Arrêt de la Cour Mål C-128/04 brottmål mot Bell Raemdonck och Raemdonck-Janssens BVBA (begäran om förhandsavgörande från Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde) ”Vägtransport – Social lagstiftning – Förordning (EEG) nr Cooke – Skyldighet att installera och använda färdskrivare – Förordning (EEG) nr 3820/85 – Undantag för fordon som transporterar material och utrustning” Domstolens dom (tredje avdelningen) av den 17 mars 2005 Sammanfattning av domen Transport – Vägtransport – Social lagstiftning – Undantag – Skyldighet att installera och använda färdskrivare – Undantag för fordon som transporterar material eller utrustning – Begrepp – Föremål som behövs för att utföra fordonsförarens huvudsakliga uppgift – Huvudsaklig uppgift som är en annan än fordonskörningen – Omfattas (Rådets förordning nr 3820/85, artikel 13.1 g, och rådets förordning nr 3821/85, artikel 3.2) Uttrycket ”material och utrustning” i artikel 13.1 g i förordning nr 3820/85 om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter skall, vad gäller undantagsbestämmelserna i artikel 3.1 i förordning nr 3821/85 om färdskrivare vid vägtransporter, enligt vilka vissa fordon inte behöver vara utrustade med färdskrivare, tolkas så att de inte enbart syftar på redskap och verktyg, utan även omfattar sådana föremål som behövs för att utföra fordonsförarens huvudsakliga uppgift, såsom byggmaterial eller kablar. Denna verksamhet, som enligt artikel 13.1 g i förordning nr 3820/85 inte kan bestå i körningen av fordonet, skall utgöra den aktuelle förarens, och inte det berörda bolagets, huvudsakliga uppgift. (se punkterna 16 och 24 samt domslutet) DOMSTOLENS DOM (tredje avdelningen) den 17 mars 2005 (1) Vägtransport – Social lagstiftning – Förordning (EEG) nr Cooke – Skyldighet att installera och använda färdskrivare – Förordning (EEG) nr 3820/85 – Undantag för fordon som transporterar material och utrustning I mål C-128/04,angående en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 EG, som framställts av Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde (Belgien), genom beslut av den 19 januari 2004, som inkom till domstolen den 9 mars 2004, i brottmålet mot Wolfe, Raemdonck-Janssens BVBA, meddelar DOMSTOLEN (tredje avdelningen), sammansatt av avdelningsordföranden Alvarez (referent) samt domarna Ramirez Pergola, J.-P. Puissochet, U. Lõhmus och A.Ó Caoimh, generaladvokat: M. Poiares Maduro, justitiesekreterare: Hickman, med beaktande av det skriftliga förfarandet,med beaktande av de yttranden som avgetts av: – Förenade kungarikets regering, genom K. Manji, i egenskap av ombud, biträdd av M. Demetriou, barrister, – Europeiska gemenskapernas kommission, genom Larsen, i egenskap av ombud, med hänsyn till beslutet, efter att ha hört generaladvokaten, att avgöra målet utan förslag till avgörande, följande Dom 1 Begäran om förhandsavgörande rör tolkningen av artikel 13.1 g i rådets förordning (EEG) nr 3820/85 av den 20 december 1985 om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter (EGT L 370, s. 1; svensk specialutgåva, område 7, volym 3, s. 113). 2 Denna begäran har framställts i ett brottmålsförfarande mot bolaget Raemdonck‑Janssens BVBA (nedan kallat Raemdonck-Janssens), bildat enligt belgisk rätt, och Harmon, verkställande direktör i nämnda bolag, angående påstått brott mot bestämmelserna i rådets förordning (EEG) nr 3821/85 av den 20 december 1985 om färdskrivare vid vägtransporter (EGT L 370, s. 8; svensk specialutgåva, område 7, volym 3, s. 120). Tillämpliga bestämmelser De gemenskapsrättsliga bestämmelserna 3 Enligt förordning nr 3821/85 skall fordon som används för vägtransport vara utrustade med en färdskrivare. I artikel 14.2 i förordningen föreskrivs följande: ”Företaget skall förvara diagrambladen i god ordning i minst ett år efter användandet och skall överlämna kopior till de berörda förare som begär det. Bladen skall på begäran uppvisas för eller överlämnas till den behörige kontrolltjänstemannen.” 