 € men mindre än 66,4 € 12,8 + 4,2 €/100 kg/net – – – – – – Minst 63,7 € men mindre än 65 € 12,8 + 5,5 €/100 kg/net – – – – – – Mindre än 63,7 € 12,8 + 15,2 €/100 kg/net Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna 20 Den 23 april 2019 ingav OGL-Food, i egenskap av importör, en tulldeklaration till tullkontoret i Svilengrad (Bulgarien), i vilken företaget, enligt förfarandet för övergång till fri omsättning för slutlig konsumtion, deklarerade ”färsk zuchini” med ursprung i Turkiet, vilka omfattades av undernummer 07099310 i tulltaxe- och statistiknomenklaturen för varor, för en vikt på 4800 kilo och ett tullvärde omräknade till euro på 90,81 euro per 100 kilo (nedan kallat det omtvistade partiet). Exportör var ett bolag med säte i Antalya (Turkiet). 21 Kommissionen fastställde per den 23 april 2019 schablonimportvärdet för zucchini av alla ursprung till 53,80 euro per 100 kilo. Eftersom det deklarerade transaktionsvärdet för det omtvistade partiet översteg detta schablonimportvärde med mer än 8 procent, ställde OGL-Food i enlighet med artikel 75.2 i delegerad förordning 2017/891 en garanti på 982,17 bulgariska leva (BGN) (cirka 502 euro). 22 Med hänsyn till kostnaderna för transport, lossning, behandling och försäkring som uppkommit fram till platsen för införsel till Europeiska unionen av det omtvistade partiet samt transportkostnaderna efter ankomsten till införselorten och de kostnader som uppkommit vid den bulgariska myndigheten för livsmedelssäkerhet, fastställde de bulgariska tullmyndigheterna det totalpris som OGL-Food hade betalat för det omtvistade partiet till 109,6 euro per 100 kilo. 23 Genom skrivelse av den 24 april 2019 underrättade de bulgariska tullmyndigheterna OGL-Food om att företaget, i enlighet med artikel 75.5 i delegerad förordning 2017/891, var skyldigt att inom de tidsfrister som föreskrivs i denna bestämmelse bevisa att det omtvistade partiet hade avsatts på sådana villkor som bekräftar att det deklarerade transaktionsvärdet var korrekt. För detta ändamål anmodades OGL-Food att inkomma med bland annat en tulldeklaration från exportstaten, en transportfaktura, ett handelsavtal, ”skattefakturor” avseende försäljningen av det omtvistade partiet i det första handelsledet, en avräkning av försäljningspriset för detta parti baserat på inköpspriset, bankkontoutdrag, bankkontoutdrag avseende betalning till förmån för säljaren, kundreskontra respektive leverantörsreskontra samt bokföringen av transaktioner och följesedlar för produkterna. OGL-Food informerades även om följderna av att den begärda bevisningen inte lades fram, nämligen förlusten av garantin i enlighet med artikel 75.5 andra stycket i delegerad förordning 2017/891. 24 Den 23 maj 2019 tillställde OGL-Food de bulgariska tullmyndigheterna en faktura för köpet av det omtvistade partiet, en transportfaktura, en internationell fraktsedel, en faktura avseende försäljningen av det omtvistade partiet i första handelsledet i unionen, följesedlar, bekräftelser på mottagandet av det omtvistade partiet, avräkningen av försäljningspriset på grundval av inköpspriset och utdrag ur bokföringen avseende import och försäljning. Bolaget ingav även utdrag avseende mervärdesskatt för perioden januari–april 2019, kundreskontra respektive leverantörsreskontra samt mervärdesskattedeklarationer avseende gemenskapsinterna leveranser under samma period. OGL-Food begärde med stöd av den framlagda bevisningen att den ställda säkerheten skulle frisläppas. 25 Enligt avräkningen av det försäljningspris som OGL-Food tillhandahållit sålde bolaget det omtvistade partiet till ett pris av 106 euro per 100 kilo. Med hänsyn till att det sistnämnda priset var lägre än det totala pris på 109,6 euro per 100 kilo som OGL-Food hade betalat för att köpa det omtvistade partiet, ansåg de bulgariska tullmyndigheterna att bolaget inte hade styrkt att partiet hade avyttrats på villkor som bekräftade att det deklarerade transaktionsvärdet var korrekt och att säkerheten därför, i enlighet med artikel 75.5 tredje stycket i delegerad förordning 2017/891, skulle förverkas som betalning av importtullarna. 26 I enlighet med artikel 22.6 i unionens tullkodex underrättades OGL-Food om de skäl som tulldirektören avsåg att basera sitt beslut på och uppmanades att yttra sig inom 30 dagar. 27 I sitt yttrande över dessa skäl gjorde OGL-Food för det första gällande att artikel 75 i delegerad förordning 2017/891 inte kräver att bevis läggs fram för att varorna har sålts vidare med vinst för att styrka att det transaktionsvärde som deklarerats som tullvärde utgör det korrekta värdet. Bolaget underströk vidare att försäljningen av det omtvistade partiet ingick i ett långvarigt handelsförhållande med en kedja av internationella stormarknader och att en granskning av detta förhållande under en längre period skulle ha gjort det möjligt att notera att ett sådant förhållande gjorde det möjligt för bolaget att göra vinst. Slutligen påpekade OGL-Food att det pris till vilket det omtvistade partiet såldes var klart högre än det schablonimportvärde som kommissionen hade beräknat den 23 april 2019 för produkter som var identiska med dem som ingick i det omtvistade partiet. 28 Genom beslut av den 30 oktober 2020 (nedan kallat beslutet om fastställande av tullskulden) beslutade tulldirektören bland annat att den ställda säkerheten skulle förverkas som betalning av importtullarna på 982,17 BGN. Detta beslut grundade sig för det första på den omständigheten att OGL-Food inte hade lämnat några uppgifter som kunde förklara den betydande skillnaden mellan det deklarerade transaktionsvärdet på 90,81 euro per 100 kg och schablonimportvärdet på 53,80 euro per 100 kg, såsom att det omtvistade partiet var av exceptionell kvalitet eller att produkterna var ekologiska. Partiet beskrevs endast som ”av högsta kvalitet”. För det andra ansåg tulldirektören att den förlust som uppkommit vid försäljningen av det omtvistade partiet räckte för att anse att OGL-Food inte hade visat att partiet hade avsatts på villkor som bekräftade korrektheten av det deklarerade transaktionsvärdet i den mening som avses i artikel 75.5 i delegerad förordning 2017/891. 29 OGL-Food väckte talan om ogiltigförklaring av detta beslut om fastställande av tullskulden vid Administrativen sad Sofia-grad (Förvaltningsdomstolen i Sofia stad, Bulgarien), som är den hänskjutande domstolen. Bolaget gjorde gällande att de uppgifter som lämnats till tulldirektören, vilka inte bestritts, bekräftar att det deklarerade transaktionsvärdet uppfyller villkoren i artikel 70 i unionens tullkodex. OGL-Food gjorde i detta sammanhang för det första gällande att den vinst som följer av att produkter som är jämförbara med det omtvistade partiet säljs till en konkret kund ska fastställas månadsvis och inte för varje enskild transaktion. OGL-Food hävdade vidare att värdet av detta parti, såsom det beräknats av en sakkunnig enligt artikel 74.2 c i unionens tullkodex, bekräftar, om än indirekt, att det inte har skett någon konstlad höjning av priset för partiet. OGL-Food anförde vidare att företaget och den internationella stormarknadskedja till vilken det sålde det omtvistade partiet inte är kompanjoner i någon affärsverksamhet i den mening som avses i artikel 127.1 b i genomförandeförordningen för unionens tullkodex. 