EUR-Lex - 61999J0237 - SV Avis juridique important | 61999J0237 Domstolens dom (femte avdelningen) den 1 februari 2001. - Europeiska kommissionen mot Franska republiken. - Fördragsbrott - Direktiv 93/37/EEG - Offentlig upphandling av bygg- och anläggningsarbeten - Begreppet 'upphandlande myndighet'. - Mål C-237/99. Rättsfallssamling 2001 s. I-00939 Sammanfattning Parter Domskäl Beslut om rättegångskostnader Domslut Nyckelord Tillnärmning av lagstiftning - Förfaranden vid offentlig upphandling av bygg- och anläggningsarbeten - Direktiv 93/37 - Upphandlande myndigheter - Organ som lyder under offentlig rätt - Begrepp - Aktiebolag för subventionerade bostäder - Omfattas - Villkor (Rådets direktiv 93/37, artikel 1 b) Sammanfattning $$Enligt artikel 1 b andra stycket i direktiv 93/37 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av bygg- och anläggningsarbeten är ett organ som lyder under offentlig rätt ett organ som har tillkommit i det särskilda syftet att tillgodose allmänna intressen och inte har industriell eller kommersiell karaktär, som är en juridisk person och som är nära knutet till staten, regionala eller lokala myndigheter eller andra organ som lyder under offentlig rätt. När det gäller detta tredje villkor för att ett organ som lyder under offentlig rätt skall anses föreligga, vilket villkor återfinns i artikel 1 b andra stycket tredje strecksatsen i direktivet, skall tillsynen över förvaltningen, som är ett av de tre angivna, alternativa villkoren, innebära en anknytning till myndigheterna motsvarande den som finns när ett av de två andra alternativa villkoren, det vill säga att finansieringen till större delen härrör från myndigheterna eller att dessa utser mer än hälften av ledamöterna i de ifrågavarande organens ledningsorgan, är uppfyllt. Aktiebolag för subventionerade bostäder, som tillgodoser allmänna intressen och inte har industriell eller kommersiell karaktär, som är en juridisk person och vars förvaltning står under tillsyn av myndigheterna som gör det möjligt för de sistnämnda att utöva inflytande över deras beslut i fråga om offentliga upphandlingar, uppfyller således de tre kumulativa villkoren för att ett organ skall anses lyda under offentlig rätt i den mening som avses i direktiv 93/37 och är upphandlande myndigheter. ( se punkterna 39, 40, 44, 49, 59 och 60 ) Parter I mål C-237/99, Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av Wilson, i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg, sökande, mot Republiken Frankrike, företrädd av Roy samt F. Million och S. Pailler, samtliga i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg, svarande, med stöd av Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland, företrätt av R.V. Blake, i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg, intervenient, angående en talan om fastställelse av att Republiken Frankrike, i samband med olika offentliga upphandlingar av bygg- och anläggningsarbeten avseende uppförande av bostäder av dels offentliga byråer för planering och byggande, dels aktiebolag för subventionerade bostäder, har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 93/37/EEG av den 14 juni 1993 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av bygg- och anläggningsarbeten (EGT L 199, s. 54), närmare bestämt dess artikel 11.2, meddelar DOMSTOLEN (femte avdelningen) sammansatt av avdelningsordföranden Lam, samt domarna M. Wathelet, D.A.O. Rivera, Bowen (referent) och Woods, generaladvokat: Aguirre, justitiesekreterare: Mejia, med hänsyn till referentens rapport, och efter att den 19 oktober 2000 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande, följande Dom Domskäl 1 Europeiska gemenskapernas kommission har genom ansökan, som inkom till domstolens kansli den 24 juni 1999, med stöd av artikel 226 EG väckt talan om fastställelse av att Republiken Frankrike, i samband med olika offentliga upphandlingar av bygg- och anläggningsarbeten avseende uppförande av bostäder av dels offentliga byråer för planering och byggande (nedan kallade byråerna), dels aktiebolag för subventionerade bostäder (nedan kallade bostadsaktiebolagen), har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 93/37/EEG av den 14 juni 1993 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av bygg- och