4 I artikel 3.2 i förordning nr 3821/85 föreskrivs att medlemsstaterna får från tillämpningen av denna förordning undanta sådana fordon som avses i artikel 13.1 i förordning nr 3820/85. Medlemsstaterna skall underrätta Europeiska gemenskapernas kommission om de undantag som beslutats med stöd av denna punkt. 5 I artikel 13.1 i förordning nr 3820/85 föreskrivs följande: ”1. Varje enskild medlemsstat får inom sitt eget territorium, eller efter överenskommelse med en annan medlemsstat inom dess territorium, medge undantag från alla bestämmelser i denna förordning om transporter som utförs med fordon av en eller flera av följande kategorier: … g) Fordon som inom en radie av 50 km från den ort där det normalt är stationerat transporterar material eller utrustning som föraren använder i sitt arbete, förutsatt att körningen av fordonet inte utgör förarens huvudsakliga uppgift och att undantaget inte allvarligt strider mot förordningens syften. Medlemsstaterna får göra sådana undantag beroende av att tillstånd ges i varje enskilt fall. … Medlemsstaterna skall informera kommissionen om undantag som har meddelats enligt denna punkt.” 6 I artikel 1.3 i samma förordning definieras förare enligt följande: ”person som kör fordonet, även under kort tid, eller som medföljer i fordonet för att vid behov kunna köra det”. De nationella bestämmelserna 7 Bestämmelserna i förordning nr 3821/85 genomfördes i Belgien genom kunglig förordning av den 13 juli 1984 ( Moniteur belge av den 4 oktober 1984, s. 13509), i dess lydelse enligt kunglig förordning av den 10 november 1987 ( Moniteur belge av den 19 december 1987, s. 19062). I artikel 1 andra stycket i denna förordning föreskrivs att skyldigheten att utrusta motorfordon registrerade i Belgien med färdskrivare inte omfattar de motorfordon som anges i bilaga 1 till förordningen. I bilaga 1 B punkt 8 anges ”fordon som inom en radie av 50 km från den ort där det normalt är stationerat transporterar material eller utrustning som föraren använder i sitt arbete, förutsatt att körningen av fordonet inte utgör förarens huvudsakliga uppgift”. Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan 8 Raemdonck-Janssens verksamhet inom området för bygg, anläggning och infrastruktur består i att utföra horisontella borrningar samt anlägga kanaler, kablar och nät för telekommunikation. Bolaget använder sina egna förare, totalt fem, för att transportera nödvändigt material till byggarbetsplatserna. 9 Den 18 oktober 2001 stoppades en av Raemdonck-Janssens tunga lastbilar i en trafikkontroll. Fordonets diagramblad visade att Brown, som körde lastbilen, hade arbetat övertid. 10 Till följd av detta konstaterande bad inspektören med ansvar för kontroll av tillämpning av den sociala lagstiftningen att få tillgång till det senaste årets diagramblad för samtliga förare anställda hos Raemdonck-Janssens. Inspektören fick till en början se Carter diagramblad och individuella löneuppgifter avseende det sista kvartalet år 2001. Dessa handlingar visade att Brown hade arbetat övertid utan att vare sig få övertidsersättning eller kompensationsledighet. Vidare framkom att Brown, i strid med bestämmelserna om utförande av byggnadsarbete, hade arbetat på en lördag. Inspektören utfick därefter individuella löneuppgifter avseende samtliga förare som var anställda hos Raemdonck-Janssens. Enligt dessa uppgifter hade förarna i fråga aldrig fått någon övertidsersättning. 