30 Tulldirektören påpekade för det första att OGL-Food inte hade lämnat några uppgifter som kan motivera att det höga deklarerade transaktionsvärdet i förhållande till schablonimportvärdet, såsom att de berörda produkterna har en exceptionell kvalitet eller härrör från ekologiskt jordbruk. För det andra är den omständigheten att OGL-Food sålt det omtvistade partiet med förlust inte förenlig med ett marknadsorienterat synsätt som innebär att affärer ingås med avsikt att göra vinst. För det tredje är unionens tullkodex tillämplig utan att detta påverkar tillämpningen av delegerad förordning 2017/891. Sistnämnda förordning utesluter möjligheten att beakta andra importtransaktioner vid bedömningen av huruvida det transaktionsvärde som deklarerats för importen av det omtvistade partiet var korrekt. För det fjärde är den alternativa metod för att fastställa tullvärdet som anges i artikel 74.2 c i unionens tullkodex inte tillämplig i förevarande fall. 31 Den hänskjutande domstolen tycks anse att den bedömning som ligger till grund för beslutet om fastställande av tullskulden, som går OGL-Food emot, inte är förenlig med nationell rättspraxis avseende bevisvärdering när det gäller frågan huruvida det deklarerade transaktionsvärdet är korrekt med tillämpning av artikel 75.5 i delegerad förordning 2017/891. Den hänskjutande domstolen anser att det, för att avgöra det aktuella målet, är nödvändigt att ex officio pröva huruvida OGL-Food eventuellt har förbindelser med exportören av det omtvistade partiet och med dennes kund i unionen som gör det möjligt att kvalificera samtliga parter som ”närstående” i den mening som avses i artikel 70.3 d respektive artikel 74.2 c i unionens tullkodex. 32 I avsaknad av ett handelsavtal eller annat rättsförhållande mellan parterna anser den hänskjutande domstolen att det måste bedömas huruvida de varaktiga, periodiska och återkommande leveransförbindelser som är i fråga i det nationella målet, vilka återspeglas i fakturorna och tillhörande bokföring, räcker för att exportören och OGL-Food ska klassificeras som ”juridiskt erkända kompanjoner i någon affärsverksamhet”, i den mening som avses i artikel 127.1 b i genomförandeförordningen för unionens tullkodex, och således som ”närstående” i den mening som avses i artikel 70.3 d i unionens tullkodex. Om så är fallet ska det därefter prövas huruvida detta samband har påverkat det omtvistade partiets deklarerade transaktionsvärde. 33 För det andra gjorde OGL-Food vid den hänskjutande domstolen gällande att det deklarerade transaktionsvärdet borde ha godtagits av direktören för tullmyndigheten på grund av att det låg nära tullvärdet på identiska eller liknande varor, vilket fastställts i enlighet med artikel 74.2 c i unionens tullkodex, såsom den sakkunnige hade beräknat detta värde. Den hänskjutande domstolen anser att det, för att bedöma relevansen av detta argument, som hänför sig till artikel 134.2 b i genomförandeförordningen för unionens tullkodex, ska bedömas huruvida OGL-Food och dess kund i unionen är närstående i den mening som avses i artikel 142.4 b i genomförandeförordningen, vilken innehåller tillämpningsföreskrifter för artikel 74.2 c i unionens tullkodex. Den hänskjutande domstolen anser att begreppet ”närstående” har samma innebörd såväl inom ramen för artikel 70.3 d och artikel 74.2 c i unionens tullkodex som inom ramen för artikel 127.1 och artikel 142.4 b i genomförandeförordningen för unionens tullkodex. 34 Den hänskjutande domstolen vill emellertid få klarhet i huruvida en importör kan åberopa den metod som föreskrivs i artikel 74.2 c i unionens tullkodex för första gången när beslutet om fastställande av tullskulden överklagas, det vill säga efter utgången av de frister som föreskrivs i artikel 75.5 och 75.6 i delegerad förordning 2017/891. Om så inte är fallet hyser den hänskjutande domstolen tvivel om huruvida importörens rätt till försvar har iakttagits, med beaktande av artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan), och huruvida den hänskjutande domstolen kan fastställa att importören och exportören är varandra närstående med tillämpning av artikel 70.3 d i unionens tullkodex, trots att det inte var av detta skäl som det i beslutet om fastställande av tullskulden bortsågs från transaktionsvärdet. 35 Den hänskjutande domstolen vill även få klarhet i huruvida artikel 75.5 i delegerad förordning 2017/891 ska tolkas så, att importören, för att styrka att de priser som avses i artikel 70 i unionens tullkodex är korrekta, måste förete ett köpeavtal eller någon annan motsvarande handling, huruvida tullmyndigheten kan beakta att de importerade varorna har sålts till med förlust på unionsmarknaden och huruvida omständigheterna kring denna försäljning med förlust är relevanta för tillämpningen av denna bestämmelse. 36 Den hänskjutande domstolen vill slutligen få klarhet i huruvida artikel 75.5 i delegerad förordning 2017/891 ska tolkas så, att tullmyndigheten, utan att ifrågasätta äktheten av den faktura som upprättats av exportören och beviset på att denne har betalat den, kan fastställa tullvärdet till schablonimportvärdet när det deklarerade transaktionsvärdet är onormalt högt och när det inte har företetts något avtal mellan exportören och importören eller något annat bevis till stöd för att det deklarerade transaktionsvärdet är högt. 37 Mot bakgrund av det ovan anförda beslutade Administrativen sad Sofia-grad (Förvaltningsdomstolen i Sofia stad) att vilandeförklara målet och begära ett förhandsavgörande från EU-domstolen avseende följande frågor: ”1) Ska det – med hänsyn till artikel 70.1 i [unionens tullkodex] jämförd med artikel 75.5 första stycket och artikel 75.6 i [delegerad förordning 2017/891], vid bedömningen av kravet i artikel 70.3 d i [unionens tullkodex], enligt vilket det är nödvändigt att ’köparen och säljaren inte är varandra närstående’, i fråga om tillämpningen för tulländamål av transaktionsvärdet för produkter på en specifik tulldeklaration gällande import av grönsaker – anses att följande uppgifter är relevanta: – uppgifter om de rättsliga förhållandena mellan parterna som är involverade i import och försäljning av nämnda produkter i det första handelsledet i unionen, innefattande uppgifter om långsiktiga och återkommande leveranser av produkter av detta slag, i betydande mängder och till ett betydande värde, som utesluter slutsatsen att förhållandet mellan parterna i samband med den specifika importen var tillfälligt; – uppgifter från importören om de fakturor som utfärdats för leveranserna, betalning av pris och registreringen av fakturorna i