anläggningsarbeten (nedan kallat direktivet) (EGT L 199, s. 54), närmare bestämt dess artikel 11.2. Tillämpliga bestämmelser De gemenskapsrättsliga bestämmelserna 2 I direktivet föreskrivs följande i artikel 1 b: [I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:] "upphandlande myndigheter: statliga, regionala eller lokala myndigheter, organ som lyder under offentlig rätt, sammanslutningar bildade av en eller flera sådana myndigheter eller organ som lyder under offentlig rätt. Ett organ som lyder under offentlig rätt är varje organ - som har tillkommit i det särskilda syftet att tillgodose allmänna intressen och inte har industriell eller kommersiell karaktär, och - som är juridisk person, och - som till större delen finansieras av staten eller regionala eller lokala myndigheter, eller av andra organ som lyder under offentlig rätt; eller vars förvaltning står under tillsyn av sådana organ; eller som har en administrativ, verkställande eller övervakande styrelse, där fler än hälften av medlemmarna utses av staten, regional eller lokal myndighet, eller av andra organ som lyder under offentlig rätt. Förteckningarna över organ eller kategorier av organ som lyder under offentlig rätt och som uppfyller villkoren i andra stycket återfinns i bilaga 1. Dessa förteckningar skall vara så fullständiga som möjligt och kan revideras enligt artikel 35. För ändamålet skall medlemsstaterna regelbundet informera kommissionen om varje ändring i sina förteckningar över organ och kategorier." 3 I artikel 11.2 i direktivet föreskrivs följande: "Upphandlande myndigheter som önskar upphandla bygg- och anläggningsarbeten i ett öppet, selektivt eller enligt villkoren i artikel 7.2 förhandlat förfarande måste tillkännage sin avsikt i ett meddelande." Den nationella lagstiftningen 4 De relevanta bestämmelserna i fransk rätt återfinns i del IV i Code de la construction et de l'habitation (lagen om byggande och bostäder, nedan kallad lagen). Enligt dess artikel L. 411-1 är "syftet med [bestämmelserna] att fastställa regler om byggande, förvärv, planering, sanering, reparation och förvaltning av kollektiva eller individuella bostäder inom och utom tätortsbebyggelse, i enlighet med tekniska krav och till kostnader som fastställs genom administrativt beslut, och som är avsedda för personer eller familjer med ringa tillgångar". 5 I artikel L. 411-2 i lagen föreskrivs att "[o]rgan för subventionerade bostäder omfattar: - offentliga byråer för planering och byggande, - offentliga byråer för subventionerade bostäder, - aktiebolag för subventionerade bostäder, - ekonomiska föreningar som uppför subventionerade bostäder, - fastighetskreditaktiebolag och - stiftelser för subventionerade bostäder." 6 Det framgår av artikel L. 421-1 i lagen att byråerna är offentliga institut som har industriell och kommersiell karaktär. 7 Enligt artikel L. 422-2 i lagen är syftet med bostadsaktiebolagen att under de förutsättningar som anges i deras bolagsordningar huvudsakligen i uthyrningssyfte bedriva den verksamhet som anges i artikel L. 411-1 i lagen. 8 I artikel L. 451-1 i lagen föreskrivs att organen för subventionerade bostäder står under offentlig tillsyn. Enligt artikel R. 451-1 i samma lag ankommer denna tillsyn på finansministern och den minister som har ansvaret för byggande och bostäder. 9 I artikel L. 451-2 i lagen anges att de tjänstemän som ansvarar för tillsynen kan, uteslutande i detta tillsynssyfte, kontrollera räkenskapsmaterial, brev och verifikationer avseende intäkter och kostnader hos arkitektbyråer eller företagare som har haft förbindelser med organ som står under sådan tillsyn. 10 Artikel L. 422-7 har följande lydelse: "Vid allvarliga oegentligheter eller allvarliga brister i förvaltningen eller vid försummelse av styrelsen eller förvaltningsrådet i ett bolag för subventionerade bostäder eller i ett fastighetskreditbolag, kan den minister som har ansvaret för byggande och bostäder, efter att ha tagit del av yttrande från bolaget eller om bolaget i vederbörlig ordning har förelagts att lägga fram sådant, besluta att bolaget skall upplösas och utse en likvidator." 11 Enligt artikel L. 422-8 i lagen kan den minister som har ansvaret för bostäder i dessa fall begränsa sig till att upplösa ledningsorganen och utse en tillfällig förvaltare, till vilken samtliga befogenheter för att fortsätta verksamheten överflyttas. 