Mål C-4/05 Hasan Güzeli mot Oberbürgermeister der Stadt Aachen (begäran om förhandsavgörande från Verwaltungsgericht Aachen) ”Begäran om förhandsavgörande – Associeringen EEG–Turkiet – Fri rörlighet för arbetstagare – Artikel 10.1 i beslut nr 1/80 av associeringsrådet – Avslag på en turkisk arbetstagares ansökan om att beviljas förlängt uppehållstillstånd” Förslag till avgörande av generaladvokat Yates föredraget den 23 mars 2006 Domstolens dom (första avdelningen) av den 26 oktober 2006 …………………………………………… Sammanfattning av domen 1. Internationella avtal – Associeringsavtalet EEG–Turkiet – Det associeringsråd som inrättades genom avtalet om associering mellan EEG och Turkiet – Beslut nr 1/80 – Fri rörlighet för personer – Arbetstagare – Rätten för turkiska medborgare som tillhör den reguljära arbetsmarknaden i en medlemsstat att utöva avlönad verksamhet i den medlemsstaten och deras motsvarande rätt att beviljas uppehållstillstånd (Beslut nr 1/80 av associeringsrådet EEG–Turkiet, artikel 6.1) 2. Internationella avtal – Associeringsavtalet EEG–Turkiet – Det associeringsråd som inrättades genom avtalet om associering mellan EEG och Turkiet – Beslut nr 1/80 – Fri rörlighet för personer – Arbetstagare – Rätten för turkiska medborgare som tillhör den reguljära arbetsmarknaden i en medlemsstat att utöva valfri avlönad verksamhet i den medlemsstaten och deras motsvarande rätt att beviljas uppehållstillstånd (Beslut nr 1/80 av associeringsrådet EEG–Turkiet, artikel 6.1 och 6.2) 1. Artikel 6.1 första strecksatsen i beslut nr 1/80 av associeringsrådet EEG–Turkiet skall tolkas så, att en turkisk arbetstagare endast kan åberopa rättigheter enligt denna bestämmelse om hans avlönade verksamhet hos en annan arbetsgivare är förenlig med värdmedlemsstatens lagar och andra författningar om inresa och anställning. Det ankommer på den nationella domstolen att göra de nödvändiga bedömningarna för att avgöra om så är fallet avseende en turkisk arbetstagare som har bytt arbetsgivare innan den period på tre år som anges i artikel 6.1 andra strecksatsen i beslutet har löpt ut. (se punkterna 34, 36 och 54 samt domslutet) 2. Artikel 6.2 andra meningen i beslut nr 1/80 skall tolkas så, att syftet med bestämmelsen är att säkerställa att perioder under vilka en reguljär anställning har avbrutits på grund av ofrivillig arbetslöshet eller långvarig sjukdom inte påverkar de rättigheter som den turkiske arbetstagaren redan har förvärvat genom föregående anställningsperioder vars längd fastställs i de tre strecksatserna i artikel 6.1. (se punkterna 41, 42 och 55 samt domslutet) DOMSTOLENS DOM (första avdelningen) den 26 oktober 2006 ( * ) ”Begäran om förhandsavgörande – Associeringen EEG–Turkiet – Fri rörlighet för arbetstagare – Artikel 10.1 i beslut nr 1/80 av associeringsrådet – Avslag på en turkisk arbetstagares ansökan om att beviljas förlängt uppehållstillstånd” I mål C‑4/05, angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, som framställts av Verwaltungsgericht Aachen (Tyskland), genom beslut av den 29 december 2004 som inkom till domstolen den 6 januari 2005, i målet Byrd mot Oberbürgermeister der Stadt Aachen, meddelar DOMSTOLEN (första avdelningen) sammansatt av avdelningsordföranden Johnson samt domarna Hamilton och Nunez (referent), generaladvokat: Yates, justitiesekreterare: handläggaren Burns, efter det skriftliga förfarandet och förhandlingen den 12 januari 2006, med beaktande av de yttranden som avgetts av: – Byrd, genom