FÖRSTAINSTANSRÄTTENS DOM (fjärde avdelningen) den 11 juli 2007 Mål T‑93/03 Spyros Konidaris mot Europeiska gemenskapernas kommission ”Tjänstemän – Rekrytering – Tjänst som direktör i lönegrad A 2 – Avslag på ansökan om tjänst – Talan om ogiltigförklaring – Motiveringsskyldighet – Giltigheten av jämförelsen av ansökningarna – Bedömning av den utnämnde sökandens meriter” Saken: Talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut att avslå sökandens ansökan om tjänsten som direktör vid generaldirektoratet ”Informationssamhälle”. Avgörande: Talan ogillas. Kommissionen skall bära sin rättegångskostnad och ersätta sökandens rättegångskostnad. Sammanfattning 1. Tjänstemän – Beslut som går någon emot – Avslag på ansökan om tjänst – Skyldighet att avge motivering senast vid tidpunkten för avslag på klagomålet (Tjänsteföreskrifterna, artikel 25 andra stycket och artikel 90.2) 2. Tjänstemän – Meddelande om lediga tjänster – Fastställande av de minimikvalifikationer som krävs för en tjänst som generaldirektör (Tjänsteföreskrifterna, artikel 29) 3. Tjänstemän – Ledig tjänst – Tillsättning genom befordran – Jämförelse av sökandenas kvalifikationer (Tjänsteföreskrifterna, artiklarna 29.1 och 45) 4. Tjänstemän – Ledig tjänst – Jämförelse av sökandenas kvalifikationer (Tjänsteföreskrifterna, artiklarna 5.3 och 29) 5. Tjänstemän – Ledig tjänst – Jämförelse av sökandenas kvalifikationer (Tjänsteföreskrifterna, artiklarna 4 och 29) 1. Även om tillsättningsmyndigheten inte är skyldig att motivera befordringsbeslut i förhållande till de sökande som inte befordrats, är den skyldig att motivera sitt beslut att ogilla ett klagomål som med stöd av artikel 90.2 i tjänsteföreskrifterna anförts av en sökande som inte befordrats, eftersom motiveringen av detta beslut förutsätts sammanfalla med motiveringen av det beslut som klagomålet riktats mot. I detta avseende räcker det att motiveringen av beslutet att avslå en tjänstemans ansökan om en tjänst som ska tillsättas genom befordran rör de lagliga villkoren för att placeringsförfarandet enligt tjänsteföreskrifterna skall anses regelmässigt uppfyllda. Även om en fullständig avsaknad av motivering av beslutet att avslå en tjänstemans ansökan om en tjänst som ska tillsättas genom befordran inte kan uppvägas av förklaringar som tillsättningsmyndigheten lämnat efter det att talan väckts, kan en otillräcklig motivering inom ramen för det rättsliga förfarandet emellertid inte föranleda ogiltigförklaring av beslutet när administrationen lämnat ytterligare preciseringar under ärendets beredning. Det är nämligen möjligt att rätta till en ursprunglig otillräcklig motivering genom ytterligare preciseringar, till och med under ärendets beredning, när sökanden, innan han väckte talan, redan förfogade över uppgifter som utgjorde en början till motivering. (se punkterna 51, 53, 54 och 58) Hänvisning till domstolen den 30 oktober 1974, 188/73, Pugh mot rådet, REG 1974, s. 1099, punkt 14; domstolen den 9 december 1993, C‑115/92 P, parlamentet mot Volger, REG 1993, s. I‑6549, punkt 22; domstolen den 19 november 1998, C‑316/97 P, parlamentet mot Santana, REG 1998, s. I‑7597, punkt 29; förstainstansrätten den 12 februari 1992, T‑52/90, Volger mot parlamentet, REG 1992, s. II‑121, punkt 40, bekräftad genom parlamentet mot Volger, ovannämnt, punkterna 22–24; förstainstansrätten den 18 mars 1997, Lyons och T‑179/95, Picciolo och Caló mot regionkommittén, REGP 1997, s. I‑A‑51 och II‑155, punkt 34; förstainstansrätten den 26 januari 2000, T‑86/98, Gouloussis mot kommissionen, REGP 2000, s. I‑A‑5 och