importörens bokföring och mervärdesskattebokföring, samt i samband med utnyttjat avdrag för ingående mervärdesskatt avseende den specifika importen; – den omständigheten att det angivna transaktionsvärdet för den specifika import som ska bedömas är betydligt högre än det schablonimportvärde för samma produkt som fastställts av kommissionen för att tillämpa importtullar inom grönsakssektorn, samtidigt som samma produkt säljs med förlust i unionen; – den omständigheten att importören varken har uppvisat ett avtal, vilket tullmyndigheterna kräver i samband med den specifika importen, eller någon annan handling som utvisar något annat rättsförhållande mellan parterna? Om ovanstående omständigheter är relevanta, innebär de då att aktörerna, importören och exportören, alternativt importören och köparen i det första handelsledet i unionen, kan klassificeras som ’juridiskt erkända kompanjoner i någon affärsverksamhet’ eller som närstående personer enligt artikel 127.1 [b] och artikel 142.4 [b] i [genomförandeförordningen för unionens tullkodex]? Om ovanstående omständigheter förvisso är relevanta men inte tillräckliga för att aktörerna ska betraktas som närstående personer, måste det då, i syfte att motverka undvikande av tullar och förlust av skatteintäkter till unionens budget, vid prövningen enligt artikel 75.6 i [delegerad förordning 2017/891] göras en bedömning av om förhållandet mellan aktörerna har påverkat fastställandet av det högre priset på de specifika importerade produkterna, även om hänsyn tas till den efterföljande försäljningen med förlust i det första handelsledet i unionen? 2) Mot bakgrund av artikel 47 första stycket och artikel 41.2 c i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna [nedan kallad stadgan], jämförda med importörens överklaganderätt enligt artikel 44.1 i [unionens tullkodex], och tullmyndigheternas skyldighet att enligt artikel 29 jämförd med artikel 22.7 i tullkodexen motivera beslutet samt omständigheterna i det specifika fallet, med beaktande av att domstolen i förfarandet i första instans ex officio har att pröva beslutets laglighet, inklusive aspekter som inte gjorts gällande i rättegången, och att ex officio hämta in nya bevis och utse sakkunniga, kan följande slutsatser dras: – Förutsättningen enligt artikel 70.3 d i unionens tullkodex att ’köparen och säljaren inte är varandra närstående eller att förhållandet inte påverkar priset’ först kan fastställas i domstolsförfarandet, eller måste tullmyndigheten bedöma denna fråga redan som en del i motiveringen av det överklagade beslutet? – Om importören trots att processuell möjlighet till det har funnits inte uttryckligen har angett att denne kommer att fastställa värdet av de importerade produkterna med stöd av den deduktiva metoden enligt artikel 74.2 c i unionens tullkodex, skulle detta strida mot artikel 75.5 och 75.6 i delegerad förordning 2017/891 – på grund av den uttryckliga tidsfristen för nämnda fastställande – ifall detta värde skulle fastställas för första gången under överklagandeförfarandet i domstol, även i samband med importörens invändningar som grundar sig på att varans försäljningspris i unionen låg nära det angivna transaktionsvärdet? 3) Mot bakgrund av artikel 75.5 fjärde stycket i [delegerad förordning 2017/891], enligt vilken ’importören [ska] tillgängliggöra alla handlingar som är nödvändiga för att genomföra de relevanta tullkontrollerna i samband med försäljning och avyttring av varje produkt i partiet i fråga’, med beaktande av den tolkning som görs i punkt 1 i domslutet av EU-domstolens dom av den 11 mars 2020, X (Recouvrement de droits additionnels à l’importation) ( C‑160/18 , EU:C:2020:190 ), gäller såvitt avser bevisningen av det angivna transaktionsvärdet enligt artikel 70.1 i unionens tullkodex följande: – Är tullmyndigheterna eller domstolen i ett överklagande skyldiga, för att motverka undvikande av tull och förlust av skatteintäkter, att beakta det faktum att den importerade produkten (grönsaker) säljs med förlust i unionen som ett starkt indicium på att det angivna importpriset var onaturligt övervärderat, även med hänsyn till bedömningen av huruvida personerna var varandra närstående och detta har påverkat det angivna transaktionsvärdet? – Är importören skyldig att uppvisa ett avtal eller ett annat motsvarande dokument som styrker det pris som ska betalas för produkten när den säljs för export inom unionens tullområde, eller är det tillräckligt med bevis på betalning av det deklarerade värdet vid import? – Eller behöver importören endast lämna in de handlingar som uttryckligen nämns i artikel 75.5 fjärde stycket i delegerad förordning 2017/891 som bevis på det angivna transaktionsvärdet vid import av grönsaker, vilket innebär att de omständigheter som har samband med den försäljning med förlust av samma produkter i unionen saknar betydelse för bedömningen enligt artikel 75.6 samma förordning gällande icke-erkännandet av transaktionsvärdet och fastställandet av importtullen? 4) Följer det av artikel 75.5 och 75.6 i [delegerad förordning 2017/891] samt av tolkningen i EU-domstolens dom av den 16 juni 2016, EURO 2004. Hungary ( C‑291/15 , EU:C:2016:455 ), att tullvärdet för import av grönsaker från tredjeländer inte ska bestämmas enligt det angivna transaktionsvärdet, under omständigheterna i det nationella målet, när – det angivna transaktionsvärdet är betydligt högre än det schablonimportvärde som kommissionen fastställt för samma produkt i syfte att tillämpa importtullar inom grönsakssektorn; – tullmyndigheten inte motsätter sig eller på något annat sätt ifrågasätter äktheten av fakturan och bevisningen avseende betalningen av varupriset som lagts fram för att bevisa det faktiskt betalade importpriset; – importören, trots uppmaning från tullmyndigheten, inte har tillhandahållit ett avtal eller annat motsvarandet dokument som styrker det pris som ska betalas för produkterna när de säljs för export till unionens tullområde, inklusive ytterligare bevis för ekonomiska faktorer avseende produkten som rättfärdigar ett högre värde när produkten köps från exportören, såsom att det rör sig om en ekologisk produkt eller att det specifika partiet grönsaker har en särskild kvalitet?” Prövning av tolkningsfrågorna Inledande synpunkter 38 Enligt bilaga I, del III, avsnitt I, bilaga 2, till förordning nr 2658/87 ska de produkter som är aktuella i det nationella målet enligt Gemensamma tulltaxan påföras en värdetull på 12,8 procent och en rörlig tull, uttryckt i euro. Denna rörliga tull ökar i takt med att de importerade produkternas tullvärde minskar. 39 Tullvärdet på importerade produkter ska enligt artikel 70.1 i unionens tullkodex i första hand fastställas med hänvisning till det deklarerade transaktionsvärdet. Enligt artikel 70.3 d i tullkodexen ska transaktionsvärdet tillämpas under förutsättning att köparen och säljaren, det vill säga importören och exportören, inte är varandra närstående eller att förhållandet dem emellan inte har påverkat priset. 