12 I artikel L. 423-1 första stycket föreskrivs följande: "Varje organ för subventionerade bostäder som förvaltar färre än 1 500 bostäder och som inte har uppfört minst 500 bostäder eller beviljat 300 lån under en tioårsperiod kan upplösas och en likvidator utses genom beslut av den minister som har ansvaret för byggande och bostäder samt, när det är fråga om en offentlig byrå för subventionerade bostäder eller en offentlig byrå för planering och byggande, genom ett gemensamt beslut av denne minister och inrikesministern." 13 Enligt artikel L. 423-2 i lagen gäller följande: "Varje organ för subventionerade bostäder som förvaltar fler än 50 000 bostäder kan genom beslut av den minister som har ansvaret för byggande och bostäder föreläggas att avyttra samtliga eller en del av de bostäder som överstiger detta antal till ett eller flera angivna organ." 14 Genom dekret nr 93-236 av den 22 februari 1993 (JORF av den 24 februari 1993, s. 2941) skapades en interministeriell delegation för inspektion av allmännyttiga bostäder. I artikel 3 i detta dekret föreskrivs följande: "Delegationen har ansvaret för tillsynen över fysiska eller juridiska personer som är verksamma på området för allmännyttiga bostäder. Delegationen kontrollerar på handlingarna och på plats de byggnationer, förvärv och förbättringar av bostäder som genomförs med finansiering som sker med stöd från eller regleras av staten eller som är föremål för ett avtal med staten eller som finansieras med obeskattade medel. ... Delegationen kan av de ministrar som den lyder under få ansvaret för kontroller, undersökningar, studier, revisioner eller utvärderingar inom området för allmännyttiga bostäder. Delegationen skall, med anledning av [sina] inspektionsrapporter, upprätta förslag till åtgärder och säkerställa att de kontrollerade personerna genomför de åtgärder som de ministrar som delegationen lyder under har beslutat om. Delegationen skall på deras begäran bistå avdelningarna under de ministerier som har ansvaret för ekonomi, finanser, budget och utrustning." Det administrativa förfarandet 15 Kommissionen riktade den 7 december 1995 en formell underrättelse till de franska myndigheterna. I denna skrivelse ifrågasatte kommissionen huruvida offentliga upphandlingar av bygg- och anläggningsarbeten av olika organ som förvaltar subventionerade bostäder överensstämde med gemenskapsrätten. 16 Kommissionen hänförde sig närmare bestämt till ett meddelande om öppen anbudsinfordran som byrån i Val-de-Marne hade offentliggjort i Bulletin officiel des annonces des marchés publics av den 7 februari 1995, ett meddelande om selektiv anbudsinfordran som bostadsaktiebolaget Hall, Lyon (Frankrike), hade låtit införa i Moniteur des travaux publics et du bâtiment av den 17 februari 1995 och ett meddelande om förhandlad upphandling som byrån i Paris hade låtit införa i Bulletin officiel des annonces des marchés publics av den 16 februari 1995. 17 Kommissionen anförde att de ifrågavarande organen i strid med artikel 11.2 i direktivet inte hade offentliggjort de ovannämnda meddelandena i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. 18 De franska myndigheterna svarade och hävdade därvid att dessa organ inte var upphandlande myndigheter i den mening som avses i direktivet. 19 Eftersom kommissionen inte var nöjd med detta svar och med hänsyn till de ifrågavarande organens fasta praxis att aldrig offentliggöra meddelanden om upphandling i Europeiska gemenskapernas officiella tidning, riktade kommissionen den 10 augusti 1998 ett motiverat yttrande till Republiken Frankrike, i vilket kommissionen konstaterade att denna stat inte hade uppfyllt sina skyldigheter enligt direktivet. 20 Eftersom Republiken Frankrike i sitt svar på det motiverade yttrandet begränsade sig till att upprepa de argument som den redan hade utvecklat i svaret på den formella underrättelsen, väckte domstolen förevarande talan. Föremålet för talan 21 Kommissionen har yrkat att domstolen skall fastställa att Republiken Frankrike i samband med olika offentliga upphandlingar som byråer och bostadsaktiebolag har genomfört avseende uppförande av bostäder har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt direktivet. 