II‑23, punkterna 73–77; förstainstansrätten den 20 februari 2002, T‑117/01, Roman Parra mot kommissionen, REGP 2002, s. I‑A‑27 och II‑121, punkterna 26 och 30; förstainstansrätten den 12 december 2002, T‑135/00, Morello mot kommissionen, REGP 2002, s. I‑A‑265 och II‑1313, punkterna 34 och 37; förstainstansrätten den 15 september 2005, T‑132/03, Casini mot kommissionen, REGP 2005, s. I‑A‑253 och II‑1169, punkt 36 2. Tillsättningsmyndigheten har ett stort utrymme för skönsmässig bedömning när den fastställer vilka behörighetskriterier som skall vara uppfyllda beträffande de tjänster som skall tillsättas och lagligheten av meddelandet om lediga tjänster kan endast ifrågasättas vid en uppenbart felaktig bedömning vid preciseringen av de minimikvalifikationer som krävs för att tillsätta den ifrågavarande tjänsten. Vad gäller tjänsten som direktör kan institutionen, utan att göra sig skyldig till en uppenbart felaktig bedömning, anse att en viss erfarenhet eller kunskap inom området för det ifrågavarande direktoratet kan spela en mindre avgörande roll än allmänna egenskaper som förmågan att leda och att analysera eller ett gott omdöme, eftersom teknisk erfarenhet och kunskap alltid kan hittas på själva direktoratet. (se punkterna 72 och 74) Hänvisning till förstainstansrätten den 16 oktober 1990, T‑132/89, Coleman mot rådet, REG 1990, s. II‑549, punkt 27; förstainstansrätten den 3 mars 1993, T‑58/91, Booss och Jones kommissionen, REG 1993, s. II‑147, punkt 69; förstainstansrätten den 29 maj 1997, T‑6/96, King mot rådet, REGP 1997, s. I‑A‑119 och II‑357, punkt 100; Morello mot kommissionen, ovannämnt, punkt 69 3. Betygsrapporten utgör en oundgänglig bedömningsfaktor varje gång en tjänstemans karriär skall beaktas av en överordnad. Ett befordringsförfarande är således rättsstridigt när tillsättningsmyndigheten inte har kunnat jämföra kandidaternas kvalifikationer på grund av att betygsrapporterna för en eller flera tjänstemän har upprättats med en väsentlig försening. En sådan oegentlighet kan emellertid endast medföra att ett tillsättningsbeslut ogiltigförklaras när avsaknaden av en betygsrapport har kunnat ha avgörande inverkan på förfarandet. I detta avseende finns de skillnader mellan förfarandet med att tillsätta en tjänst genom förflyttning eller befordran, som sker i enlighet med artikel 29.1 a i tjänsteföreskrifterna, och ett befordringsförfarande, som sker i enlighet med artikel 45 i tjänsteföreskrifterna. Om avsikten med det senare förfarande är att anpassa karriären för tjänstemän på grundval av att de gjort bemödanden och visat på meriter i samband med utövandet av deras arbete, det vill säga att gottgöra de tjänstemän som tidigare visat prov på totalt sett högre kompetens, är avsikten med förfarandet med att tillsätta en ledig tjänst att i tjänstens intresse söka efter den tjänsteman som är mest lämpad att utföra de uppgifter som ingår i den tjänst som skall tillsättas. I samband med jämförelsen av de sökandes kvalifikationer är tillsättningsmyndigheten inte skyldig att grunda sin bedömning på betygsrapporter utan kan beakta andra omständigheter som har samband med de sökandes meriter, såsom uppgifter avseende deras administrativa eller personliga situation. Sådana uppgifter kan relativisera den bedömning som görs på grundval av betygsrapporter. (se punkterna 88 och 90–92) Hänvisning till domstolen den 27 januari 1983, 263/81, List mot kommissionen, REG 1983, s. 103, punkterna 25 och 26; domstolen den 12 februari 1987, 233/85, Coleman mot kommissionen, REG 1987, s. 739, punkt 5; förstainstansrätten den 3 