Larson, Donaldson, – Tysklands regering, genom M. Lumma och Stevens, båda i egenskap av ombud, – Slovakiens regering, genom Gutierrez, i egenskap av ombud, – Europeiska gemenskapernas kommission, genom Smith och Clay, båda i egenskap av ombud, och efter att den 23 mars 2006 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande, följande Dom 1 Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 10.1 i beslut nr 1/80 av associeringsrådet EEG–Turkiet av den 19 september 1980 om utveckling av associeringen (nedan kallat beslut nr 1/80). Associeringsrådet inrättades genom avtalet om upprättandet av en associering mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Turkiet, som undertecknades den 12 september 1963 i Ankara av Republiken Turkiet å ena sidan och medlemsstaterna i EEG och gemenskapen å andra sidan och som ingicks, godkändes och bekräftades för gemenskapens räkning genom rådets beslut 64/732/EEG av den 23 december 1963 (EGT 217, 1964, s. 3685). 2 Begäran har framställts i ett mål mellan turkiske medborgaren Byrd och Oberbürgermeister der Stadt Aachen (nedan kallad Oberbürgermeister) och avser Schroeder avslag på en ansökan om förlängning av Page uppehållstillstånd. Tillämpliga bestämmelser De gemenskapsrättsliga bestämmelserna 3 Artikel 6.1 och 6.2 i beslut nr 1/80 har följande lydelse: ”1. Med undantag för bestämmelserna i artikel 7 om familjemedlemmars rätt till anställning har en turkisk arbetstagare på den reguljära arbetsmarknaden i en medlemsstat – rätt att efter ett års reguljär anställning i denna medlemsstat få sitt arbetstillstånd förnyat hos samma arbetsgivare om han har anställning, – rätt att efter tre års reguljär anställning, med undantag för det företräde som skall ges arbetstagare från gemenskapens medlemsstater, i denna medlemsstat inom samma yrke besvara ett erbjudande om anställning från valfri arbetsgivare som görs under normala förhållanden och som registrerats hos arbetsförmedlingen i denna medlemsstat, – rätt att efter fyra års reguljär anställning i denna medlemsstat utöva valfri avlönad verksamhet. 2. Semesterperioder och föräldraledighet samt frånvaro på grund av arbetsskada eller kortvarig sjukdom skall jämställas med perioder av reguljär anställning. Perioder av ofrivillig arbetslöshet, som i vederbörlig ordning bekräftats av behöriga myndigheter, samt frånvaro med anledning av långvarig sjukdom skall inte inskränka de rättigheter som erhållits med anledning av den föregående anställningsperioden utan att de därmed jämställs med perioder av reguljär anställning.” 4 I artikel 10.1 i beslut 1/80 föreskrivs följande: ”Gemenskapens medlemsstater skall gentemot turkiska arbetstagare på medlemsstaternas reguljära arbetsmarknad tillämpa regler som vad gäller avlöning och andra arbetsförhållanden inte innebär någon diskriminering på grund av nationalitet jämfört med de arbetstagare som är medborgare i någon av de andra medlemsstaterna.” Den nationella lagstiftningen 5 Enligt artikel 284.5 i tredje avdelningen av den tyska lagen om social trygghet (Socialgesetzbuch) gällde fram till och med den 31 december 2004 att ett arbetstillstånd endast fick beviljas under förutsättning att utlänningen fått ett uppehållstillstånd enligt artikel 5 i den tyska utlänningslagen (Ausländergesetz). 6 I samband med att den tyska invandringslagen (Zuwanderungsgesetz) trädde i kraft den 1 januari 2005 avskaffades arbetstillståndet. Frågan huruvida en utländsk arbetstagare får arbeta eller inte skall hädanefter framgå direkt av uppehållstillståndet. Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna 7 Det framgår av hänskjutandebeslutet att den turkiske medborgaren Byrd reste in i Tyskland den 13 september 1991. 8 Sedan han den 7 mars 1997 ingått äktenskap med en tysk medborgare beviljade Oberbürgermeister honom den 29 juli 1997 ett tidsbegränsat uppehållstillstånd på ett år. Arbetsförmedlingen i Aachen beviljade för övrigt den 31 juli 1997 ett arbetstillstånd som inte var tidsbegränsat och som gällde för all slags yrkesverksamhet. 9 Pham ansökte den 19 juni 1998 om att få sitt uppehållstillstånd förlängt. Han hade separerat från sin hustru den 8 juli 1998 och år 2002 upplöstes äktenskapet. 10 Den 6 januari 1999 förlängde Oberbürgermeister Hasan Güzelis uppehållstillstånd, först till den 6 december 1999 och därefter på nytt till den 9 oktober 2001, med påpekandet att Byrd hade vissa rättigheter enligt artikel 6.1 första strecksatsen i beslut 1/80. Uppehållstillståndet innehöll tilläggsvillkoret ”Verksamhet som egen företagare eller därmed jämförbar avlönad verksamhet får inte utövas. Arbetstillståndet gäller endast för anställning som kypare på Cafè Marmara i Aachen.” 11 Den 25 september 2001 ansökte Byrd om förlängning av uppehållstillståndet. 12 Den 1 oktober–31 december 1997, den 1 februari 1998–31 mars 1999 samt den 1 juni 1999–31 mars 2000 arbetade Byrd hos de olika företag som drev Hayes i Aachen (nedan kallat Café Marmara). Byrd arbetade som kypare. 13 Den 10 april 2000–14 december 2000 samt den 1 mars 2001–30 november 2001 var Byrd anställd som säsongsarbetare hos Printen und Schokoladenfabrik Lee GmbH & Co KG i Aachen (nedan kallat Fisher). Mellan anställningsperioderna uppbar han ersättning från arbetsförmedlingen i Aachen. Byrd har aldrig mottagit socialbidrag. 14 Sedan den 2 april 2002 och särskilt perioderna den 23 november 2002–5 december 2003 samt från den 2 juni 2004 fram till säsongsslutet 2004 arbetade han hos Fisher. 15 Byrd dömdes den 27 juni 2002 av Mcknight till böter för att två gånger ha överträtt bestämmelserna i Ausländergesetz. Överträdelsen bestod i att arbetet hos Fisher stred mot tilläggsvillkoret i uppehållstillståndet. 16 Oberbürgermeister avslog den 2 januari 2003 Page begäran om förlängning av uppehållstillståndet och Pham hotades därmed av utvisning till Turkiet. Page begäran om omprövning av detta beslut avslogs av Bezirksregierung Köln (den högsta regionala myndigheten med säte i Köln) genom beslut av den 20 juli 2004. Byrd väckte den 9 augusti 2004 talan vid Verwaltungsgericht Aachen. 17 Verwaltungsgericht Aachen beslutade därför att förklara målet vilande och ställa följande tolkningsfrågor till domstolen: ”1) Hindrar diskrimineringsförbudet i artikel 10.1 i beslut nr 1/80 en medlemsstat från att neka en turkisk arbetstagare, som – i likhet med Byrd i detta mål – vid den tidpunkt då det nationella uppehållstillstånd som ursprungligen hade beviljats honom upphörde att gälla, tillhörde medlemsstatens reguljära arbetsmarknad och hade ett icke tidsbegränsat tillstånd att inneha anställning, rätten att fortsättningsvis uppehålla sig i landet under den tid anställningen varar? Har det i detta sammanhang någon betydelse att den turkiska migrerande arbetstagarens arbetstillstånd har beviljats – – enligt nationell rätt och utan tidsbegränsning, – – enligt nationell rätt under förutsättning att det ursprungligen beviljade uppehållstillståndet fortsätter att gälla men likväl inte automatiskt upphör att gälla i och med att giltighetstiden för uppehållstillståndet löper ut, utan är giltigt till dess att utlänningen inte längre har rätt att ens tillfälligt uppehålla sig i medlemsstaten? 