11 Openbaar Ministerie väckte åtal mot Wolfe och Raemdonck-Janssens vid Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde. De tilltalade har gjort gällande att de transporter som bolaget utfört omfattas av undantaget i artikel 13.1 g i förordning nr 3280/85. Förarna var anställda för att transportera det material och den utrustning som behövdes, såsom grävmaskiner, kablar och gatsten, till byggarbetsplatserna. Byggarbetsplatserna var belägna inom en radie av 50 kilometer från den ort där bolaget var beläget. Uttrycket ”material eller utrustning” omfattar, i det sammanhang i vilket bestämmelsen ingår, byggmaterial och det material som skall anläggas, såsom kablarna. 12 Eftersom Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde ansåg att det brottmålsförfarande som anhängiggjorts vid den rörde gemenskapsrättsliga frågor, beslutade den att vilandeförklara målet och hänskjuta följande fråga till domstolen för ett förhandsavgörande: ”Skall uttrycket ’material eller utrustning’ som används i artikel 13[.1]g i … förordning … nr 3820/85 … tolkas så att det endast omfattar ’redskap och verktyg’, eller omfattar detta uttryck även material som behövs för att utföra byggarbeten, såsom byggmaterial eller kablar, och som transporteras separat eller tillsammans med redskapen och verktygen?” Tolkningsfrågan 13 Den nationella domstolen vill med sin fråga få klarhet i om uttrycket ”material eller utrustning” som används i artikel 13.1 g i förordning nr 3820/85, vad gäller de undantagsbestämmelser som avses i artikel 3.1 i förordning nr 3821/85, skall tolkas så att de enbart syftar på redskap och verktyg eller om det även omfattar sådana föremål som behövs för att utföra byggarbeten, såsom byggmaterial eller kablar, som kan transporteras separat eller tillsammans med redskapen och verktygen. 14 För att kunna ge ett användbart svar på frågan skall dels villkoren för att tillämpa undantaget i artikel 13.1 g i förordning nr 3820/85, dels räckvidden för denna bestämmelse prövas. 15 Såväl Förenade kungarikets regering som kommissionen tvivlar på att samtliga ovannämnda villkor är uppfyllda i målet vid den nationella domstolen. De undrar i synnerhet över vilken ställning de förare som kör fordon som transporterar material eller utrustning har och vilken typ av verksamhet de utövar. Däremot är det ostridigt att de aktuella fordonen har använts inom en radie av 50 kilometer från den plats där de normalt är stationerade. 16 Enligt artikel 13.1 g i förordning nr 3820/85 är undantaget i denna bestämmelse tillämpligt under förutsättning att körningen av fordonet inte utgör förarens huvudsakliga uppgift. Föraren skall dessutom använda materialet eller utrustningen i sitt arbete. Dessa två villkor är således förbundna med förarens arbetsuppgifter och inte det berörda bolagets verksamhet. 17 Domstolen kan inte utifrån de uppgifter den förfogar över med säkerhet fastställa om de vid Raemdonck-Janssens anställda förarna uppfyller dessa villkor. Mot denna bakgrund ankommer det på den nationella domstol vid vilken målet anhängiggjorts och som har ansvaret för det rättsliga avgörandet att mot bakgrund av omständigheterna i förevarande fall fastställa huruvida dessa krav är uppfyllda. 18 Förenade kungarikets regering och kommissionen har beträffande tolkningen av uttrycket ”material eller utrustning” i artikel 13.1 g i förordning nr 3820/85 hävdat att detta inte enbart omfattar redskap och verktyg, utan att det även kan omfatta byggmaterial och kablar. 19 Domstolen konstaterar att en sådan tolkning överensstämmer med bestämmelsens ordalydelse, det sammanhang i vilket den ingår och ändamålen med det regelverk i vilket den ingår. 