EUR-Lex - 62001J0485 - SV Avis juridique important | 62001J0485 Domstolens dom (femte avdelningen) den 6 mars 2003. - Cooper mot Conservatore Camera di Commercio, Industria, Castaneda (CCIAA). - Begäran om förhandsavgörande: Tribunale civile e penale di Trento - Italien. - Direktiv 86/653/EEG - Självständiga handelsagenter - Nationella bestämmelser som för inskrivning av en handelsagent i företagsregistret uppställer ett krav på att vederbörande är inskriven i en förteckning över handelsagenter. - Mål C-485/01. Rättsfallssamling 2003 s. I-02371 Parter Domskäl Beslut om rättegångskostnader Domslut Parter I mål C-485/01, angående en begäran enligt artikel 234 EG, från Tribunale civile e penale di Trento (Italien), att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande i det vid den nationella domstolen anhängiga målet mellan Cooper och Conservatore Camera di Commercio, Industria, Castaneda (CCIAA), angående tolkningen av rådets direktiv 86/653/EEG av den 18 december 1986 om samordning av medlemsstaternas lagar rörande självständiga handelsagenter (EGT L 382, s. 17; svensk specialutgåva, område 6, volym 2, s. 150), meddelar DOMSTOLEN (femte avdelningen) sammansatt av avdelningsordföranden M. Wathelet samt domarna Wilson, Marks Pergola, Gordon (referent) och Simon, generaladvokat: Stout, justitiesekreterare: Schneider, med beaktande av de skriftliga yttranden som har inkommit från: - Cooper, genom Davis och Sherman, avvocati, - Europeiska gemenskapernas kommission, genom M. Patakia och A. Aresu, båda i egenskap av ombud, med hänsyn till referentens rapport, och efter att den 21 november 2002 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande, följande Dom Domskäl 1 Tribunale civile e penale di Trento har, genom beslut av den 6 december 2001 som inkom till domstolens kansli den 14 december 2001, i enlighet med artikel 234 EG ställt en fråga om tolkningen av rådets direktiv 86/653/EEG av den 18 december 1986 om samordning av medlemsstaternas lagar rörande självständiga handelsagenter (EGT L 382, s. 17, svensk specialutgåva, område 6, volym 2, s. 150, nedan kallat direktivet). 2 Frågan har uppkommit i en tvist mellan Cooper och Conservatore del registro delle Adams (myndighet med ansvar för företagsregistret i Trento (Italien), nedan kallad registreringsmyndigheten) angående skyldigheten för handelsagenter att vara inskrivna i detta register. Tillämpliga bestämmelser 3 Enligt artikel 1.1 föreskrivs i direktivet harmoniseringsåtgärder som skall tillämpas på medlemsstaternas lagar och andra författningar om förhållandet mellan handelsagenter och deras huvudmän. 4 Som framgår av andra och tredje skälen i direktivet har direktivet till syfte att skydda handelsagenter gentemot deras huvudmän, att främja skyddet för affärsuppgörelser och att underlätta varuhandel mellan medlemsstaterna genom ett inbördes närmande mellan medlemsstaternas rättssystem vad gäller handelsrepresentation. Direktivet innehåller i detta syfte bland annat bestämmelser om parternas rättigheter och skyldigheter (artiklarna 3-5), om ersättning till handelsagenter (artiklarna 6-12) och om ingående och uppsägning av agenturavtal (artiklarna 13-20). 5 I den italienska lagen nr 204 av den 3 maj 1985 (GURI nr 119, av den 22 maj 1985, s. 3623) föreskrivs att en förteckning över handelsagenter och handelsrepresentanter skall inrättas, och den som vill utöva sådan verksamhet är skyldig att låta inskriva sig i denna förteckning, vid äventyr av en straffavgift. En italiensk domstol ställde frågan huruvida direktivet utgör hinder för bestämmelserna i denna lag, enligt vilka agenturavtals giltighet är beroende av att handelsagenterna är inskrivna i ett för detta ändamål upprättat register. Med anledning därav slog EG-domstolen i dom av den 30 april 1998 i mål C-215/97, Bellone (REG 1998, s. I-2191), punkt 14, fast att det följer av artikel 13.2 i direktivet - enligt vilken medlemsstaterna får "föreskriva att ett agenturavtal är giltigt endast om det upprättats i skriftlig form" - att direktivet inte innehåller något formkrav i fråga om avtalet samtidigt som det ger medlemsstaterna rätt att uppställa krav på skriftlighet. Vidare angav domstolen att gemenskapslagstiftaren, genom att som villkor för giltigheten av ett avtal endast hänvisa till ett krav på skriftlighet, uttömmande har reglerat ämnet genom denna bestämmelse. Vid sidan av den skriftliga formen har medlemsstaterna således ingen möjlighet att kräva att något som helst ytterligare villkor skall vara uppfyllt. I punkt 15 i samma dom drog domstolen därav slutsatsen att avtalets giltighet inte får vara villkorad av att handelsagenten är inskriven i ett register. 