40 Det framgår dessutom av artikel 74.1 första stycket i unionens tullkodex att om varornas tullvärde inte kan fastställas på grundval av det deklarerade transaktionsvärdet i enlighet med artikel 70 i tullkodexen, så ska detta värde fastställas med tillämpning av den första av bestämmelserna i artikel 74.2 a–d i tullkodexen med hjälp av vilken detta värde kan fastställas. 41 Bland dessa bestämmelser anges i artikel 74.2 c i unionens tullkodex en metod för att fastställa tullvärdet som i artikel 142 i genomförandeförordningen för unionens tullkodex kallas ”deduktiv metod” (nedan kallad den deduktiva metoden). Denna metod grundar sig på det pris per enhet till vilket de importerade varorna eller identiska eller liknande importerade varor säljs inom unionens tullområde i den största sammanlagda kvantiteten till personer som inte är säljarna närstående. 42 I artikel 134.2 b i genomförandeförordningen för unionens tullkodex, vilken reglerar transaktioner mellan ”närstående” personer, i den mening som avses i artikel 70.3 d i tullkodexen, föreskrivs att även om importören och exportören är varandra närstående ska varorna värderas i enlighet med artikel 70.1 i tullkodexen när deklaranten visar att det deklarerade transaktionsvärdet ligger mycket nära tullvärdet på identiska eller liknande varor, fastställt i enlighet med den deduktiva metoden. 43 Det ska emellertid påpekas att enligt artikel 1.1 andra stycket i unionens tullkodex ska denna kodex tillämpas utan att det påverkar tillämpningen av unionslagstiftning på andra områden. Förordning nr 1308/2013 och delegerad förordning 2017/891 innehåller särskilda tullbestämmelser avseende import av frukt och grönsaker. 44 För tillämpningen av Gemensamma tulltaxans tullar på produkter inom sektorn för frukt och grönsaker föreskrivs nämligen i artikel 181 i förordning nr 1308/2013 en mekanism baserad på ”ingångspriset”, vilket grundar sig på tröskelvärden för minimipriser vid import under vilka särskilda tilläggstullar tillämpas som blir högre ju lägre importvärdet är. 45 I detta sammanhang ger artikel 181.2 i förordning nr 1308/2013 kommissionen befogenhet att anta delegerade akter för att fastställa att korrektheten av det anmälda ingångspriset för ett parti ska kontrolleras med användning av ett schablonimportvärde och för att fastställa enligt vilka villkor det krävs att en säkerhet ställs. 46 Delegerad förordning 2017/891, som antogs med stöd av artikel 181.2 i förordning nr 1308/2013, innehåller, för det första, artikel 74, enligt vilken medlemsstaterna, vid beräkningen av schablonimportvärdet, varje marknadsdag ska meddela kommissionen de representativa genomsnittliga priserna för produkter som importeras från tredjeländer och saluförs på medlemsstaternas importmarknader samt de totala kvantiteter som dessa priser avser. 47 I artikel 75 i delegerad förordning 2017/891 föreskrivs, för det andra, hur ingångspriserna för de berörda produkterna ska fastställas. 48 I synnerhet ska importören enligt artikel 75.2 i denna delegerade förordning ställa en säkerhet om tullvärdet på vissa produkter, däribland sådana produkter som de som är aktuella i det nationella målet, fastställs i enlighet med det transaktionsvärde som avses i artikel 70 i unionens tullkodex och detta tullvärde är 8 procent högre än det schablonbelopp som beräknats av kommissionen som importschablonvärde i den mening som avses i artikel 181.2 i förordning nr 1308/2013, vid den tidpunkt då deklaration för produkternas övergång till fri omsättning lämnas. Säkerheten ska motsvara det tullbelopp som skulle ha betalats om klassificeringen hade gjorts på grundval av det ifrågavarande importschablonvärdet. 49 Vidare ska importören enligt artikel 75.5 första stycket i delegerad förordning 2017/891 inom en månad från försäljningen av de aktuella produkterna, dock senast fyra månader efter dagen för godkännandet av deklarationen för övergång till fri omsättning, antingen visa att partiet har avsatts på villkor som bekräftar korrektheten av de priser som avses i artikel 70 i unionens tullkodex eller fastställa det tullvärde som avses i artikel 74.2 c i denna tullkodex. Enligt artikel 75.5 andra och tredje stycket i delegerad förordning 2017/891 medför underlåtenhet att iaktta en av dessa tidsfrister att den säkerhet som ställts som betalning av importtullarna går förlorad. Detta gäller även om importören inte på ett för tullmyndigheterna tillfredsställande sätt lägger fram bevis för avsättningsvillkoren. Säkerheten ska däremot frisläppas i den mån de bevis avseende avsättningsvillkoren som anges i artikel 75.5 fjärde stycket i delegerad förordning 2017/891 läggs fram på ett för tullmyndigheterna tillfredsställande sätt. 50 Eftersom den första frågan avser de uppgifter som ska beaktas vid bedömningen av huruvida köparen och säljaren är varandra närstående i den mening som avses i artikel 70.3 d i unionens tullkodex, medan den andra frågan bland annat avser en nationell domstols möjlighet att tillämpa denna bestämmelse under sådana omständigheter som de som är aktuella i det nationella målet, ska EU-domstolen först pröva den andra frågan. Den andra frågan 51 Den andra frågan grundar sig på den omständigheten att den hänskjutande domstolen, som ska pröva ett överklagande av ett beslut från tullmyndigheterna om fastställande av tullskulden, enligt nationell rätt är skyldig att ex officio pröva lagenligheten av detta beslut och får inhämta ny bevisning och på eget initiativ utse en sakkunnig. 52 I detta avseende framgår det av begäran om förhandsavgörande att OGL-Food vid den hänskjutande domstolen har åberopat en beräkning av tullvärdet som gjorts i enlighet med den deduktiva metoden för att, med hänvisning till att resultatet av denna beräkning ligger nära det deklarerade transaktionsvärdet, bevisa att det deklarerade transaktionsvärdet är korrekt. Det framgår dessutom av den hänskjutande domstolens hänvisning till artikel 134 i genomförandeförordningen för unionens tullkodex att OGL-Food – vilket för övrigt bekräftades av OGL-Food vid förhandlingen – önskade få tillämpa den möjlighet som ges i punkt 2 b i denna artikel att bevisa att transaktionsvärdet låg ”mycket nära” tullvärdet på identiska eller liknande varor, fastställt i enlighet med den deduktiva metoden. Enligt OGL-Food borde det förhållandet att dessa värden låg nära varandra ha föranlett tullmyndigheterna att medge att det deklarerade transaktionsvärdet var korrekt. 53 Hänvisningen till artikel 134 i genomförandeförordningen för unionens tullkodex, som utgör en genomförandebestämmelse till artikel 70.3 d i denna tullkodex, förefaller dessutom ha föranlett den hänskjutande domstolen att ställa en fråga om möjligheten att ex officio tillämpa sistnämnda bestämmelse, trots att tullmyndigheterna i det nationella målet inte bortsåg från det deklarerade transaktionsvärdet med motiveringen att OGL-Food och exportören var ”närstående” i den mening som avses i sistnämnda bestämmelse. 