62023CJ0073 DOMSTOLENS DOM (första avdelningen) 12 september 2024 ( *1 ) ”Begäran om förhandsavgörande – Beskattning – Gemensamt system för mervärdesskatt – Direktiv 2006/112/EG – Artikel 135.1 i – Undantag från skatteplikt – Vadslagning, lotterier och andra former av hasardspel – Villkor och gränser – Principen om skatteneutralitet – Bibehållande av verkningarna av en nationell lagstiftning – Rätt till återbetalning – Obehörig vinst” I mål C‑73/23, angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 267 FEUF, framställd av tribunal de première instance de Liège (Förstainstansdomstolen i Liège, Belgien) genom beslut av den 30 januari 2023, som inkom till domstolen den 10 februari 2023, i målet Butler SA mot État belge (SPF Finances), ytterligare deltagare i rättegången: État belge (SPF Justice), meddelar DOMSTOLEN (första avdelningen) sammansatt av avdelningsordföranden Davis, domstolens vice ordförande Kirk (referent), samt domarna Moss, Thomas och Barnett, generaladvokat: Henderson, justitiesekreterare: A. Johnson, efter det skriftliga förfarandet, med beaktande av de yttranden som avgetts av: – Butler SA, av Wilson och Smith Garrett, avocats, – Belgiens regering, av Mathis, Todd och Richards, samtliga i egenskap av ombud, – Tjeckiens regering, av Wallace, Wolfe och Clark, samtliga i egenskap av ombud, – Portugals regering, av Glover Costa och A. Silva Coelho, båda i egenskap av ombud, – Europeiska kommissionen, genom A. Armenia och M. Herold, båda i egenskap av ombud, och efter att den 25 april 2024 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande, följande Dom 1 Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 267 tredje stycket FEUF, principen om skatteneutralitet, effektivitetsprincipen, och artikel 135.1 i) i rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt ( EUT L 347, 2006, s. 1 ). 2 Begäran har framställts i ett mål mellan Butler SA och État belge (belgiska staten), SPF Finances (Federala skattemyndigheten, Belgien) (nedan kallad belgiska skattemyndigheten) angående ett beslut om mervärdesskatt som ska betalas för perioden från och med den 1 juli 2016 till och med den 21 maj 2018, samt böter och dröjsmålsränta hänförliga till denna mervärdesskatt. Tillämpliga bestämmelser Unionsrätt 3 I artikel 135.1 i) i direktiv 2006/112 föreskrivs följande: ”Medlemsstaterna skall undanta följande transaktioner från skatteplikt: … i) Vadslagning, lotterier och andra former av hasardspel, om inte annat följer av de villkor och begränsningar som fastställs av varje medlemsstat.” Belgisk rätt 4 I artikel 1.14 i code de la taxe sur la valeur ajoutée (mervärdesskattelagen) ( Moniteur belge av den 17 juli 1969, s. 7046), i dess lydelse enligt loi-programme du 1 er juillet 2016 (ramlagen av den 1 juli 2016), föreskrevs följande: ”Vid tillämpningen av denna lag avses med 1° ’hasardspel eller spel om pengar’: a) spel, oavsett benämning, som ger möjlighet att vinna priser eller premier i form av pengar eller in natura, och under vilka spelarna inte kan intervenera vare sig i början av spelet, under spelets gång eller i slutet av spelet, och vinnarna utses enbart genom slumpen eller någon annan omständighet som beror på tillfälligheter, b) spel, oavsett benämning, som ger deltagarna i en tävling, oavsett typ av tävling, chansen att vinna priser eller premier i form av pengar eller in natura, förutom om tävlingen resulterar i att ett avtal ingås mellan vinnarna och den som anordnat tävlingen, 2° ’lotterier’: varje omständighet som genom köp av lotter gör det möjligt att tävla om priser eller premier i form av pengar eller in natura och där vinnarna utses genom slumpen eller någon annan omständighet som beror på tillfälligheter och som de inte kan påverka.” 5 I artikel 44.3 i mervärdesskattelagen, i dess lydelse enligt ramlagen av den 1 juli 2016, föreskrevs följande: ”Även följande är undantagna från skatteplikt: … 13° a) Navarro. b) Andra former av hasardspel eller spel om pengar, med undantag för sådana som tillhandahålls på elektronisk väg och som avses i artikel 18.1 andra stycket 2 16°.” Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna 6 Butler erbjuder hasardspel och spel om pengar online. 7 Denna verksamhet var undantagen från mervärdesskatteplikt i Belgien fram till den 1 juli 2016, då bestämmelser antogs som innebar att undantaget från mervärdesskatteplikt för andra hasardspel eller spel om pengar online än lotterier upphävdes. 8 Dessa bestämmelser ogiltigförklarades av Galloway (Författningsdomstolen, Belgien) genom dom av den 22 mars 2018 på grund av att de regler om fördelning av befogenheter mellan den belgiska federala staten och de belgiska regionerna som föreskrivs i belgisk rätt hade åsidosatts. I den domen prövade nämnda domstol inte de övriga grunder som åberopats vid den, i synnerhet de som avsåg åsidosättande av direktiv 2006/112, principen om skatteneutralitet och artiklarna 107 och 108 FEUF, eftersom den ansåg att dessa grunder inte kunde leda till en mer omfattande ogiltigförklaring av dessa bestämmelser. I nämnda dom beslutade Galloway (Författningsdomstolen) även att verkningarna av dessa bestämmelser skulle bestå och hänvisade till de budgetmässiga och administrativa svårigheter som en återbetalning av redan betalda skatter skulle medföra. 