22 Det skall emellertid konstateras att det är tre väl angivna upphandlingsförfaranden, vilka utfördes av byråerna i Paris respektive Val-de-Marne samt av bostadsaktiebolaget Hall, som är upphovet till denna talan. Vad kommissionen har lagt Republiken Frankrike till last under hela det administrativa förfarandet är att direktivet inte iakttogs i samband med dessa tre offentliga upphandlingar. 23 Det är riktigt att kommissionen i det motiverade yttrandet angav att den lade Republiken Frankrike till last även att den inte hade vidtagit någon generell åtgärd för att säkerställa att den gemenskapsrätt som var tillämplig på de av byråerna och bostadsaktiebolagen genomförda offentliga upphandlingarna iakttogs. Det skall emellertid konstateras att denna anmärkning inte togs upp i ansökan. 24 Det skall följaktligen anses att föremålet för denna talan är begränsat till de tre upphandlingar som kommissionen uttryckligen har angett i sin ansökan. Prövning i sak Parternas argument 25 Kommissionen har vad beträffar tillämpningen av direktivet på byråerna först och främst hänfört sig till artiklarna L. 411-1 och L. 421-1 i lagen för att bevisa att byråerna har tillkommit i det särskilda syftet att tillgodose allmänna intressen och att de inte har industriell eller kommersiell karaktär. Vidare har kommissionen gjort gällande att byråerna är juridiska personer. Kommissionen har slutligen hävdat bland annat att sammansättningen av byråernas styrelser visar på en offentlig dominans. 26 Kommissionen sluter sig av detta till att byråerna uppfyller de tre villkoren som anges i artikel 1 b andra stycket i direktivet för att det skall anses föreligga ett organ som lyder under offentlig rätt. 27 Kommissionen drar härav slutsatsen att byråerna mot denna bakgrund skulle ha iakttagit den i artikel 11.2 i direktivet föreskrivna skyldigheten att offentliggöra de ifrågavarande meddelandena om upphandling i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. 28 Vad beträffar direktivets tillämpning på bostadsaktiebolagen har kommissionen, med hänvisning till villkoren i artikel 1 b andra stycket i direktivet, av artiklarna L. 411-1 och L. 422-2 i lagen dragit slutsatsen att även dessa organ tillgodoser allmänna intressen och att de inte har industriell eller kommersiell karaktär. De är för övrigt juridiska personer. 29 Vad gäller det tredje villkoret för att ett organ skall anses lyda under offentlig rätt, har kommissionen påpekat att det består av tre alternativa villkor. Kommissionen anser att villkoret avseende det offentligas tillsyn över förvaltningen är uppfyllt. Kommissionen har i detta hänseende hänfört sig till artiklarna L. 451-2 och R. 451-1 i lagen enligt vilka bostadsaktiebolagen står under tillsyn av staten. Denna tillsyn är klart uttryckt i artiklarna L. 422-7 och L. 422-8. 30 Kommissionen har i övrigt också hänfört sig till artiklarna L. 423-1 och L. 423-2 i lagen samt till de standardklausuler som bostadsaktiebolagens bolagsordningar skall innehålla enligt artikel R. 422-1 i lagen, vilka särskilt föreskriver att allt räkenskapsmaterial och alla rapporter som läggs fram vid bolagsstämman samt protokollet från denna skall översändas till myndigheterna. 31 Kommissionen har vidare gjort gällande att den interministeriella delegationen för allmännyttiga bostäder som skapades genom dekret nr 93-236 också har omfattande tillsynsbefogenheter. 32 Den franska regeringen har inte bestritt att de byråer och bostadsaktiebolag som avses med talan skulle ha varit skyldiga att offentliggöra meddelanden om upphandling i enlighet med direktivet om de hade varit att anse som organ som lyder under offentlig rätt. 33 Mot bakgrund av domen av den 15 januari 1998 i mål C-44/96, Mannesmann Anlagenbau Austria m.fl. (REG 1998, s. I-73), och av den 10 november 1998 i mål C-360/96, Stevens (REG 1998, s. I-6821), instämmer den franska regeringen numera även i kommissionens bedömning att byråerna är organ som lyder under offentlig rätt. 34 Denna regering har däremot, samtidigt som den medger att bostadsaktiebolagen uppvisar de två första kännetecknen på organ som lyder under offentlig rätt i den mening som avses i artikel 1 b andra stycket i direktivet, hävdat att dessa bolag inte uppfyller något av de tre alternativa villkoren för den tredje delen av detta begrepp. 