mars 1993, T‑25/92, Vela Palacios mot CES, REG 1993, s. II‑201, punkterna 40 och 43; förstainstansrätten den 25 november 1993, T‑89/91, T‑21/92 och T‑89/92, X mot kommissionen, REG 1993, s. II‑1235, punkterna 49 och 50; förstainstansrätten den 5 mars 1998, T‑221/96, Manzo- Tafaro mot kommissionen, REGP 1998, s. I‑A‑115 och II‑307, punkt 18; förstainstansrätten den 24 februari 2000, T‑82/98, White mot kommissionen, REGP 2000, s. I‑A‑39 och II‑169, punkt 36; förstainstansrätten den 5 oktober 2000, T‑202/99, Wilson mot kommissionen, REGP 2000, s. I‑A‑201 och II‑911, punkt 40 ; Morello mot kommissionen, ovannämnt, punkt 89 4. Inom ramen för det utrymme för skönsmässig bedömning som tillsättningsmyndigheten har när den skall fastställa det de sätt på vilket de sökande skall jämföras, ankommer det på denna myndighet, liksom på vissa ansvariga överordnade vilka rådfrågas under förfarandet med att befordra eller att förflytta, att för varje steg av bedömningen av de sökanden, avgöra huruvida det vid det tillfället är nödvändigt att samla in ytterligare uppgifter eller bedömningskriterier genom en intervju med antingen alla eller endast vissa sökande för att kunna uttala sig med full kännedom om saken. Det finns ingen bestämmelse i tjänsteföreskrifterna som ger en sökande rätt till en intervju med sin eventuelle överordnade. Tillsättningsmyndigheten kan därför endast vara skyldig att organisera en intervju med de sökande till en tjänst, om och i den mån som en sådan skyldighet framgår av den rättsliga ram till vilken denna myndighet är knuten. Administrationens befogenhet att göra skönsmässiga bedömningar i samband med fastställandet av det förfarande eller det förfarandesätt som skall följas vid jämförelsen av ansökningarna, begränsas av nödvändigheten att göra en noggrann och opartisk bedömning i tjänstens intresse och i enlighet med principen om att alla tjänstemän skall behandlas lika, stadfäst, i allmänna ordalag, i artikel 5.3 i tjänsteföreskrifterna. Jämförelsen av kvalifikationer skall i praktiken ske från ett jämlikhetsperspektiv och utifrån jämförbara källor för information och upplysningar. (se punkterna 107, 108 och 110) Hänvisning till domstolen den 21 april 1983, 282/81, Price mot kommissionen, REG 1983, s. 1245, punkt 21; förstainstansrätten den 30 november 1993, T‑78/92, Weber mot parlamentet, REG 1993, s. II‑1299, punkt 15; förstainstansrätten den 30 november 1993, T‑76/92, Ryan mot parlamentet, REG 1993, s. II‑1281, punkt 20; förstainstansrätten den 5 november 2003, T‑240/01, Cougnon mot domstolen, REGP 2003, s. I‑A‑263 och II‑1283, punkterna 67 och 70 5. Tillsättningsmyndigheten har, i synnerhet vad gäller tjänster i lönegraderna A 1 och A 2, ett stort utrymme för skönsmässig bedömning vid jämförelsen av de kvalifikationer som sökandena till en sådan tjänst har åberopat. Utövandet av denna handlingsfrihet kräver emellertid att det görs en grundlig prövning av vad sökandena har åberopat och att de krav som ställts i meddelandet om lediga tjänster iakttas noggrant. Detta innebär att tillsättningsmyndigheten är skyldig att utesluta de sökande som inte uppfyller dessa villkor. Meddelandet om lediga tjänster utgör nämligen en rättslig ram som tillsättningsmyndigheten själv har ställt upp och som den noggrant skall iaktta. (se punkterna 120 och 121) Hänvisning till förstainstansrätten den 9 juli 2002, T‑158/01, Tilgenkamp mot kommissionen, REGP 2002, s. I‑A‑111 och II‑595, punkterna 50 och 51; förstainstansrätten den 11 november 2003, Gross, Hamilton mot CES, REGP 2003, s. I‑A‑281 och II‑1365, punkt 70