54 Den hänskjutande domstolen har ställt den första delen av den andra frågan för att få klarhet i huruvida en nationell domstol ex officio och för första gången inom ramen för det vid denna domstol anhängiggjorda målet kan pröva huruvida importören och exportören är närstående i den mening som avses i artikel 70.3 d i unionen tullkodex, och, om så är fallet, huruvida eventuella band dem emellan har påverkat det pris som faktiskt betalats eller ska betalas, i den mening som avses i denna bestämmelse. 55 Den hänskjutande domstolen har ställt den andra delen av den andra frågan, som ska prövas först, för att få klarhet i huruvida artikel 75.5 och 75.6 i delegerad förordning 2017/891 ska tolkas så, att dessa bestämmelser utgör hinder mot att en importör, som inte har valt, inom de där föreskrivna fristerna, att fastställa tullvärdet på det importerade partiet i enlighet med den deduktiva metoden, utan tvärtom har fastställt detta värde i enlighet med artikel 70 i unionens tullkodex, till stöd för sitt överklagande av ett beslut av tullmyndigheterna om fastställande av tullskulden, med giltig verkan kan åberopa en beräkning av tullvärdet som gjorts i enlighet med den deduktiva metoden, i syfte att styrka att de priser som avses i artikel 70 i tullkodexen är korrekta. 56 Domstolen erinrar om att unionens bestämmelser om fastställande av tullvärdet syftar till att upprätta ett rättvist, enhetligt och neutralt system som utesluter användningen av godtyckliga eller fiktiva tullvärden. Tullvärdet ska således återspegla det verkliga ekonomiska värdet på en importerad vara (dom av den 9 juni 2022, Baltic Master, C‑599/20 , EU:C:2022:457 , punkt 24 och där angiven rättspraxis). 57 Detta syfte ska även gälla när tullvärdet fastställs enligt särskilda bestämmelser, såsom de som föreskrivs i artikel 75 i delegerad förordning 2017/891, vilka är tillämpliga i förevarande fall. 58 Det framgår av artikel 75.5 första stycket och 75.6 i denna delegerade förordning att importören kan välja att antingen fastställa tullvärdet på det importerade partiet på grundval av det deklarerade transaktionsvärdet, i vilket fall importören inom exakta tidsfrister ska bevisa att partiet har avsatts på villkor som bekräftar att de priser som avses i artikel 70 i unionens tullkodex är korrekta, eller, inom samma tidsfrister, fastställa tullvärdet enligt den deduktiva metoden. 59 Dessutom följer det av artikel 75.5 fjärde stycket i delegerad förordning 2017/891 att importören, för att bevisa att det importerade partiet har avsatts på villkor som bekräftar att det deklarerade transaktionsvärdet är korrekt, utöver fakturan ska tillgängliggöra alla handlingar som är nödvändiga för att genomföra de relevanta tullkontrollerna i samband med försäljning och avyttring av varje produkt i partiet i fråga, inbegripet handlingar som avser transport, försäkring, hantering och lagring av partiet. 60 Av detta följer att artikel 75.5 och 75.6 i delegerad förordning 2017/891 ålägger importören att inom exakta tidsfrister välja mellan tillämpningen av två olika bestämmelser i unionens tullkodex som föreskriver alternativa metoder för att fastställa tullvärdet. En beräkning av tullvärdet som görs enligt den deduktiva metoden kan följaktligen endast åberopas till stöd för en talan vid domstol om importören dessförinnan, inom de frister som i detta avseende föreskrivs i artikel 75.5 första stycket och 75.6 i den delegerade förordningen, har valt att fastställa tullvärdet enligt denna metod. Om importören däremot har valt transaktionsvärdesmetoden, kan resultatet av en sådan beräkning – som dessutom görs efter utgången av nämnda frister – inte åberopas inom ramen för nämnda talan i syfte att, i enlighet med artikel 75.5 fjärde stycket i delegerad förordning 2017/891, bevisa att de priser som avses i artikel 70 i unionens tullkodex är korrekta. 61 Enligt artikel 75.5 i delegerad förordning 2017/891 måste dessutom de priser som avses i artikel 70 i unionens tullkodex bekräftas med hänvisning till villkoren för partiets avyttring, såsom detta begrepp definieras i artikel 73 a i den delegerade förordningen, och inte med hänvisning till försäljning inom unionens tullområde av varor som inte ingår i partiet. 62 Detta krav utesluter att importören, med tillämpning av artikel 134.2 b i tillämpningsförordningen för unionens tullkodex – en bestämmelse som OGL-Food har åberopat vid den hänskjutande domstolen och som ligger till grund för frågorna från denna domstol – kan fastställa tullvärdet på grundval av det deklarerade transaktionsvärdet med motiveringen att detta värde ligger mycket nära tullvärdet på identiska eller liknande varor som fastställts enligt den deduktiva metoden. 63 För övrigt uppfyller en beräkning av tullvärdet, såsom den som gjorts av den sakkunnige som utsetts i det nationella målet med tillämpning av den deduktiva metoden, vilken, såsom framgår av begäran om förhandsavgörande, beaktar försäljningspriset för det omtvistade partiet till den stormarknadskedja som är kund till OLG-Food, inte kraven i artikel 134.2 b i tillämpningsförordningen för unionens tullkodex. Denna bestämmelse utesluter nämligen beaktandet av ett värde som grundar sig på det enhetspris som motsvarar försäljning inom unionens tullområde av de importerade varorna som sådana. 64 Av det ovan anförda framgår följande. Enligt artikel 75.5 och 75.6 i delegerad förordning 2017/891 är det inte möjligt för en importör som inte, inom de frister som föreskrivs i dessa bestämmelser, har valt att fastställa tullvärdet på importerade varor enligt den deduktiva metoden, utan som har fastställt detta värde i enlighet med artikel 70 i unionens tullkodex, att till stöd för sitt överklagande av ett beslut av tullmyndigheterna om fastställande av tullskulden åberopa en beräkning av tullvärdet som gjorts i enlighet med nämnda metod genom att hänvisa till artikel 134.2 b i genomförandeförordningen för unionens tullkodex för att styrka att de priser som avses i artikel 70 i tullkodexen är korrekta. 65 Denna slutsats påverkas inte av artiklarna 41.2 c och 47 första stycket i stadgan. Den första av dessa bestämmelser riktar sig nämligen inte till medlemsstaternas myndigheter, utan endast till unionens institutioner, organ och byråer (dom av den 5 november 2014, Mukarubega, C‑166/13 , EU:C:2014:2336 , punkt 44 ). Den andra av dessa bestämmelser i stadgan avser rätten till ett effektivt rättsmedel för var och en vars unionsrättsligt garanterade fri- och rättigheter har kränkts, vilket innebär att den inte påverkar tillämpligheten av de materiella bestämmelser som den berörda personen stöder sig på. 66 Vad för det andra gäller den första delen av den andra tolkningsfrågan är det visserligen riktigt att artikel 75.5 i delegerad förordning 2017/891 inte hindrar tullmyndigheterna från att pröva huruvida importören och exportören är närstående i den mening som avses i artikel 70.3 d i unionens tullkodex och, om så är fallet, huruvida dessa band har påverkat priset. 