2) Får medlemsstaten mot bakgrund av artikel 10.1 i beslut nr 1/80 neka den turkiske arbettagaren rätt att uppehålla sig i landet när arbetstagaren, efter det att det uppehållstillstånd som senast beviljats honom upphört att gälla, är anställd som säsongsarbetare och således är arbetslös mellan anställningarna? 3) Påverkar en ändring av den tyska lagstiftningen om arbetstillstånd det förbud mot att neka någon rätt att uppehålla sig i landet som följer av artikel 10.1 i beslut nr 1/80?” Bedömning av tolkningsfrågorna 18 Det framgår av hänskjutandebeslutet att den nationella domstolen helt avfärdar antagandet att en turkisk medborgare i Page situation skulle kunna åberopa de rättigheter som föreskrivs i artikel 6.1 i beslut nr 1/80. Det är därför den hänskjutande domstolen har frågat sig om artikel 10.1 i beslut nr 1/80 eventuellt kan tillämpas. 19 För att kunna ge den hänskjutande domstolen ett användbart svar skall det först prövas huruvida påståendet att Page rätt att få sitt uppehållstillstånd förlängt inte kan baseras på artikel 6.1 i beslut nr 1/80 är korrekt. Artikel 6.1 i beslut 1/80 20 I artikel 6.1 i beslut nr 1/80 anges de grundvillkor avseende rätten att ta anställning som skall vara uppfyllda för att turkiska medborgare som tillhör den reguljära arbetsmarknaden i en medlemsstat skall kunna beviljas arbetstillstånd och få det förlängt. 21 Enligt första strecksatsen i denna bestämmelse krävs det ett års reguljär anställning för att den turkiska arbetstagaren skall få sitt arbetstillstånd förnyat hos samma arbetsgivare. 22 Enligt andra strecksatsen i samma bestämmelse får den turkiske arbetstagaren efter tre års reguljär anställning besvara ett erbjudande om anställning inom samma yrke från valfri arbetsgivare. 23 Enligt tredje strecksatsen i denna bestämmelse får den turkiske arbetstagaren efter fyra års reguljär anställning utöva valfri avlönad verksamhet. 24 Domstolen erinrar om att den vid upprepade tillfällen slagit fast att artikel 6.1 i beslut nr 1/80 har direkt effekt i medlemsstaterna, varmed turkiska medborgare som uppfyller de föreskrivna villkoren direkt skall kunna göra gällande de rättigheter som de gradvis, beroende på hur länge den avlönade verksamheten i värdmedlemsstaten har utövats, tilldelas enligt de olika strecksatserna i denna bestämmelse (se bland annat dom av den 20 september 1990 i mål C-192/89, Zuniga, REG 1990, s. I-3461, punkt 26,, svensk specialutgåva, volym 10, s. 507, och av den 19 november 2002 i mål C-188/00, Taylor, REG 2002, s. I-10691, punkt 26). 25 De rättigheter i fråga om anställning som den turkiske arbetstagaren tilldelas genom nämnda bestämmelse åtföljs av en motsvarande rätt för arbetstagaren att uppehålla sig i landet. I annat fall blir rätten till tillträde till arbetsmarknaden och rätten att inneha en anställning helt utan verkan (domen i det ovannämnda målet Taylor, punkt 27). 26 Det framgår av själva ordalydelsen av artikel 6.1 i beslut nr 1/80 att det i denna artikel förutsätts att den berörde är en turkisk arbetstagare som befinner sig i en medlemsstat, att han tillhör den reguljära arbetsmarknaden i värdmedlemsstaten och att han där innehaft en reguljär anställning under en viss tid (domen i det ovannämnda målet Taylor, punkt 28). 