35 Vad närmare gäller tillsynen över förvaltningen har den franska regeringen gjort gällande att den tillsyn som myndigheterna utövar i förevarande fall motsvarar en administrativ tillsyn och inte en tillsyn över förvaltningen eller investeringar. Staten har inget inflytande över besluten om bostadsaktiebolagens drift. Den franska regeringen har hävdat att artikel L. 422-7 i lagen kan tillämpas endast i undantagsfall, och att man inte av denna bestämmelse kan dra slutsatsen att myndigheterna regelbundet och ständigt utövar tillsyn över förvaltningen av dessa bolag. Regeringen har hävdat att även artikel L. 422-8 i lagen avser undantagsfall: för det första kan en förvaltare utses endast vid allvarliga oegentligheter eller allvarliga brister, för det andra får denna situation inte bestå. 36 Den franska regeringen har också gjort gällande att den kontroll som föreskrivs i artiklarna L. 451-2 och R. 451-1 i lagen består i granskning av de berörda organens bokföring. I praktiken utgör dessa bestämmelser ett hot som alltid hänger över organ som kan besökas snarare än en tillsyn över förvaltningen i strikt mening som leder till beslut om strategi- eller investeringsval. Det är inte heller fråga om medel som gör det möjligt att i väsentlig mån påverka förvaltningen av de ifrågavarande organen, och de åtgärder som avses i bestämmelserna är utan praktisk betydelse. 37 Den franska regeringen har för övrigt i sin duplik hävdat att den tillsyn som utövas enligt dekret nr 93-236 sker inom ramen för en inspektionsuppgift av administrativ art, som säkerställer att lagstiftningen iakttas, att myndigheterna ges insyn i hur de medel som bostadsaktiebolagen har till sitt förfogande används och att den minister som ansvarar för byggande och bostäder får information. 38 Förenade kungarikets regeringen, som genom beslut av domstolens ordförande den 26 januari 2000 tilläts att intervenera i tvisten till stöd för Republiken Frankrikes yrkanden, har också hävdat att begreppet "tillsyn över förvaltningen" inte omfattar vare sig enkel lagenlighetskontroll eller kontroll av lämplig användning av tillgångarna eller undantagsåtgärder som kan vidtas mot ett visst organ. Domstolens bedömning 39 Eftersom denna tvist avser en eventuell klassificering av olika organ som organ som lyder under offentlig rätt i den mening som avses i artikel 1 b andra stycket i direktivet, skall det erinras om att enligt denna bestämmelse är ett organ som lyder under offentlig rätt ett organ som har tillkommit i det särskilda syftet att tillgodose allmänna intressen, ett organ som inte har industriell eller kommersiell karaktär, som är en juridisk person och som är nära knuten till staten, regionala eller lokala myndigheter eller andra organ som lyder under offentlig rätt (se domen i det ovannämnda målet Mannesmann Anlagenbau Austria m.fl., punkt 20). 40 Det skall även påpekas att dessa tre villkor är kumulativa (se domen i det ovannämnda målet Mannesmann Anlagenbau Austria m.fl., punkt 21). 41 För övrigt har domstolen vad gäller syftet med direktivet förklarat att samordningen på gemenskapsnivå av förfarandena vid offentlig upphandling syftar till att undanröja hinder för den fria rörligheten för tjänster och varor och således att skydda de ekonomiska aktörers intressen vilka är etablerade i en medlemsstat och vilka önskar erbjuda varor eller tjänster åt de upphandlande myndigheterna i en annan medlemsstat (se senast dom av den 3 oktober 2000 i mål C-380/98, University of Cambridge, REG 2000, s. I-8035, punkt 16). 42 Härav framgår att syftet med direktivet är att undanröja såväl risken för att nationella anbudsgivare eller nationella sökande ges företräde när upphandlande myndigheter tilldelar kontrakt som möjligheten att ett organ som finansieras eller kontrolleras av staten, regionala eller lokala myndigheter eller andra organ som lyder under offentlig rätt låter sig styras av andra hänsyn än ekonomiska (se domen i det ovannämnda målet University of Cambridge, punkt 17. 43 Det är mot bakgrund av dessa syften som begreppet upphandlande myndighet, däri inbegripet begreppet organ som lyder under offentlig rätt, måste tolkas funktionellt (se, för ett liknande resonemang, senast dom av den 17 december 1998 i mål C-353/96, kommissionen mot Irland, REG I-8565, punkt 36). 