67 När det gäller de varor som omfattas av ett ingångspris kan emellertid frågan huruvida eventuella kopplingar mellan importören och exportören har påverkat priset i den mening som avses i artikel 70.3 d i unionens tullkodex påverka varornas korrekta värde, såsom det anges i tulldeklarationen. 68 Det framgår av artikel 46.1 andra stycket i unionens tullkodex att tullkontroller bland annat består i att kontrollera att de uppgifter som lämnas i en deklaration är riktiga och fullständiga. Av detta följer att den kontroll av huruvida det deklarerade transaktionsvärdet är korrekt som utförs i enlighet med artikel 75.5 fjärde stycket i delegerad förordning 2017/891 utgör, såsom för övrigt framgår av själva ordalydelsen i sistnämnda bestämmelse, en tullkontrollåtgärd i den mening som avses i artikel 46.1 i unionens tullkodex. 69 I artikel 5.3 i unionens tullkodex ges emellertid tullmyndigheterna befogenhet att utföra tullkontroller, det vill säga enligt artikel 5 led 1 i tullkodexen ges befogenhet till medlemsstaternas tullförvaltningar som ansvarar för tillämpningen av tullagstiftningen samt alla andra myndigheter som enligt nationell lagstiftning har befogenhet att tillämpa viss tullagstiftning. De rättsliga myndigheter som enligt artikel 44 i unionens tullkodex ska pröva överklaganden av beslut som fattats av tullmyndigheterna efter en tullkontroll ska således särskiljas från tullmyndigheterna. 70 En rättslig myndighet, som har att pröva ett överklagande av ett beslut från en tullmyndighet om fastställande av tullskulden i enlighet med artikel 75.5 i delegerad förordning 2017/891, kan följaktligen inte ex officio och för första gången ta upp frågan huruvida det finns eventuella kopplingar mellan importören och exportören, i den mening som avses i artikel 70.3 d i unionens tullkodex, och huruvida dessa eventuella kopplingar har påverkat priset i den mening som avses i sistnämnda bestämmelse, eftersom tullmyndighetens tullkontroll inte avsåg förekomsten av sådana kopplingar utan villkoren för avyttring av det importerade partiet på unionsmarknaden, vilka enligt denna myndighet inte bekräftade att det deklarerade transaktionsvärdet var korrekt. 71 Denna slutsats gäller även när frågan huruvida villkoren är uppfyllda för tillämpning av artikel 70.3 d i unionens tullkodex uppkommer inom ramen för prövningen av ett argument grundat på artikel 134.2 b i genomförandeförordningen för unionens tullkodex när det anförs av en part som överklagat ett beslut av tullmyndigheterna om fastställande av tullskulden. 72 Artikel 47 första stycket i stadgan saknar betydelse i detta avseende. Denna bestämmelse, enligt vilken var och en vars unionsrättsligt garanterade fri- och rättigheter har kränkts har rätt till ett effektivt rättsmedel, påverkar nämligen inte befogenhetsfördelningen mellan administrativa myndigheter, såsom tullmyndigheter, och rättsliga myndigheter, eftersom denna fördelning följer av relevanta bestämmelser i unionsrätten, i förevarande fall artikel 5 led 1 och artikel 44 i unionens tullkodex. 73 Mot bakgrund av det ovanstående ska den andra frågan besvaras på följande sätt. Artikel 75.5 och 75.6 i delegerad förordning 2017/891 ska tolkas så, – att dessa bestämmelser utgör hinder mot att en importör, som inte har valt, inom de där föreskrivna fristerna, att fastställa tullvärdet på det importerade partiet i enlighet med den deduktiva metoden, utan tvärtom har fastställt detta värde i enlighet med artikel 70 i unionens tullkodex, till stöd för sitt överklagande av ett beslut av tullmyndigheterna om fastställande av tullskulden, med giltig verkan kan åberopa en beräkning av tullvärdet som gjorts i enlighet med den deduktiva metoden, i syfte att styrka, genom att åberopa artikel 134.2 b i genomförandeförordningen för unionens tullkodex, att de priser som avses i artikel 70 i tullkodexen är korrekta, och – att dessa bestämmelser utgör hinder mot att en rättslig myndighet, vid vilken ett överklagande av ett beslut från en tullmyndighet om fastställande av tullskulden har anhängiggjorts, ex officio och för första gången inom ramen för det anhängiggjorda målet kan pröva frågan huruvida importören och exportören är närstående, i den mening som avses i artikel 70.3 d i unionen tullkodex, och, om så är fallet, huruvida eventuella kopplingar dem emellan har påverkat det pris som faktiskt betalats eller ska betalas, i den mening som avses i denna bestämmelse, trots att tullmyndighetens tullkontroll inte avsåg förekomsten av sådana kopplingar, eftersom tullmyndigheten uteslöt det angivna transaktionsvärdet av andra skäl, vilka rörde villkoren för avyttring av det berörda partiet på unionsmarknaden. Den första frågan 74 Den hänskjutande domstolen har ställt den första frågan för att få klarhet i huruvida, med avseende på tillämpningen av artikel 70.3 d i unionens tullkodex, vissa faktiska omständigheter, såsom affärsförbindelsernas bestående karaktär, den betydande skillnaden mellan det deklarerade transaktionsvärdet och det tillämpliga schablonimportvärdet, den senare försäljningen med förlust och underlåtenheten att förete ett importavtal, är relevanta för bedömningen av huruvida det föreligger kopplingar mellan importören och exportören eller mellan importören och dennes kund i unionen. 75 Det framgår emellertid av svaret på den andra frågan att artikel 75.5 och 75.6 i delegerad förordning 2017/891 utgör hinder mot att en nationell domstol, som har att pröva ett överklagande av ett beslut från tullmyndigheterna om fastställande av tullskulden, ex officio och för första gången tillämpar artikel 70.3 d i unionens tullkodex, när tullkontrollen inte avsåg förekomsten av kopplingar mellan importören och exportören. 76 Eftersom det i målet vid den nationella domstolen är utrett att den genomförda tullkontrollen inte avsåg förekomsten av sådana kopplingar, saknas det anledning att besvara den första frågan. Den tredje frågan 77 Den hänskjutande domstolen har ställt den tredje frågan för att få klarhet i huruvida artikel 75.5 i delegerad förordning 2017/891 ska tolkas så, att avsättningen av partiet av importerade varor genom en försäljning med förlust utgör en stark indikation på att det deklarerade transaktionsvärdet är konstlat högt och att denna indikation innebär att importören, i syfte att styrka att detta värde är korrekt, är skyldig att utöver de handlingar avseende transport, försäkring, hantering och lagring som uttryckligen nämns i fjärde stycket i denna bestämmelse, och bevis på att det deklarerade transaktionsvärdet har betalats, tillhandahålla tullmyndigheterna ett avtal eller en likvärdig handling som anger det pris till vilket det importerade partiet köptes av importören. 