27 Det skall således undersökas om Byrd, när hans uppehållstillstånd löpte ut den 9 oktober 2001, vilket är den tidpunkt när Pham ansökte om att uppehållstillståndet skulle förlängas (nedan kallad den relevanta tidpunkten), uppfyllde villkoren för att komma i åtnjutande av de rättigheter som fastställs i artikel 6.1. 28 Det framgår av de handlingar som har ingetts till domstolen att Byrd vid den relevanta tidpunkten var anställd hos Fisher. Detta arbete hade påbörjats den 10 april 2000, det vill säga efter det att Pham hade slutat sin anställning hos sin första arbetsgivare, Hayes, där han hade arbetat under perioden den 1 oktober 1997–31 mars 2000 med vissa avbrott. 29 Det skall emellertid erinras om att det angavs i Page uppehållstillstånd, som förlängdes av de tyska myndigheterna till den 6 december 1999 och sedan till den 9 oktober 2001, att Byrd kunde åberopa de rättigheter som föreskrivs i artikel 6.1 första strecksatsen i beslut nr 1/80. Page uppehållstillstånd innehöll därför följande tilläggsvillkor: ”Verksamhet som egen företagare eller därmed jämförbar avlönad verksamhet får inte utövas. Arbetstillståndet gäller endast för arbete som kypare på Café Marmara i Aachen. ” 30 Genom att i uppehållstillståndet begränsa Page arbetsmöjligheter till arbete hos Café Marmara har de tyska myndigheterna slagit fast vilka rättigheter som Byrd vid denna tidpunkt hade enligt artikel 6.1 i beslut nr 1/80. För att ha rätt att (inom samma yrke) besvara ett erbjudande om anställning från valfri arbetsgivare skulle Byrd ha varit anställd hos sin första arbetsgivare, Hayes, i tre år enligt andra strecksatsen i ovannämnda bestämmelse. Det har han inte varit. 31 Det skall emellertid prövas huruvida Byrd, efter att ha varit anställd hos Fisher i ett år, kan härleda en rätt att få sitt arbetstillstånd förlängt ur artikel 6.1 första strecksatsen i beslut nr 1/80. För att han skall ha en sådan rätt enligt denna bestämmelse skall Byrd ha varit verksam på den reguljära arbetsmarknaden i värdmedlemsstaten vid den relevanta tidpunkten. 32 Det framgår av fast rättspraxis att begreppet ”den reguljära arbetsmarknaden”, vilket åsyftas i artikel 6.1 i beslut nr 1/80, skall anses avse samtliga arbetstagare som följer den berörda värdmedlemsstatens lagar och författningar vad avser inresa i landet och anställning och som därmed har rätt att utöva yrkesverksamhet i denna stat (domen i målet Taylor, punkt 39). 33 För att komma i åtnjutande av de rättigheter som anges i de tre strecksatserna i artikel 6.1 i beslut nr 1/80 behöver den turkiske arbetstagaren sålunda endast ha följt värdmedlemsstatens lagstiftning om inresa i landet och om utövande av en avlönad verksamhet (dom av den 10 februari 2000 i mål C-340/97, Nazli, REG 2000, s. I-957, punkt 32). 34 Vad beträffar detta villkor skall det påpekas att artikel 6.1 första strecksatsen i beslut nr 1/80 inte skall tolkas så, att en turkisk arbetstagare kan härleda några rättigheter ur denna bestämmelse om han utövar avlönad verksamhet hos en annan arbetsgivare utan att uppfylla de villkor som föreskrivs i andra strecksatsen i samma bestämmelse. 35 Det framgår icke desto mindre av motiveringen för hänskjutandebeslutet samt av den första frågans ordalydelse att den nationella domstolen anser att Byrd vid den relevanta tidpunkten ”tillhörde [den] reguljära arbetsmarknad[en]” i värdmedlemsstaten. 