44 Vad gäller de alternativa villkoren i artikel 1 b andra stycket tredje strecksatsen i direktivet skall det erinras om att vart och ett av dessa villkor återspeglar ett organs nära anknytning till staten, regionala eller lokala myndigheter eller andra organ som lyder under offentlig rätt (domen i det ovannämnda målet University of Cambridge, punkt 20). 45 Domstolen konstaterar mot bakgrund av denna rättspraxis att när det gäller byråerna framgår det i själva verket av den lagstiftning som gäller för dem, såsom kommissionen har beskrivit den, en argumentering som för övrigt inte har motsagts av den franska regeringen på denna punkt, att de uppfyller de tre i artikel 1 b andra stycket i direktivet angivna villkoren för att ett organ som lyder under offentlig rätt skall anses föreligga. 46 Härav följer att talan skall vinna bifall såvitt Republiken Frankrike läggs till last att de två byråer som uttryckligen avses med talan inte har iakttagit den i artikel 11.2 i direktivet föreskrivna skyldigheten att offentliggöra meddelanden om upphandling i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. 47 Vad beträffar bostadsaktiebolagen är det klarlagt, vilket för övrigt den franska regeringen inte heller bestrider, att de tillgodoser allmänna intressen och inte har industriell eller kommersiell karaktär samt att de är juridiska personer. 48 Vad gäller det tredje villkoret för att ett organ skall anses lyda under offentlig rätt skall det prövas huruvida den tillsyn som bostadsaktiebolagen står under innebär att de är knutna till myndigheterna på ett sätt som gör det möjligt för de senare att utöva inflytande över deras beslut i fråga om offentliga upphandlingar. 49 Som generaladvokaten har framhållit i punkt 48 i sitt förslag till avgörande skall, mot bakgrund av att tillsynen över förvaltningen i den mening som avses i artikel 1 b andra stycket tredje strecksatsen i direktivet utgör ett av de i denna bestämmelse tre angivna villkoren, tillsynen innebära en anknytning till myndigheterna motsvarande den som finns när ett av de två andra alternativa villkoren är uppfyllt, det vill säga att finansieringen till större delen härrör från myndigheterna eller att dessa utser mer än hälften av ledamöterna i bostadsaktiebolagens ledningsorgan. 50 Det kan i detta avseende för det första konstateras att, vilket generaladvokaten har gjort i punkterna 53-64 i sitt förslag till avgörande, även om bostadsaktiebolagen är kommersiella bolag är deras verksamhet mycket snävt reglerad. 51 I artikel L. 411-1 i lagen definieras nämligen deras verksamhet i generella ordalag och det föreskrivs att tekniska krav och kostnader fastställs i administrativt beslut. Enligt artikel R. 422-1 i lagen skall bostadsaktiebolagens bolagsordningar innehålla bestämmelser som överensstämmer med de standardklausuler som återfinns i en bilaga till denna lag, bestämmelser som är mycket detaljerade, särskilt vad gäller föremålet för bolagens verksamhet. 52 Eftersom bestämmelserna om förvaltningen är mycket detaljerade kan, såsom generaladvokaten har framhållit i punkt 67 i sitt förslag till avgörande, enbart övervakningen av att de iakttas leda till att myndigheterna ges ett väsentligt inflytande. 53 Vad för det andra gäller den föreskrivna tillsynen över bostadsaktiebolagens verksamhet, konstaterar domstolen först och främst att enligt artiklarna L. 451-1 och R. 451-1 i lagen står organen för subventionerade bostäder under offentlig tillsyn, närmare bestämt från finansministern och den minister som har ansvaret för byggande och bostäder. I dessa bestämmelser anges varken inom vilka gränser som denna tillsyn skall utövas eller om tillsynen är begränsad till endast en granskning av räkenskaperna, vilket den franska regeringen har hävdat. Den har dock inte lagt fram något bevis som kan styrka att så är fallet. 54 Domstolen erinrar vidare om behörigheten enligt artikel L. 422-7 i lagen för den minister som har ansvaret för byggande och bostäder att besluta att ett bostadsaktiebolag skall upplösas och att utse en likvidator samt om denne ministers behörighet enligt artikel L. 422-8 i denna lag att upplösa ledningsorganen och utse en tillfällig förvaltare. 