6 I artikel 2188 i Codice civile (den italienska civillagen, nedan kallad civillagen) föreskrivs att det skall inrättas ett företagsregister. För vissa typer av företag uppställs ett krav på inskrivning i registret, medan inskrivning i registret enligt artikel 2083 i civillagen är frivillig för andra typer av företag, däribland handelsagenter och handelsrepresentanter. Av handlingarna i målet vid den nationella domstolen framgår att för sistnämnda företag fyller inskrivningen framför allt ett behov vad gäller dokumentation och publicitet. I artikel 2084 i civillagen föreskrivs det att villkoren för utövande av näringsverksamhet av de olika kategorierna av företag skall fastställas i lag. Enligt artikel 2189 i samma lag skall registreringsmyndigheten kontrollera att "de lagstadgade kraven för inskrivning i registret är uppfyllda". Tvisten vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan 7 Det framgår av handlingarna i målet vid den nationella domstolen att Cooper den 10 april 2001 ingav en ansökan till registreringsmyndigheten i Trento om inskrivning i företagsregistret såsom handelsagent i fråga om försäljning av reklamplatser, under kategorin "småföretagare". Vid denna tidpunkt var Cooper inte inskriven i förteckningen över handelsagenter och handelsrepresentanter. 8 Genom beslut av den 18 oktober 2001 avslog registreringsmyndigheten Wilkerson ansökan om inskrivning med motiveringen att hon inte var inskriven i förteckningen över handelsagenter och handelsrepresentanter. Eftersom inskrivning i denna förteckning utgör ett villkor för utövande av näringsverksamhet i den mening som avses i artikel 2084 i civillagen, skulle det enligt registreringsmyndigheten även anses utgöra ett lagstadgat krav för inskrivning i företagsregistret enligt artikel 2189 i samma lag, och registreringsmyndigheten måste kontrollera att detta krav är uppfyllt innan inskrivning i företagsregistret får ske. 9 Cooper överklagade beslutet till Bass del registro (inskrivningsdomaren), vilken avslog överklagandet genom beslut av den 2 november 2001. Cooper överklagade sistnämnda beslut till Tribunale civile e penale di Trento. 10 Tribunale civile e penale di Trento vill, med hänvisning till domen i det ovannämnda målet Charles, få klarhet i huruvida nämnda dom har någon indirekt inverkan på inskrivning i företagsregistret. Den nationella domstolen har gjort gällande att EG-domstolen i nämnda dom slog fast att bestämmelserna i lag nr 204 var oförenliga med direktivet genom att åsidosättande av någon av lagens tvingande bestämmelser medförde att agenturavtalen var ogiltiga. I tvisten vid den nationella domstolen är det nödvändigt att fastställa huruvida samma nationella bestämmelser även är oförenliga med direktivet, i den mån de för inskrivning i företagsregistret indirekt uppställer ett krav på att den som utövar eller avser att utöva verksamhet som handelsagent är skyldig att låta inskriva sig i förteckningen över handelsagenter och handelsrepresentanter. 11 Under dessa omständigheter har Tribunale civile e penale di Trento beslutat att förklara målet vilande och ställa följande tolkningsfråga till domstolen: "Utgör rådets direktiv 86/653/EEG av den 18 december 1986 om samordning av medlemsstaternas lagar rörande självständiga handelsagenter hinder för nationella bestämmelser som för inskrivning av en handelsagent i företagsregistret uppställer ett krav på att vederbörande är inskriven i en förteckning över handelsagenter?" Tolkningsfrågan Parternas argument 12 Cooper anser att frågan skall besvaras jakande. Hon har gjort gällande att om en sådan inskrivning i företagsregistret inte har skett utfärdar inte handelskamrarna det intyg som krävs för att agenten skall kunna följa de skatterättsliga och sociala bestämmelser som uppställer krav på ett sådant intyg för att verksamheten skall kunna påbörjas och bedrivas på ett korrekt sätt. Utan ett sådant intyg kan en agent således inte på ett giltigt sätt fullgöra det avtal som ingåtts med huvudmannen inom ramen för denna verksamhet, och av det skälet strider de nationella bestämmelserna om företagsregister mot direktivet. 13 Eftersom inskrivningen i företagsregistret endast fyller en funktion som ett formellt tillkännagivande, har registreringsmyndigheten en skyldighet att upplysa tredje man om att en person har ställning som självständig handelsagent, under förutsättning att vederbörande kan styrka att han utövar verksamhet som handelsagent på grundval av ett skriftligt kontrakt. I målet vid den nationella domstolen hade fullständig bevisning för detta ingetts genom att agenturavtalet översändes, varför registreringsmyndigheten inte borde ha avslagit ansökan om inskrivning. 