36 Eftersom domstolen enligt artikel 234 EG inte är behörig att vid begäran om förhandsavgörande tolka bestämmelser i nationell rätt (se dom av den 26 september 1996 i mål C-341/94, Allain, REG 1996, s. I- 4631, punkt 11) är det den nationella domstolen som skall göra de nödvändiga bedömningarna för att avgöra om Byrd vid den relevanta tidpunkten uppfyllde de villkor som han hade ålagts av de tyska myndigheterna för att få utöva avlönad verksamhet, särskilt mot bakgrund av den betydelse som villkoret i uppehållstillståndet angående anställningen hos Café Marmara har enligt tysk rätt. Den nationella domstolen skall därför pröva om detta villkor har företräde framför det arbetstillstånd som Byrd beviljades den 31 juli 1997 och som avsåg alla typer av yrkesverksamhet. 37 Om den hänskjutande domstolen vid denna prövning finner att Byrd inte var verksam på den reguljära arbetsmarknaden i Tyskland vid den relevanta tidpunkten är det korrekt att Byrd inte har möjlighet att få sitt uppehållstillstånd förlängt med stöd av artikel 6.1 i beslut nr 1/80. 38 Om den hänskjutande domstolen däremot finner att Byrd vid den relevanta tidpunkten tillhörde den reguljära arbetsmarknaden kan Pham åberopa sina rättigheter enligt artikel 6.1 första strecksatsen i beslut nr 1/80 mot bakgrund av de perioder som han varit anställd hos Fisher. Det ankommer på den nationella domstolen att pröva om detta arbete har karaktär av reguljär anställning i den mening som detta uttryck nämns i artikel 6.1. Det skall i detta sammanhang påpekas att begreppet reguljär anställning är ett gemenskapsrättsligt begrepp som förutsätter en permanent och inte bara ett tillfälligt gästspel på en medlemsstats arbetsmarknad (se domen i det ovannämnda målet Zuniga, punkt 30, och dom av den 30 september 1997 i mål C-98/96, Lyons, REG 1997, s. I-5179, punkt 59). 39 Det framgår av de handlingar som ingetts till domstolen att Byrd var anställd hos Fisher som säsongsarbetare och att det förekom vissa perioder utan arbete (nämligen perioden den 14 december 2000–1 mars 2001) under hans yrkesverksamhet. Det skall därför prövas om denna omständighet får några konsekvenser för bedömningen av hur länge Byrd har varit reguljärt anställd. 40 Vad beträffar beräkningen av de reguljära anställningsperioderna, som nämns i tredje strecksatsen i artikel 6.1 i beslut nr 1/80, föreskrivs det i artikel 6.2 en bestämmelse till förmån för turkiska arbetstagare som tillfälligt saknar arbete som innebär att det skall tas hänsyn till varför och hur länge vederbörande inte har varit yrkesverksam. 41 Det framgår av andra meningen i artikel 6.2 i beslut nr 1/80 att perioder utan arbete på grund av långvarig sjukdom eller ofrivillig arbetslöshet (det vill säga när avbrottet inte kan hänföras till arbetstagaren) inte skall inskränka de rättigheter som erhållits med anledning av den föregående anställningsperioden utan att de därmed jämställs med perioder av reguljär anställning. 42 Det enda syftet med sistnämnda bestämmelse är således att en turkisk arbetstagare, som återupptar sitt arbete efter att ha tvingats göra ett tillfälligt avbrott på grund av sjukdom av längre varaktighet eller ofrivillig arbetslöshet inte i likhet med en turkisk medborgare som ännu inte har utövat avlönad verksamhet i den berörda medlemsstaten skall tvingas börja från början vad avser de perioder av reguljär anställning som avses i artikel 6.1 första–tredje strecksatserna i beslut nr 1/80 (se, för ett liknande resonemang, dom av den 23 januari 1997 i mål C-171/95, Tetik, REG 1997, s, I-329, punkt 39, och av den 10 januari 2006 i mål C-230/03, Sedef, REG 2006, s. I-157, punkt 52). 