55 Dessa behörigheter gäller för fall av allvarliga oegentligheter, allvarliga brister i förvaltningen eller vid försummelse av styrelsen eller förvaltningsrådet. Såsom generaladvokaten har framhållit i punkterna 72-75 i sitt förslag till avgörande omfattar de två senare fallen av ingripande från det offentligas sida förvaltning av det ifrågavarande bolaget och inte endast en lagenlighetskontroll. 56 Även om man, som den franska regeringen har hävdat, medger att utövandet av den behörige ministerns behörigheter enligt dessa bestämmelser i själva verket sker i undantagsfall, innebär det likväl en ständig tillsyn som i sig möjliggör en upptäckt av allvarliga brister eller försummelser från ledningsorganens sida. 57 Vidare framgår det av artiklarna L. 423-1 och L. 423-2 i lagen att den minister som har ansvaret för byggande och bostäder kan ålägga bostadsaktiebolagen en viss inriktning på förvaltningen, antingen genom att påtvinga dem en minsta verksamhetsnivå eller genom att begränsa deras verksamhet om den anses vara för omfattande. 58 Slutligen skall det påpekas att den interministeriella delegationen för inspektion av allmännyttiga bostäder, som skapades genom dekret nr 93-236, utöver kontroller på handlingarna och på platsen för verksamheten hos organen för subventionerade bostäder kan ges ansvar för studier, revisioner eller utvärderingar på området för allmännyttiga bostäder och upprätta förslag till åtgärder med anledning av sina inspektionsrapporter. Den säkerställer också att kontrollerade personer genomför de åtgärder som har beslutats av de ministrar under vilka den lyder. 59 Av samtliga bestämmelser som nämns i punkterna 51-58 i denna dom följer att bostadsaktiebolagens förvaltning står under en tillsyn av myndigheterna som gör det möjligt för dessa att utöva inflytande över bostadsaktiebolagens beslut i fråga om offentliga upphandlingar. 60 Följaktligen uppfyller bostadsaktiebolagen, som uppfyller åtminstone ett av de tre alternativa villkoren i artikel 1 b andra stycket tredje strecksatsen i direktivet, de tre villkoren för att ett organ skall anses lyda under offentlig rätt i den mening som avses i denna bestämmelse och de är upphandlande myndigheter. 61 Av detta följer att talan skall bifallas såvitt avser bostadsaktiebolaget Logirels offentliga upphandling. 62 Det skall följaktligen fastställas att eftersom byråerna i Val-de-Marne och i Paris samt bostadsaktiebolaget Hall inte offentliggjorde meddelanden om upphandling i Europeiska gemenskapernas officiella tidning, avseende de offentliga upphandlingar som annonserades genom meddelanden i Bulletin officiel des annonces des marchés publics av den 7 och den 16 februari 1995 och i Moniteur des travaux publics et du bâtiment av den 17 februari 1995, har Republiken Frankrike underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt direktivet, närmare bestämt dess artikel 11.2. Beslut om rättegångskostnader Rättegångskostnader 63 Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Kommissionen har yrkat att Republiken Frankrike skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Republiken Frankrike har tappat målet, skall denna stat förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Förenade kungariket, som har intervenerat i målet, skall med tillämpning av artikel 69.4 i rättegångsreglerna bära sin kostnad. Domslut På dessa grunder beslutar DOMSTOLEN (femte avdelningen) följande dom: 1) Eftersom de offentliga byråerna för planering och byggande i Val-de-Marne och i Paris samt aktiebolaget för subventionerade bostäder Hall inte offentliggjorde meddelanden om upphandling i Europeiska gemenskapernas officiella tidning avseende de offentliga upphandlingar som annonserades genom meddelanden i Bulletin officiel des annonces des marchés publics av den 7 och den 16 februari 1995 respektive Moniteur des travaux publics et du bâtiment av den 17 februari 1995, har Republiken Frankrike underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 93/37/EEG av den 14 juni 1993 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av bygg- och anläggningsarbeten, närmare bestämt dess artikel 11.2. 2) Republiken Frankrike skall ersätta rättegångskostnaderna. 3) Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland skall bära sin kostnad.