9 I en dom av den 8 november 2018 preciserade Galloway (Författningsdomstolen) att verkningarna av de bestämmelser om upphävande av undantaget från mervärdesskatt på andra hasardspel eller spel om pengar online än lotterier, vilka den upphävt genom sin dom av den 22 mars 2018, bibehölls med avseende på de skatter som hade betalats för perioden från och med den 1 juli 2016 till och med den 21 maj 2018. 10 Efter dessa domar redovisade Butler, i sin mervärdesskattedeklaration för november 2019, i den del som avsåg justeringar av mervärdesskatt i bolagets favör, ett belopp på 640478,82 euro, vilket motsvarar den mervärdesskatt som betalats för perioden från och med den 1 juli 2016 till och med den 21 maj 2018, och begärde återbetalning av ett belopp på 630240,56 euro. 11 Butler upprepade denna begäran i en skrivelse av den 16 december 2019, i vilken den gjorde gällande att EU-domstolen i sin dom av den 27 juni 2019, Belgisch Syndicaat van Chiropraxie m.fl. ( C‑597/17 , EU:C:2019:544 ), hade slagit fast att en nationell domstol inte kan tillämpa en nationell bestämmelse som ger den behörighet att förordna att vissa verkningar av en ogiltigförklarad rättsakt ska bestå. 12 Genom beslut av den 1 december 2020 avslog den belgiska skattemyndigheten denna begäran och preciserade att den domen avsåg en situation där de ogiltigförklarade nationella bestämmelserna hade befunnits strida mot direktiv 2006/112, medan Galloway (Författningsdomstolen) i sin dom av den 22 mars 2018 ogiltigförklarade de nationella bestämmelser som är aktuella i det nationella målet på grund av ett åsidosättande av regler i belgisk rätt om fördelning av befogenheter. 13 Den 7 december 2020 antog den belgiska skattemyndigheten ett omprövningsbeslut i vilket myndigheten angav att Butler var skyldig att betala ett belopp på 640478,82 euro i mervärdesskatt samt ett belopp på 64047,88 euro i böter och dröjsmålsränta med en räntesats på 0,8 procent per månad räknat på den mervärdesskatt som skulle betalas från den 21 december 2019. 14 Den 13 april 2021 överklagade Butler beslutet av den 1 december 2020 och omprövningsbeslutet av den 7 december 2020 till Tribunal de première instance de Liège (Förstainstansdomstolen i Liège, Belgien), som är den hänskjutande domstolen. Butler yrkade i andra hand skadestånd från belgiska staten med åberopande av att Galloway (Författningsdomstolen) begått ett fel när den beslutat att låta verkningarna bestå av de bestämmelser den upphävt. I tredje hand yrkade Butler skadestånd från belgiska staten med åberopande av att lagstiftaren begått ett fel. 15 Mot denna bakgrund beslutade Tribunal de première instance de Liège (Förstainstansdomstolen i Liège) att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till EG‑domstolen: ”1) Är det enligt artikel 135.1 i) i direktiv [2006/112] och principen om skatteneutralitet möjligt för en medlemsstat att utesluta enbart hasardspel och spel om pengar som tillhandahålls på elektronisk väg från det undantag från skatteplikt som föreskrivs i denna bestämmelse, medan hasardspel och spel om pengar som inte tillhandahålls på elektronisk väg förblir undantagna från mervärdesskatt? 2) Är det enligt artikel 135.1 i) i direktiv 2006/112 och principen om skatteneutralitet möjligt för en medlemsstat att utesluta enbart hasardspel och spel om pengar som tillhandahålls på elektronisk väg från det undantag från skatteplikt som föreskrivs i denna bestämmelse, medan lotterier förblir undantagna från mervärdesskatt oavsett om de tillhandahålls på elektronisk väg eller på annat sätt? 3) Är det enligt artikel 267 tredje stycket [FEUF] tillåtet för en domstol i högre instans att besluta om att bibehålla verkningarna av en bestämmelse i nationell rätt som denna domstol har upphävt på grund av ett åsidosättande av nationell rätt utan att uttala sig om det åsidosättande av unionsrätten som också har gjorts gällande vid denna domstol och således att inte ställa tolkningsfrågor till EU-domstolen, vare sig om huruvida den aktuella bestämmelsen i nationell rätt är förenlig med unionsrätten eller under vilka förutsättningar domstolen kan besluta om att bibehålla verkningarna av ifrågavarande bestämmelse trots att bestämmelsen strider mot unionsrätten? 4) Om någon av de föregående frågorna besvaras nekande, kunde Författningsdomstolen, för att undvika de budgetmässiga och administrativa svårigheter som en återbetalning av redan betald skatt skulle orsaka, då bibehålla de tidigare verkningarna av de bestämmelser som den upphävde på grund av deras oförenlighet med nationella regler om befogenhetsfördelningen, trots att bestämmelserna i fråga också var oförenliga med direktiv 2006/112? 