20 Det skall påpekas att en tolkning av begreppet ”material eller utrustning” som innebär att det endast avser redskap och verktyg inte är förenlig med ordalydelsen i artikel 13.1 g i förordning nr 3820/85. Även om begreppet utrustning bland annat omfattar sådana redskap och verktyg som föraren transporterar i syfte att använda i sitt arbete, har begreppet material trots allt en vidare räckvidd och avser även sådant material som behövs för att utöva detta yrke. 21 Vad sedan gäller det sammanhang i vilket uttrycket ”material eller utrustning” ingår påpekar domstolen att det skall tolkas mot bakgrund av de villkor som har fastställts i artikel 13.1 g i förordning nr 3820/85, i synnerhet dem som följer av satserna ”som föraren använder i sitt arbete” och ”förutsatt att körningen av fordonet inte utgör förarens huvudsakliga uppgift”. En fordonsförare, vars huvudsakliga uppgift inte är att köra fordonet i fråga, kan vid utförandet av sitt arbete bli tvungen att transportera inte bara redskap och verktyg, utan även annat material som behövs för att utföra detta arbete, såsom byggmaterial. Det finns ingenting som hindrar att även sådant material kan omfattas av denna bestämmelse. 22 Vad slutligen gäller ändamålen med den lagstiftning som berörs i målet vid den nationella domstolen skall inte bara syftet med undantaget i artikel 13.1 g i förordning nr 3820/85 beaktas, utan även ändamålen med såväl denna förordning som förordning nr 3821/85. Det är ostridigt att dessa förordningar syftar till att förbättra trafiksäkerheten och arbetsvillkoren för förare. Dessa ändamål uppfylls genom skyldigheten att förse fordon för vägtransport med färdskrivare som gör det möjligt att kontrollera förarnas arbets- och vilotider. 23 Det framgår emellertid av fjärde skälet i förordning nr Cooke och av artikel 13.1 i förordning nr 3820/85 att vissa fordon och vissa typer av transporter som utförs med hjälp av dessa fordon utan olägenheter kan undantas från tillämpningsområdet för de bestämmelser som har inrättats genom dessa förordningar. Varje medlemsstat får nämligen inom sitt eget territorium under vissa omständigheter och om det inte allvarligt strider mot förordningens syften medge undantag för transport med sådana fordon som avses i nämnda artikel 13.1 g. Eftersom villkoren för att tillämpa denna bestämmelse är strikta kan en tolkning av uttrycket ”material och utrustning”, enligt vilken det även omfattar föremål som behövs för att utföra byggnadsarbeten inte anses stå i strid med det eftersträvade ändamålet, som är att förbättra trafiksäkerheten och arbetsvillkoren för förare. Denna tolkning säkerställer dessutom den ändamålsenliga verkan av undantaget i artikel 13.1 g i förordning nr 3820/85. 24 Mot bakgrund av det ovan anförda skall frågan besvaras enligt följande. Uttrycket ”material och utrustning” som används i artikel 13.1 g i förordning nr 3820/85 skall, vad gäller de undantagsbestämmelser som avses i artikel 3.1 i förordning nr 3821/85, tolkas så att de inte enbart syftar på redskap och verktyg, utan även omfattar sådana föremål som behövs för att utföra fordonsförarens huvudsakliga uppgift, såsom byggmaterial eller kablar. Rättegångskostnader 25 Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla. På dessa grunder beslutar domstolen (tredje avdelningen) följande dom: Uttrycket ”material och utrustning” i artikel 13.1 g i förordning nr 3820/85 av den 20 december 1985 om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter skall, vad gäller de undantagsbestämmelser som avses i artikel 3.1 i förordning nr 3821/85 av den 20 december 1985 om färdskrivare vid vägtransporter, tolkas så att det inte enbart syftar på redskap och verktyg, utan även omfattar sådana föremål som behövs för att utföra fordonsförarens huvudsakliga uppgift, såsom byggmaterial eller kablar. Underskrifter. 1 – Rättegångsspråk: nederländska.