78 Det ska erinras om att det följer av den klara ordalydelsen i artikel 75.5 första, tredje och fjärde styckena i delegerad förordning 2017/891 att när importören väljer att fastställa tullvärdet på det importerade partiet på grundval av det deklarerade transaktionsvärdet, ankommer det på importören att visa att partiet har avsatts på villkor som bekräftar att de priser som avses i artikel 70 i unionens tullkodex är korrekta. 79 Vad gäller avyttring av partiet erinrar domstolen om att begreppet ”villkor”, i den mening som avses i artikel 75.5 fjärde stycket i delegerad förordning 2017/891, avser samtliga omständigheter som hänför sig till tiden efter varornas övergång till fri omsättning i unionen, vilka kan bekräfta eller vederlägga att det deklarerade transaktionsvärdet, såsom det anges i tulldeklarationen, är korrekt (se, analogt, dom av den 11 mars 2020, X (Recouvrement de droits additionnels à l’importation), C‑160/18 , EU:C:2020:190 , punkt 37 ). 80 Möjligheten att bekräfta att det deklarerade transaktionsvärdet är korrekt mot bakgrund av samtliga dessa villkor svarar mot tullmyndigheternas behov av att, inom ramen för ett system som innebär att ju högre det deklarerade transaktionsvärdet är, desto mindre är det rörliga tullbelopp som importören ska betala, försäkra sig om att importören förhindras att fastställa tullvärdet på grundval av ett transaktionsvärde som angetts till ett konstlat högt värde (se, analogt, dom av den 11 mars 2020, X (Recouvrement de droits additionnels à l’importation), C‑160/18 , EU:C:2020:190 , punkterna 38 – 40 ). 81 Den bevisning som åligger importören avser således samtliga villkor avseende försäljningen av det parti som importerats till unionen, vilka kan utgöra en rad samstämmiga indicier som gör det möjligt att bekräfta att de priser som avses i artikel 70 i unionens tullkodex är korrekta (se, analogt, dom av den 11 mars 2020, X (Recouvrement de droits additionnels à l’importation), C‑160/18 , EU:C:2020:190 , punkt 42 ). 82 Det är riktigt att en försäljning av det importerade partiet med förlust inte alls bekräftar att dessa priser är riktiga, utan kan ge upphov till tvivel om detta. En sådan försäljning med förlust, som i sig inte är en lönsam affärsmetod, kan nämligen utgöra ett starkt indicium på att importören har höjt det deklarerade transaktionsvärdet på konstlad väg i syfte att undgå den importtull som ska betalas eller för att sänka importtullen, särskilt när det är fråga om försäljningar med återkommande förluster eller som äger rum under en lång period. Enbart konstaterandet att en importör har sålt varorna vidare med förlust i unionen innebär inte att tullmyndigheterna automatiskt kan dra slutsatsen att det deklarerade transaktionsvärdet inte är korrekt (se, analogt, dom av den 11 mars 2020, X (Recouvrement de droits additionnels à l’importation), C‑160/18 , EU:C:2020:190 , punkterna 44 och 45 ). 83 Under dessa omständigheter ankommer det på importören att visa inte bara att försäljningen med förlust förklaras av omständigheter som inte påverkar korrektheten av de priser som avses i artikel 70 i unionens tullkodex, utan även att de övriga villkoren för avyttring av partiet bekräftar att dessa priser är korrekta. 84 I detta syfte ska importören, i enlighet med artikel 75.5 fjärde stycket i delegerad förordning 2017/891, utöver fakturan tillgängliggöra alla handlingar som är nödvändiga för att genomföra de relevanta tullkontrollerna i samband med försäljning och avyttring av varje produkt i partiet i fråga, inbegripet handlingar som avser transport, försäkring, hantering och lagring av partiet. 85 Eftersom denna uppräkning av handlingar inte är uttömmande, vilket framgår av ordet ”inbegripet” som används i denna bestämmelse, finns det inget som hindrar en importör, om de handlingar som avser transport, försäkring, hantering och lagring av det berörda partiet inte är tillräckliga för att visa att det deklarerade transaktionsvärdet är korrekt, att förse tullmyndigheterna med andra handlingar som rör försäljningen och avyttringen av detta parti, såsom bland annat ett skriftligt avtal mellan importören och exportören eller någon annan likvärdig handling som kan styrka de relevanta delarna av avtalsförhållandet, inbegripet de delar som rör villkoren för fastställandet av det pris till vilket det importerade partiet köptes. 86 Om de handlingar som räknas upp i artikel 75.5 fjärde stycket i delegerad förordning 2017/891 och som importören har företett är tillräckliga för att övertyga tullmyndigheterna om att de priser som avses i artikel 70 i unionens tullkodex är korrekta, kan det däremot inte krävas att importören dessutom uppvisar ett skriftligt avtal som binder denne till exportören eller en likvärdig handling som anger det pris till vilket det importerade partiet har köpts av importören. 87 Mot bakgrund av det ovanstående ska den tredje frågan besvaras på följande sätt. Artikel 75.5 i delegerad förordning 2017/891 ska tolkas så, att avsättningen av partiet av importerade varor genom en försäljning med förlust utgör en stark indikation på att det deklarerade transaktionsvärdet är konstlat högt och att denna indikation inte innebär att importören, i syfte att styrka att detta värde är korrekt, är skyldig att utöver de handlingar avseende transport, försäkring, hantering och lagring som uttryckligen nämns i fjärde stycket i denna bestämmelse, och bevis på att det deklarerade transaktionsvärdet har betalats, tillhandahålla tullmyndigheterna ett avtal eller en likvärdig handling som anger det pris till vilket det importerade partiet köptes av importören när de förstnämnda handlingarna är tillräckliga för att visa att det deklarerade transaktionsvärdet är korrekt. Den fjärde frågan 88 Den hänskjutande domstolen har ställt den fjärde frågan för att få klarhet i huruvida artikel 75.5 i delegerad förordning 2017/891 ska tolkas så, att när tullmyndigheterna fastställer tullvärdet, ska de bortse från det deklarerade transaktionsvärdet för ett parti importerade varor när detta värde är klart högre än det importschablonvärde som fastställts av kommissionen, när partiet har sålts med förlust inom unionens tullområde och importören, trots att denne har anmodats att inkomma med alla handlingar som styrker att partiet har avsatts under sådana förhållanden som bekräftar att detta värde är korrekt, inte företett några handlingar som är tillräckliga i detta avseende, även om de aktuella myndigheterna inte har ifrågasatt vare sig äktheten av den faktura som utfärdats av exportören eller att importören faktiskt betalat denna. 89 Domstolen erinrar om att det framgår av artikel 75.5 första, tredje och fjärde styckena i delegerad förordning 2017/891 att det ankommer på importören att på ett för tullmyndigheterna tillfredsställande sätt bevisa att avsättningsvillkoren för ett visst parti visar att det deklarerade transaktionsvärdet, i den mening som avses i artikel 70 i unionens tullkodex, är korrekt, så att den säkerhet som ställts som betalning av importtullarna kan frisläppas. 