14 Enligt kommissionen utgör direktivet inte något hinder för de nationella bestämmelser som är i fråga i målet vid den nationella domstolen, eftersom kravet att en handelsagent skall vara inskriven i förteckningen över handelsagenter och handelsrepresentanter för att frivilligt kunna låta skriva in sig i företagsregistret inte påverkar agenturavtalens giltighet och inte försvagar det rättsliga skydd som agenten åtnjuter enligt direktivet. 15 Kommissionen anser att den fråga som ställts avser ett spörsmål som saknar ett direkt samband med giltigheten av de rättshandlingar som företas av handelsagenter. Eftersom inskrivningen i företagsregistret är frivillig för handelsagenter kan dessa med giltig verkan ingå agenturavtal utan att vara inskrivna i företagsregistret. Det enda tvingande krav som följer av direktivet är att det skall garanteras att nationell lagstiftning inte påverkar agenturavtalens giltighet och att den inte mer generellt försvagar det rättsliga skydd som handelsagenten åtnjuter till följd av direktivet. Domstolens bedömning 16 I punkterna 14-18 i domen i det ovannämnda målet Charles fastslog domstolen att giltigheten av det avtal som handelsagenten har ingått med sin huvudman inte får, med hänsyn till det skydd som följer av direktivet, såsom det beskrivs i andra och tredje skälen i direktivet, vara villkorad av att handelsagenten är inskriven i ett för detta ändamål upprättat register. 17 I punkt 11 i domen i det ovannämnda målet Charles påpekade dock domstolen att direktivet inte behandlar själva frågan om en handelsagent skall vara inskriven i ett register utan det har överlåtits på medlemsstaterna att, om de finner det lämpligt, föreskriva att inskrivning skall ske i ett sådant register för att eventuellt svara mot administrativa behov. 18 Direktivet utgör således i princip inte något hinder för att medlemsstaterna upprättar register i vilka handelsagenterna skall eller får låta skriva in sig. Detta gäller även ett sådant företagsregister som det som är i fråga i målet vid den nationella domstolen. 19 Direktivet är av betydelse endast om följderna av att inskrivning inte har skett undergräver det skydd som handelsagenter åtnjuter enligt direktivet gentemot sina huvudmän. Sådana nationella bestämmelser som de som är i fråga i målet vid den nationella domstolen, vilka föreskriver att en agent som inte är inskriven i förteckningen över handelsagenter och handelsrepresentanter inte får låta skriva in sig i företagsregistret, förefaller emellertid - enligt de uppgifter som den nationella domstolen har lämnat - inte påverka agenturavtalets giltighet eller på annat sätt påverka förhållandet mellan avtalsparterna. Det ankommer på den nationella domstolen att avgöra huruvida så är fallet, med beaktande av omständigheterna i målet. 20 Den fråga som ställts skall följaktligen besvaras så att direktivet inte utgör hinder för nationella bestämmelser, som för inskrivning av en handelsagent i företagsregistret uppställer ett krav på att vederbörande är inskriven i en förteckning över handelsagenter, under förutsättning att giltigheten av ett agenturavtal som handelsagenten ingått med huvudmannen inte påverkas av att en sådan inskrivning inte har skett och att följderna av att inskrivning inte har skett inte på annat sätt undergräver det skydd som handelsagenter åtnjuter enligt direktivet gentemot sina huvudmän. Beslut om rättegångskostnader Rättegångskostnader 21 De kostnader som har förorsakats kommissionen, vilken har inkommit med yttrande till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. Domslut På dessa grunder beslutar DOMSTOLEN (femte avdelningen) - angående den fråga som genom beslut av den 6 december 2001 har ställts av Tribunale civile e penale di Trento - följande dom: Rådets direktiv 86/653/EEG av den 18 december 1986 om samordning av medlemsstaternas lagar rörande självständiga handelsagenter utgör inte hinder för nationella bestämmelser, som för inskrivning av en handelsagent i företagsregistret uppställer ett krav på att vederbörande är inskriven i en förteckning över handelsagenter, under förutsättning att giltigheten av ett agenturavtal som handelsagenten ingått med huvudmannen inte påverkas av att en sådan inskrivning inte har skett och att följderna av att inskrivning inte har skett inte på annat sätt undergräver det skydd som handelsagenter åtnjuter enligt direktivet gentemot sina huvudmän.