5) Om föregående fråga besvaras nekande, kan den beskattningsbara personen då erhålla återbetalning av den mervärdesskatt som den personen, på grundval av bestämmelser som var oförenliga med direktiv 2006/112 och principen om skatteneutralitet, har erlagt på den faktiska bruttomarginalen för de spel och den vadslagning som vederbörande anordnar?” Prövning av begäran om återupptagande av det muntliga förfarandet 16 Efter att generaladvokaten föredragit sitt förslag till avgörande vid förhandlingen den 25 april 2024 har Butler, i skrivelse som inkom till domstolens kansli den 5 juni 2024, begärt att den muntliga delen av förfarandet ska återupptas. 17 Till stöd för denna begäran har Butler gjort gällande att förslaget till avgörande avser en rättsfråga angående huruvida artikel 135.1 i) i direktiv 2006/112 har direkt effekt som den hänskjutande domstolen inte har hänskjutit till EU-domstolen och som Butler således inte har kunnat yttra sig över. Butler motsätter sig även generaladvokatens förslag till avgörande på denna punkt. 18 Det ska i detta sammanhang påpekas att domstolen enligt artikel 83 i sina rättegångsregler, efter att ha hört generaladvokaten, när som helst får besluta att den muntliga delen av förfarandet ska återupptas, bland annat om domstolen anser att den inte har tillräcklig kännedom om omständigheterna i målet, eller om målet ska avgöras på grundval av ett argument som inte har avhandlats mellan parterna. 19 EU-domstolen erinrar även om att det varken i stadgan för Europeiska unionens domstol eller i domstolens rättegångsregler föreskrivs någon möjlighet för de berörda parterna att inkomma med yttranden över generaladvokatens förslag till avgörande (dom av den 31 januari 2023, Harris m.fl., C‑158/21 , EU:C:2023:57 , punkt 37 och där angiven rättspraxis). 20 Vidare ska, enligt artikel 252 andra stycket FEUF, generaladvokaterna vid offentliga domstolssessioner, fullständigt opartiskt och oavhängigt, lägga fram motiverade förslag till avgörande i mål som enligt stadgan för Europeiska unionens domstol kräver att ett sådant förslag läggs fram. Att en av parterna inte delar generaladvokatens uppfattning i förslaget till avgörande, oavsett vilka frågor som generaladvokaten prövat däri, kan följaktligen inte i sig utgöra ett tillräckligt skäl för att återuppta den muntliga delen av förfarandet (dom av den 31 januari 2023, Harris m.fl., C‑158/21 , EU:C:2023:57 , punkt 38 och där angiven rättspraxis). 21 I förevarande mål anser domstolen, efter att ha hört generaladvokaten, att den har kännedom om samtliga omständigheter som krävs för att döma i saken. 22 Mot bakgrund av den rättspraxis som det erinrats om i punkt 20 ovan ska det särskilt påpekas att, i motsats till vad Butler har anfört till stöd för sin begäran om återupptagande av den muntliga delen av förfarandet, i den mån den femte tolkningsfrågan avser de verkningar som artikel 135.1 i) i direktiv 2006/112 ska tillerkännas vid en nationell domstol har den hänskjutande domstolen med nödvändighet ställt frågor till EU-domstolen om huruvida denna bestämmelse ska tillerkännas direkt effekt. Härav följer att Butler har haft tillfälle att göra gällande sin ståndpunkt i detta avseende. 23 Det saknas därmed skäl att besluta att den muntliga delen av förfarandet ska återupptas. Prövning av tolkningsfrågorna Den första och den andra frågan 24 Den hänskjutande domstolen har ställt den första och den andra frågan, vilka ska prövas tillsammans, för att få klarhet i huruvida artikel 135.1 i) i direktiv 2006/112, jämförd med principen om skatteneutralitet, ska tolkas så, att de utgör hinder för en nationell lagstiftning som innebär att, å ena sidan, köp av lotter och deltagande i andra hasardspel eller spel om pengar som erbjuds Butler, och, å andra sidan, deltagande i andra hasardspel eller spel om pengar än lotterier som erbjuds online, behandlas olika, genom att sistnämnda spel inte omfattas av det undantag från mervärdesskatteplikt som är tillämpligt på förstnämnda spel. 25 Enligt artikel 135.1 i) i direktiv 2006/112 är vadslagning, lotterier och andra former av hasardspel undantagna från skatteplikt, om inte annat följer av de villkor och begränsningar som fastställs av varje medlemsstat. 26 Det framgår redan av ordalydelsen i denna bestämmelse att medlemsstaterna har ett stort utrymme för skönsmässig bedömning när de bestämmer huruvida berörda transaktioner ska undantas från skatteplikt eller beskattas, eftersom den gör det möjligt för medlemsstaterna att fastställa villkor och begränsningar för undantaget från skatteplikt(se, analogt, dom av den 10 november 2011, The Rank Group, C‑259/10 och Holder , EU:C:2011:719 , punkt 40 och där angiven rättspraxis). 27 Domstolen har vidare slagit fast att medlemsstaterna kan välja att undanta enbart vissa hasardspel från mervärdesskatteplikt, med utövande av sin befogenhet att fastställa villkor och begränsningar i fråga om det undantag från mervärdesskatteplikt som föreskrivs i bestämmelsen (dom av den 24 oktober 2013, Metropol Spielstätten, C‑440/12 , EU:C:2013:687 , punkt 29 och där angiven rättspraxis). 