90 Det följer av domstolens rättspraxis att en prisskillnad på mer än 50 procent, såsom konstaterats i det aktuella fallet, mellan det deklarerade transaktionsvärdet för ett parti importerade varor och det importschablonvärde som fastställts av kommissionen är tillräcklig för att tullmyndigheten ska tvivla på att det deklarerade transaktionsvärdet är korrekt (se, analogt, dom av den 16 juni 2016, EURO 2004. Hungary, C‑291/15 , EU:C:2016:455 , punkterna 38 och 39 ). Detta gäller i än högre grad när en sådan prisskillnad kumuleras med försäljningen av det berörda partiet med förlust till importörens kund, eftersom en sådan försäljning med förlust i sig inte är en lönsam affärsmetod, såsom redan har påpekats ovan i punkt 82. 91 Det saknar i detta avseende betydelse att tullmyndigheterna inte har bestritt äktheten av de handlingar som importören har ingett för att styrka att det deklarerade transaktionsvärdet är korrekt. Handlingarnas äkthet är nämligen inte den avgörande faktorn, utan är en av flera faktorer som myndigheterna ska beakta (se, för ett liknande resonemang, dom av den 16 juni 2016, EURO 2004., C‑291/15 , EU:C:2016:455 , punkt 41 ). 92 Detsamma gäller den omständigheten att importören kan bevisa att det pris som denne faktiskt har betalat motsvarar det deklarerade transaktionsvärdet (se, för ett liknande resonemang, dom av den 16 juni 2016, EURO 2004. Hungary, C‑291/15 , EU:C:2016:455 , punkt 44 ). 93 Under dessa omständigheter ankommer det däremot på importören, såsom redan framgår ovan av punkterna 78–87, att förse tullmyndigheterna med alla handlingar som kan styrka att partiet av de importerade varorna har avsatts på villkor som bekräftar att det deklarerade transaktionsvärdet är korrekt. 94 Om handlingar av detta slag inte företes inom rimlig tid, har tullmyndigheterna rätt att underkänna det deklarerade transaktionsvärdet och följaktligen, i enlighet med artikel 75.5 tredje stycket i delegerad förordning 2017/891, behålla den säkerhet som ställts som betalning av importtullarna. 95 Mot bakgrund av det ovanstående ska den fjärde frågan besvaras enligt följande. Artikel 75.5 i delegerad förordning 2017/891 ska tolkas så, att när tullmyndigheterna fastställer tullvärdet, ska de bortse från det deklarerade transaktionsvärdet för ett parti importerade varor när detta värde är klart högre än det importschablonvärde som fastställts av kommissionen, när partiet har sålts med förlust inom unionens tullområde och importören, trots att denne har anmodats att inkomma med alla handlingar som styrker att partiet har avsatts under sådana förhållanden som bekräftar att detta värde är korrekt, inte företett några handlingar som är tillräckliga i detta avseende, även om de aktuella myndigheterna inte har ifrågasatt vare sig äktheten av den faktura som utfärdats av exportören eller att importören faktiskt har betalat denna. Rättegångskostnader 96 Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i det nationella målet utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den hänskjutande domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla. Mot denna bakgrund beslutar domstolen (femte avdelningen) följande: 1) Artikel 75.5 och 75.6 i kommissionens delegerade förordning (EU) 2017/891 av den 13 mars 2017 om komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 vad gäller sektorn för frukt och grönsaker och sektorn för bearbetad frukt och bearbetade grönsaker och komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1306/2013 vad gäller påföljder som ska tillämpas på dessa sektorer och om ändring av kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 543/2011 ska tolkas så, – att dessa bestämmelser utgör hinder mot att en importör, som inte har valt, inom de där föreskrivna fristerna, att fastställa tullvärdet på det importerade partiet i enlighet med artikel 74.2 c i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 av den 9 oktober 2013 om fastställande av en tullkodex för unionen, utan tvärtom har fastställt detta värde i enlighet med artikel 70 i den förordningen, till stöd för sitt överklagande av ett beslut av tullmyndigheterna om fastställande av tullskulden, med giltig verkan kan åberopa en beräkning av tullvärdet som gjorts i enlighet med artikel 74.2 c i förordning nr 952/2013, i syfte att styrka, genom att åberopa artikel 134.2 b i kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/2447 av den 24 november 2015 om närmare regler för genomförande av vissa bestämmelser i förordning nr 952/2013, att de priser som avses i artikel 70 i förordning nr 952/2013 är korrekta, och – att dessa bestämmelser utgör hinder mot att en rättslig myndighet, vid vilken ett överklagande av ett beslut från en tullmyndighet om fastställande av tullskulden har anhängiggjorts, ex officio och för första gången inom ramen för det anhängiggjorda målet kan pröva frågan huruvida importören och exportören är närstående, i den mening som avses i artikel 70.3 d i förordning nr 952/2013, och, om så är fallet, huruvida eventuella kopplingar dem emellan har påverkat det pris som faktiskt betalats eller ska betalas, i den mening som avses i denna bestämmelse, trots att tullmyndighetens tullkontroll inte avsåg förekomsten av sådana kopplingar, eftersom tullmyndigheten uteslöt det angivna transaktionsvärdet av andra skäl, vilka rörde villkoren för avyttring av det berörda partiet på unionsmarknaden. 2) Artikel 75.5 i delegerad förordning 2017/891 ska tolkas så, att avsättningen av partiet av importerade varor genom en försäljning med förlust utgör en stark indikation på att det deklarerade transaktionsvärdet är konstlat högt och att denna indikation inte innebär att importören, i syfte att styrka att detta värde är korrekt, är skyldig att utöver de handlingar avseende transport, försäkring, hantering och lagring som uttryckligen nämns i fjärde stycket i denna bestämmelse, och bevis på att det deklarerade transaktionsvärdet har betalats, tillhandahålla tullmyndigheterna ett avtal eller en likvärdig handling som anger det pris till vilket det importerade partiet köptes av importören, när de förstnämnda handlingarna är tillräckliga för att visa att det deklarerade transaktionsvärdet är korrekt. 3) Artikel 75.5 i delegerad förordning 2017/891 ska tolkas så, att när tullmyndigheterna fastställer tullvärdet, ska de bortse från det deklarerade transaktionsvärdet för ett parti importerade varor när detta värde är klart högre än det importschablonvärde som fastställts av kommissionen, när partiet har sålts med förlust inom Europeiska unionens tullområde och importören, trots att denne har anmodats att inkomma med alla handlingar som styrker att partiet har avsatts under sådana förhållanden som bekräftar att detta värde är korrekt, inte företett några handlingar som är tillräckliga i detta avseende, även om de aktuella myndigheterna inte har ifrågasatt vare sig äktheten av den faktura som utfärdats av exportören eller att importören faktiskt har betalat denna. Underskrifter ( *1 ) Rättegångsspråk: bulgariska.