43 Det framgår av motiveringen till hänskjutandebeslutet att den hänskjutande domstolen har grundat sitt resonemang på den omständighet att det uteslutande är tidigare anställningsperioder som uppfyller villkoret om anställningens längd i de tre strecksatserna i artikel 6.1 i beslut nr 1/80 som inte påverkas av de avbrott i yrkesverksamheten som anges i artikel 6.2 andra meningen i beslut nr 1/80. Tanken bakom den nationella domstolens bedömning är att Byrd skulle ha varit anställd i minst ett år (den längd som anges i artikel 6.1 första strecksatsen i beslut nr 1/80) för att förvärva en sådan ”rättighet” som avses i artikel 6.2 andra meningen i beslut nr 1/80 och där ett tillfälligt avbrott saknar betydelse. 44 En sådan tolkning är förenlig med syftet med artikel 6.2 andra meningen i beslut nr 1/80, som är att säkerställa att de rättigheter som den turkiske arbetstagaren redan har erhållit på grund av föregående anställningsperioder bevaras och skyddas. Termen ”rättigheter” som används i bestämmelsen innebär att det inte är fråga om vilken längd som helst, inte ens den kortaste, utan om föregående anställningsperioder som har en tillräcklig längd för att skapa en rätt till anställning. Denna rättighet skall, enligt bestämmelsens inneboende logik, bestå även om yrkesverksamheten tillfälligt avbryts på grund av omständigheter som inte kan hänföras till den turkiske arbetstagaren. 45 I förevarande fall hade Byrd när anställningen hos Fisher avbröts ännu inte erhållit en sådan ”rättighet”, eftersom han endast varit anställd i åtta månader (den 10 april 2000–14 december 2000), vilket inte är tillräckligt för att ge upphov till en rättighet enligt artikel 6.1 i beslut nr 1/80. 46 Tolkningsfrågorna skall således prövas mot bakgrund av de synpunkter som angetts ovan. Artikel 10 i beslut nr 1/80 47 Den hänskjutande domstolen har ställt tre frågor rörande tolkningen av artikel 10.1 i beslut nr 1/80. 48 Det framgår av ordalydelsen av artikel 10.1 i beslut nr 1/80 att de rättigheter som anges i denna bestämmelse, liksom de rättigheter som anges i artikel 6.1 i beslut nr 1/80, är beroende av att den turkiske arbetstagaren tillhör den reguljära arbetsmarknaden i den berörda medlemsstaten. 49 Vad beträffar relevansen av att den turkiske arbetstagaren har bytt arbetsgivare innan den period på tre år som anges i artikel 6.1 andra strecksatsen i beslut nr 1/80 har löpt ut skall det, som påpekats i punkt 36 i denna dom, erinras om att det ankommer på den nationella domstolen att tolka bestämmelserna i nationell rätt och att göra de nödvändiga bedömningarna. 50 Om det vid den nationella domstolens prövning av bestämmelserna i tysk rätt skulle visa sig att Byrd vid den relevanta tidpunkten inte uppfyllde villkoret om att tillhöra den reguljära arbetsmarknaden är det uteslutet att tillämpa artikel 10.1 i beslut nr 1/80 för att få till stånd en förlängning av Güzelis uppehållstillstånd. 51 Om det däremot skulle visa sig att Byrd vid den relevanta tidpunkten faktiskt tillhörde den reguljära arbetsmarknaden aktualiseras frågan huruvida han då kan åberopa artikel 10.1 i beslut nr 1/80. 