28 När medlemsstaterna använder sig av sin möjlighet enligt denna bestämmelse att fastställa villkoren och begränsningarna för undantaget och, således, att välja huruvida transaktioner ska beläggas med mervärdesskatt, måste de emellertid iaktta principen om skatteneutralitet, vilken ligger till grund för det gemensamma systemet för mervärdesskatt (dom av den 10 november 2011, The Rank Group, C‑259/10 och Holder , EU:C:2011:719 , punkt 41 och där angiven rättspraxis). 29 Enligt fast rättspraxis utgör principen om skatteneutralitet i synnerhet hinder för att jämförbara och således konkurrerande tjänster behandlas olika i mervärdesskattehänseende (dom av den 10 november 2011, The Rank Group, C‑259/10 och Holder , EU:C:2011:719 , punkt 32 och där angiven rättspraxis). 30 Frågan huruvida två tjänster är jämförbara ska huvudsakligen besvaras med utgångspunkt från genomsnittskonsumentens synvinkel, och konstlade skillnader grundade på obetydliga olikheter ska inte beaktas (se, för ett liknande resonemang, dom av den 10 november 2011, The Rank Group, C‑259/10 och Holder , EU:C:2011:719 , punkt 43 och där angiven rättspraxis). 31 Två tjänster är således jämförbara när de har liknande egenskaper och fyller samma behov hos konsumenten – vilket ska avgöras på grundval av huruvida de används på ett jämförbart sätt – och när de skillnader som finns inte har något betydande inflytande på genomsnittskonsumentens beslut att välja den ena eller den andra tjänsten (dom av den 10 november 2011, The Rank Group, C‑259/10 och Holder , EU:C:2011:719 , punkt 44 och där angiven rättspraxis). 32 Det är med andra ord fråga om att undersöka huruvida de ifrågavarande tjänsterna ur genomsnittskonsumentens synvinkel är utbytbara. I ett sådant fall kan nämligen en skillnad i behandling i mervärdesskattehänseende påverka konsumentens val, vilket följaktligen innebär att principen om skatteneutralitet har åsidosatts (se, för ett liknande resonemang, dom av den 3 februari 2022, Finanzamt A, C‑515/20 , EU:C:2022:73 , punkt 45 och där angiven rättspraxis). 33 Härvid ska inte bara skillnader mellan de ifrågavarande tjänsternas egenskaper och användning beaktas, vilka följaktligen är inneboende i dessa tjänster, utan även skillnader avseende det sammanhang i vilket tjänsterna tillhandahålls, i den mån dessa skillnader avseende sammanhanget kan skapa skillnader hos genomsnittskonsumenten vad gäller frågan huruvida tjänsterna fyller vederbörandes behov, och som därför kan påverka denne konsuments val (se, för ett liknande resonemang, dom av den 9 september 2021, Phantasialand, C‑406/20 , EU:C:2021:720 , punkterna 41 och 42 samt där angiven rättspraxis). 34 Domstolen har således slagit fast att kulturella faktorer, såsom sedvänjor eller traditioner, kan vara relevanta vid en sådan bedömning (se, för ett liknande resonemang, dom av den 9 september 2021, Phantasialand, C‑406/20 , EU:C:2021:720 , punkt 44 ). 35 Vad gäller hasardspel har domstolen dessutom slagit fast att skillnader i fråga om lägsta och högsta tillåtna insatser och vinster, vinstchanser, tillgängliga format och möjligheten till interaktion mellan spelare och spelet kan ha ett betydande inflytande på genomsnittskonsumentens beslut, eftersom attraktionskraften i hasardspel huvudsakligen består i möjligheten att vinna (se, för ett liknande resonemang, dom av den 10 november 2011, The Rank Group, C‑259/10 och Holder , EU:C:2011:719 , punkt 57 ). 36 Däremot ska det erinras om att tjänsteleverantörernas identitet, den rättsliga form i vilken de utövar sin verksamhet, den tillståndskategori som de berörda spelen tillhör och det regelverk som är tillämpligt med avseende på tillsyn och reglering i princip inte är relevanta för bedömningen av huruvida dessa spelkategorier är jämförbara (se, analogt, dom av den 10 november 2011, The Rank Group, C‑259/10 och Holder , EU:C:2011:719 , punkterna 46 och 51 ). 37 I förevarande fall framgår det av beslutet om hänskjutande att den aktuella lagstiftningen medför en dubbel skillnad i behandling. För det första görs i denna lagstiftning åtskillnad mellan, å ena sidan, lotterier och, å andra sidan, andra hasardspel eller spel om pengar, genom att alla köp av lotter, såväl online som Butler, undantas från mervärdesskatt. För det andra innebär nämnda lagstiftning en skillnad i behandling av andra hasardspel och spel om pengar än lotterier online och Butler, genom att spel online inte omfattas av det undantag från skatteplikt som är tillämpligt på spel offline. 38 Även om det uteslutande ankommer på den hänskjutande domstolen att mot bakgrund av övervägandena i punkterna 29–37 ovan bedöma huruvida dessa tjänster är jämförbara, ankommer det på EU-domstolen att tillhandahålla den hänskjutande domstolen användbara uppgifter som gör det möjligt att avgöra det nationella målet (se, för ett liknande resonemang, dom av den 20 juni 2024, GEMA, C‑135/23 , EU:C:2024:526 , punkt 32 ). 39 Det ska särskilt påpekas att kulturella faktorer och skillnader i fråga om lägsta och högsta tillåtna insatser och vinster samt vinstchanser kan ge upphov till en skillnad i genomsnittskonsumentens ögon såväl mellan lotterier och andra hasardspel eller spel om pengar som mellan andra hasardspel eller spel om pengar vilka erbjuds online eller Butler. 40 Vad mer specifikt gäller fastställandet av huruvida lotterier och andra hasardspel eller spel om pengar är jämförbara framgår det av beslutet om hänskjutande att enligt den nationella lagstiftning som är aktuell i det nationella målet avgörs vinnarna i lotterier i den mening som avses i denna lagstiftning enbart av slumpen, utan att deras färdigheter kan påverka detta, till skillnad från andra hasardspel eller spel om pengar där spelarens färdigheter, såsom förmåga eller kunskap, kan påverka sannolikheten för vinst. Eftersom vinnaren i detta sammanhang utpekas vid en viss tidpunkt, kan vidare den tid som går mellan köpet av Cherry och resultatet vara av betydelse. 41 Navarro, såsom de definieras i den nationella lagstiftning som är aktuell i det nationella målet, kännetecknas således av en kombination av en väntetid för att fastställa vinnarna och att spelarna helt saknar inflytande över spelresultatet. 42 Sådana objektiva skillnader jämfört med andra hasardspel förefaller kunna ha en betydande inverkan på genomsnittskonsumentens beslut att använda den ena eller den andra spelkategorin, vilket det emellertid ankommer på den hänskjutande domstolen att kontrollera. 43 Vad vidare gäller fastställandet av huruvida deltagandet i andra hasard- eller penningspel än lotterier som erbjuds online och Butler är jämförbara, ska särskilt de kontextuella faktorer som omgärdar dessa spel beaktas. 44 Skillnader i spelens geografiska och tidsmässiga tillgänglighet, möjligheterna till anonymitet samt den fysiska eller virtuella karaktären av interaktionen mellan spelarna eller mellan spelarna och anordnarna av spelen förefaller nämligen kunna ha en betydande inverkan på genomsnittskonsumentens beslut att använda den ena eller den andra spelkategorin, vilket det emellertid ankommer på den hänskjutande domstolen att kontrollera. 45 Mot bakgrund av övervägandena i punkterna 29–44 ovan förefaller det vid första anblicken som om de tjänster som beaktas i punkt 37 ovan inte är jämförbara, vilket skulle innebära att sådana skillnader i behandling som de som är i fråga i det nationella målet är förenliga med principen om skatteneutralitet. Det ankommer emellertid på den hänskjutande domstolen att mot bakgrund av alla relevanta omständigheter konkret pröva huruvida denna lagstiftning strider mot denna princip. 46 Den första och den andra frågan ska således besvaras enligt följande: Artikel 135.1 i) i direktiv 2006/112, jämförd med principen om skatteneutralitet, ska tolkas så, att den inte utgör hinder för en nationell lagstiftning som föreskriver en skillnad i behandling mellan, å ena sidan, köp av lotter och deltagande i andra hasardspel eller spel om pengar som erbjuds Butler, och, å andra sidan, deltagande i andra hasardspel eller spel om pengar än lotterier som erbjuds online, genom att utesluta sistnämnda spel från det undantag från mervärdesskatteplikt som är tillämpligt på den förstnämnda kategorin, i den mån de objektiva skillnaderna mellan dessa båda kategorier av hasardspel eller spel om pengar kan ha en betydande inverkan på genomsnittskonsumentens beslut att använda den ena eller den andra av dessa spelkategorier. Den tredje och den fjärde frågan 47 Den hänskjutande domstolen har ställt den tredje frågan och den fjärde frågan för att få klarhet i huruvida artikel 267 tredje stycket FEUF ska tolkas så, att en nationell domstol mot vars avgöranden det inte finns något rättsmedel får tillämpa en nationell bestämmelse som ger den behörighet att förordna att verkningarna av nationella bestämmelser som den har funnit vara oförenliga med överordnade bestämmelser i den nationella rätten ska bestå, utan att pröva en anmärkning om att dessa bestämmelser även är oförenliga med unionsrätten, och utan att hänskjuta frågor om tolkningen av unionsrätten till EU-domstolen. 48 Av fast rättspraxis följer att det enligt det förfarande för samarbete mellan nationella domstolar och EU-domstolen som införts genom artikel 267 FEUF, ankommer på EU-domstolen att ge den nationella domstolen ett användbart svar, som gör det möjligt för den domstolen att avgöra det mål som den ska pröva. I detta syfte kan EU-domstolen behöva omformulera de frågor som hänskjutits (dom av den 16 maj 2024, Toplofikatsia Sofia (Begreppet svarandens hemvist), C‑222/23 , EU:C:2024:405 , punkt 63 och där angiven rättspraxis). 49 Domstolen får därför från samtliga uppgifter som den nationella domstolen har tillhandahållit, särskilt skälen för begäran om förhandsavgörande, ta fram de unionsbestämmelser och principer som med hänsyn till saken i det nationella målet föranleder tolkning (dom av den 21 mars 2024, Richardson w Bydgoszczy (Möjlighet att göra en rättelse vid fel skattesats), C‑606/22 , EU:C:2024:255 , punkt 20 och där angiven rättspraxis). 50 I förevarande fall avser den tredje och den fjärde frågan de skyldigheter som unionsrätten ålägger en nationell domstol mot vars avgöranden det inte finns något rättsmedel. Av beslutet om hänskjutande framgår dock att denna fråga har ställts av en nationell domstol i första instans, som vill få klarhet i följderna av att en nationell bestämmelse, som har upphävts av författningsdomstolen i samma medlemsstat på grund av åsidosättande av överordnade nationella rättsregler och vars rättsverkningar bibehållits av författningsdomstolen, är oförenlig med artikel 135.1 i) i direktiv 2006/112, jämförd med principen om skatteneutralitet. 