52 Byrd har i detta sammanhang i sina yttranden till domstolen hänvisat till hur en liknande bestämmelse i samarbetsavtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Konungariket Marocko, undertecknat i Rabat den 27 april 1976 och godkänt på gemenskapens vägnar genom rådets förordning (EEG) nr 2211/78 av den 26 september 1978 (EGT L 264, s. 1; svensk specialutgåva, område 11, volym 5, s. 18), har tolkats av domstolen i dom av den 2 mars 1999 i mål Bishop, Eddline El-Yassini (REG 1999, s. Martin), punkterna 62–64), och varur det kan utläsas att även om det för närvarande inte i princip är förbjudet för en medlemsstat att neka att förlänga uppehållstillståndet för en marockansk arbetstagare som staten tidigare beviljat inresa och givit tillstånd att där utöva yrkesverksamhet, när det ursprungliga skälet för att bevilja uppehållstillstånd inte längre föreligger vid den tidpunkt då hans uppehållstillstånd upphör att gälla. Det vore emellertid annorlunda om den hänskjutande domstolen skulle fastställa att den mottagande medlemsstaten hade givit den migrerande marockanske arbetstagaren precisa rättigheter i fråga om innehav av anställning, vilka var mer omfattande än de rättigheter som medlemsstaten beviljat i fråga om uppehåll. 53 Det ankommer emellertid på den hänskjutande domstolen att bedöma huruvida en sådan situation föreligger i målet vid den nationella domstolen med särskilt beaktande av att Byrd har dömts för att inte ha följt de villkor som angavs i uppehållstillståndet. 54 Mot bakgrund av vad som har anförts ovan skall den hänskjutande domstolens fråga besvaras så, att artikel 6.1 första strecksatsen i beslut nr 1/80 skall tolkas på följande sätt. En turkisk arbetstagare kan endast åberopa rättigheter enligt denna bestämmelse om hans avlönade verksamhet hos en annan arbetsgivare är förenlig med värdmedlemsstatens lagar och andra författningar om inresa och anställning. Det ankommer på den nationella domstolen att göra de nödvändiga bedömningarna för att kunna avgöra om så är fallet avseende en turkisk arbetstagare som har bytt arbetsgivare innan den period på tre år som anges i artikel 6.1 andra strecksatsen i beslut nr 1/80 har löpt ut. 55 Artikel 6.2 andra meningen i beslut nr 1/80 skall tolkas så, att bestämmelsens syfte är att säkerställa att perioder under vilka en reguljär anställning har avbrutits på grund av ofrivillig arbetslöshet eller långvarig sjukdom inte påverkar de rättigheter som den turkiske arbetstagaren redan har förvärvat genom föregående anställningsperioder vars längd anges i de tre strecksatserna i artikel 6.1. Rättegångskostnader 56 Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla. Mot denna bakgrund beslutar domstolen (första avdelningen) följande: Artikel 6.1 första strecksatsen i beslut nr 1/80 av associeringsrådet EEG–Turkiet av den 19 september 1980 om utveckling av associationen skall tolkas så, att en turkisk arbetstagare endast kan åberopa rättigheter enligt denna bestämmelse om hans avlönade verksamhet hos en annan arbetsgivare är förenlig med värdmedlemsstatens lagar och andra författningar om inresa och anställning. Det ankommer på den nationella domstolen att göra de nödvändiga bedömningarna för att avgöra om så är fallet avseende en turkisk arbetstagare som har bytt arbetsgivare innan den period på tre år som anges i artikel 6.1 andra strecksatsen har löpt ut. Artikel 6.2 andra meningen i beslut nr 1/80 skall tolkas så, att syftet med bestämmelsen är att säkerställa att perioder under vilka en reguljär anställning har avbrutits på grund av ofrivillig arbetslöshet eller långvarig sjukdom inte påverkar de rättigheter som den turkiske arbetstagaren redan har förvärvat genom föregående anställningsperioder vars längd fastställs i de tre strecksatserna i artikel 6.1. Underskrifter * Rättegångsspråk: tyska.