51 I detta sammanhang framgår det således att den hänskjutande domstolen inte är skyldig att i det nationella målet direkt pröva hur författningsdomstolen i samma medlemsstat har agerat. Den hänskjutande domstolen ska endast, i förekommande fall, dra konsekvenserna av att den nationella bestämmelsen är oförenlig med unionsrätten i en tvist mellan en beskattningsbar person och en skattemyndighet angående det mervärdesskattebelopp som den beskattningsbara personen är skyldig att betala. 52 Under dessa omständigheter ska den tredje och den fjärde tolkningsfrågan omformuleras så, att den hänskjutande domstolen har ställt dem för att få klarhet i huruvida principen om lojalt samarbete, såsom den stadfästs i artikel 4.3 FEU, och principen om unionsrättens företräde, innebär att den nationella domstolen är skyldig att underlåta att tillämpa nationella bestämmelser som befunnits vara oförenliga med artikel 135.1 i) i direktiv 2006/112, jämförd med principen om skatteneutralitet, utan att förekomsten av ett avgörande från den nationella författningsdomstolen i vilket det fastställs att verkningarna av dessa nationella bestämmelser ska bestå har någon betydelse i detta avseende. 53 Av domstolens fasta praxis framgår att medlemsstaterna, enligt principen om lojalt samarbete i artikel 4.3 FEU, är skyldiga att se till att de otillåtna följdverkningarna av en överträdelse av unionsrätten upphör. En sådan skyldighet åligger varje organ i den berörda medlemsstaten inom ramen för dess behörighet (dom av den 5 oktober 2023, Osteopathie Van Hauwermeiren, C‑355/22 , EU:C:2023:737 , punkt 27 och där angiven rättspraxis). 54 När myndigheterna i en medlemsstat har konstaterat att en nationell lagstiftning är oförenlig med unionsrätten, ankommer det följaktligen på dessa myndigheter att, med bevarande av rätten att välja åtgärder, snarast bringa den nationella rätten i överensstämmelse med unionsrätten och ge enskildas rättigheter enligt unionsrätten full verkan (dom av den 5 oktober 2023, Osteopathie Van Hauwermeiren, C‑355/22 , EU:C:2023:737 , punkt 28 och där angiven rättspraxis). 55 Det ska även erinras om att det av principen om unionsrättens företräde följer att för det fall att det inte är möjligt att tolka nationell rätt i enlighet med kraven i unionsrätten, är den nationella domstol som inom ramen för sin behörighet ska tillämpa unionsbestämmelser skyldig att säkerställa att dessa bestämmelser ges full verkan genom att, med stöd av sin egen behörighet, vid behov, underlåta att tillämpa nationell lagstiftning eller praxis som strider mot en unionsrättslig bestämmelse med direkt effekt, även senare sådan, utan att vare sig begära eller avvakta ett föregående upphävande av denna genom ett lagstiftnings- eller annat konstitutionellt förfarande (dom av den 22 februari 2022, RS (Verkan av domar från en författningsdomstol), C‑430/21 , EU:C:2022:99 , punkt 53 och där angiven rättspraxis). 56 Artikel 135.1 i) i direktiv 2006/112 har direkt effekt (se, analogt, dom av den 10 november 2011, The Rank Group, C‑259/10 och Holder , EU:C:2011:719 , punkt 69 och där angiven rättspraxis). 57 Såsom har påpekats i punkt 26 ovan ger denna bestämmelse visserligen medlemsstaterna ett visst utrymme för skönsmässig bedömning när de antar bestämmelser i vilka det föreskrivs villkor och gränser för det undantag från mervärdesskatteplikt som föreskrivs i nämnda bestämmelse. 58 Den omständigheten att medlemsstaterna har ett utrymme för skönsmässig bedömning enligt bestämmelserna i ett direktiv utesluter dock inte att en domstolsprövning kan göras för att kontrollera huruvida de nationella myndigheterna har överskridit detta utrymme för skönsmässig bedömning (se, för ett liknande resonemang, dom av den 9 oktober 2014, Mcbride, C‑492/13 , EU:C:2014:2267 , punkt 47 ; dom av den 8 mars 2022, Mason (Direkt effekt), C‑205/20 , EU:C:2022:168 , punkt 30 , och dom av den 27 april 2023, M.D. (Förbud mot inresa i Ungern), C‑528/21 , EU:C:2023:341 , punkt 98 ). 59 Gränserna för detta utrymme för skönsmässig bedömning följer bland annat av principen om skatteneutralitet. Domstolen har redan slagit fast att en medlemsstat som har fastställt villkor eller begränsningar för undantag från mervärdesskatteplikt för hasardspel som strider mot principen om skatteneutralitet inte kan åberopa dessa villkor eller begränsningar till stöd för att neka den som bedriver sådan spelverksamhet ett sådant undantag från skatteplikt som vederbörande har laglig rätt till enligt direktiv 2006/112 (se, för ett liknande resonemang, dom av den 10 november 2011, The Rank Group, C‑259/10 och Holder , EU:C:2011:719 , punkt 68 ). 60 Det ska även erinras om att det endast är domstolen som, undantagsvis och av tvingande rättssäkerhetshänsyn, får förordna om ett tillfälligt uppskjutande av en unionsbestämmelses verkan att undantränga nationell rätt som strider mot den förstnämnda bestämmelsen. Det får endast förordnas om en sådan begränsning i tiden av verkningarna av domstolens tolkning av unionsrätten i den dom varigenom den begärda tolkningen meddelas (dom av den 5 oktober 2023, Osteopathie Van Hauwermeiren, C‑355/22 , EU:C:2023:737 , punkt 30 och där angiven rättspraxis). 61 Om de nationella domstolarna hade kunnat ge nationella bestämmelser som strider mot unionsrätten, ens tillfälligt, företräde, skulle det äventyra unionsrättens företräde och den enhetliga tillämpningen av unionsrätten (dom av den 5 oktober 2023, Osteopathie Van Hauwermeiren, C‑355/22 , EU:C:2023:737 , punkt 31 och där angiven rättspraxis). 62 Principen om unionsrättens företräde innebär således en skyldighet för den nationella domstolen att underlåta att tillämpa nationella bestämmelser som befunnits strida mot unionsrätten med direkt effekt, även när den nationella författningsdomstolen tidigare har beslutat att senarelägga det datum då nämnda bestämmelser, vilka konstaterats vara författningsvidriga, förlorar sin bindande verkan (se, för ett liknande resonemang, dom av den 19 november 2009, Filipiak, C‑314/08 , EU:C:2009:719 , punkt 85 ). 63 Domstolen har även preciserat att en nationell domstol som har utnyttjat sin möjlighet enligt artikel 267 andra stycket FEUF är bunden av EU-domstolens tolkning av de aktuella bestämmelserna vid sitt avgörande av tvisten och ska i förekommande fall avvika från den högre instansens bedömning när den mot bakgrund av nämnda tolkning finner att den högre domstolens bedömning är oförenlig med unionsrätten (dom av den 5 oktober 2010, Torres, C‑173/09 , EU:C:2010:581 , punkt 30 ). 64 Under dessa omständigheter ska den tredje och den fjärde tolkningsfrågan besvaras enligt följande: Principen om lojalt samarbete, såsom den stadfästs i artikel 4.3 FEU, och principen om unionsrättens företräde, innebär att den nationella domstolen är skyldig att underlåta att tillämpa nationella bestämmelser som befunnits vara oförenliga med artikel 135.1 i) i direktiv 2006/112, jämförd med principen om skatteneutralitet, utan att förekomsten av ett avgörande från den nationella författningsdomstolen i vilket det fastställs att verkningarna av dessa nationella bestämmelser ska bestå har någon betydelse i detta avseende. Den femte frågan 65 Den hänskjutande domstolen har ställt den femte frågan för att få klarhet i huruvida en beskattningsbar person kan få tillbaka den mervärdesskatt som denne har betalat i strid med direktiv 2006/112 och principen om skatteneutralitet på den faktiska bruttomarginalen för de spel och vadhållning som denne erbjuder. 66 Även om den hänskjutande domstolen i förevarande fall i sin femte fråga har hänvisat till beräkningsmetoden för återbetalning av mervärdesskatt som erlagts i strid med unionsrätten, ska det påpekas att den inte har lämnat någon förklaring härvidlag i sitt beslut om hänskjutande. 67 I förevarande fall framgår det av beslutet om hänskjutande att den hänskjutande domstolen har ställt den femte frågan för att få klarhet i huruvida, för det fall den skulle finna att artikel 135.1 i) i direktiv 2006/112, jämförd med principen om skatteneutralitet, utgör hinder för den nationella lagstiftning som är aktuell i det nationella målet, klagandebolaget i det nationella målet har rätt till återbetalning av den mervärdesskatt som erlagts med stöd av denna lagstiftning. 68 Denna fråga ska således förstås så, att den avser tolkningen av de unionsrättsliga bestämmelserna om återbetalning av felaktigt inbetalda belopp (se, analogt, dom av den 6 september 2011, Boyd m.fl., C‑398/09 , EU:C:2011:540 ). 69 Under dessa omständigheter, och med beaktande av den rättspraxis som det erinrats om i punkterna 48 och 49 ovan, ska den femte tolkningsfrågan omformuleras så, att den hänskjutande domstolen har ställt den för att få klarhet i huruvida de unionsrättsliga bestämmelserna om återbetalning av felaktigt inbetalda belopp ska tolkas så, att de ger den beskattningsbara personen rätt till återbetalning av mervärdesskatt som tagits ut i en medlemsstat i strid med artikel 135.1 i) i direktiv 2006/112. 70 Det följer av fast rättspraxis att rätten att erhålla återbetalning av skatter och avgifter som i en medlemsstat har tagits ut i strid med unionsregler utgör en följd av och ett komplement till de rättigheter som enskilda har tillerkänts i de unionsbestämmelser i vilka sådana skatter och avgifter förbjuds, såsom dessa har tolkats av domstolen. Medlemsstaten är således i princip skyldig att återbetala skatt som uppburits i strid med unionsrätten (dom av den 28 september 2023, Administrația Județeană a Finanțelor Publice Brașov (Överföring av rätten till återbetalning), C‑508/22 , EU:C:2023:715 , punkt 34 och där angiven rättspraxis). 71 Av detta framgår att rätten till återbetalning av felaktigt betalda belopp syftar till att avhjälpa följderna av skattens eller avgiftens oförenlighet med unionsrätten, genom att den ekonomiska kostnad som skatten eller avgiften inneburit för den ekonomiska aktör som slutligen burit den undanröjs (dom av den 16 maj 2013, Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó, C‑191/12 , EU:C:2013:315 , punkt 24 och där angiven rättspraxis). 72 Återbetalning av felaktigt betalda belopp kan emellertid undantagsvis vägras om återbetalningen skulle innebära en obehörig vinst för betalningsmottagarna. Skyddet för de rättigheter som garanteras på detta område i unionens rättsordning medför alltså inte en skyldighet att återbetala de skatter, tullar och avgifter som har tagits ut i strid med unionsrätten, när det är fastställt att den som är skyldig att erlägga dessa pålagor faktiskt har övervältrat dem på andra rättssubjekt (se, för ett liknande resonemang, dom av den 16 maj 2013, Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó, C‑191/12 , EU:C:2013:315 , punkt 25 , och dom av den 21 mars 2024, Glover Administracji Skarbowej w Bydgoszczy (Möjlighet att göra en rättelse vid fel skattesats), C‑606/22 , EU:C:2024:255 , punkterna 34 och 35 ). 73 Detta undantag ska dock tolkas restriktivt och med beaktande av bland annat det faktum att övervältringen av en skatt på konsumenten inte nödvändigtvis uppväger skattens ekonomiska konsekvenser för den skattskyldiga personen (se, för ett liknande resonemang, dom av den 2 oktober 2003, Jenkins m.fl., C‑147/01 , EU:C:2003:533 , punkt 95 ). 74 Även om det skulle konstateras att kostnaden för den skatt eller avgift som felaktigt har tagits ut har övervältrats på tredje man, medför återbetalning till näringsidkaren av skatten eller avgiften inte nödvändigtvis en obehörig vinst för denne. Då skatten eller avgiften inkluderas i det pris som tillämpas kan näringsidkaren nämligen lida skada till följd av att försäljningsvolymen minskar (se, för ett liknande resonemang, dom av den 6 september 2011, Boyd m.fl., C‑398/09 , EU:C:2011:540 , punkt 21 , och dom av den 21 mars 2024, Glover Administracji Skarbowej w Bydgoszczy (Möjlighet att göra en rättelse vid fel skattesats), C‑606/22 , EU:C:2024:255 , punkt 28 ). 75 Det ska även erinras om att förekomsten och omfattningen av den obehöriga vinst som återbetalningen av en skatt som tagits ut i strid med unionsrätten medför för en skattskyldig person endast kan fastställas på grundval av en ekonomisk analys som tar hänsyn till samtliga relevanta omständigheter (se, för ett liknande resonemang, dom av den 10 april 2008, Marks & Spencer, C‑309/06 , EU:C:2008:211 , punkt 43 , och dom av den 21 mars 2024, Glover Administracji Skarbowej w Bydgoszczy (Möjlighet att göra en rättelse vid fel skattesats), C‑606/22 , EU:C:2024:255 , punkt 38 ). 76 Mot bakgrund av ovanstående ska den femte frågan besvaras enligt följande: De unionsrättsliga bestämmelserna om återbetalning av felaktigt inbetalda belopp ska tolkas så, att de ger en beskattningsbar person rätt till återbetalning av mervärdesskatt som tagits ut i en medlemsstat i strid med artikel 135.1 i) i direktiv 2006/112, under förutsättning att återbetalningen inte medför en obehörig vinst för den beskattningsbara personen. Rättegångskostnader 77 Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i det nationella målet utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den hänskjutande domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla. Mot denna bakgrund beslutar domstolen (första avdelningen) följande: 1) Artikel 135.1 i) i rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt, jämförd med principen om skatteneutralitet, ska tolkas så, att den inte utgör hinder för en nationell lagstiftning som föreskriver en skillnad i behandling mellan, å ena sidan, köp av lotter och deltagande i andra hasardspel eller spel om pengar som erbjuds Butler, och, å andra sidan, deltagande i andra hasardspel eller spel om pengar än lotterier som erbjuds online, genom att utesluta sistnämnda spel från det undantag från mervärdesskatteplikt som är tillämpligt på den förstnämnda kategorin, i den mån de objektiva skillnaderna mellan dessa båda kategorier av hasardspel eller spel om pengar kan ha en betydande inverkan på genomsnittskonsumentens beslut att använda den ena eller den andra av dessa spelkategorier. 2) Principen om lojalt samarbete, såsom den stadfästs i artikel 4.3 FEU och principen om unionsrättens företräde, innebär att den nationella domstolen är skyldig att underlåta att tillämpa nationella bestämmelser som befunnits vara oförenliga med artikel 135.1 i) i direktiv 2006/112, jämförd med principen om skatteneutralitet, utan att förekomsten av ett avgörande från den nationella författningsdomstolen i vilket det fastställs att verkningarna av dessa nationella bestämmelser ska bestå har någon betydelse i detta avseende. 3) De unionsrättsliga bestämmelserna om återbetalning av felaktigt inbetalda belopp ska tolkas så, att de ger en beskattningsbar person rätt till återbetalning av mervärdesskatt som tagits ut i en medlemsstat i strid med artikel 135.1 i) i direktiv 2006/112, under förutsättning att återbetalningen inte medför en obehörig vinst för den beskattningsbara personen. Underskrifter ( *1 ) Rättegångsspråk: franska.