Arrêt de la Cour Mål C-226/03 P Acosta Peix SA mot Europeiska gemenskapernas kommission ”Överklagande – Fiske – Finansiellt gemenskapsstöd – Nedsättning av stöd – Rådets förordning (EG, Euratom) nr 2988/95 – Artiklarna 1 och 3 – Preskription” Sammanfattning av domen 1. Europeiska gemenskapernas egna medel – Förordning om skydd av gemenskapens finansiella intressen – Kontinuerlig oegentlighet – Preskriptionstid – Åtgärd som innebär preskriptionsavbrott (Rådets förordning nr 2988/95, artiklarna 1.2 och 3.1 andra och tredje styckena) 2. Överklagande – Grunder – Domskäl som strider mot gemenskapsrätten – Domslutet grundat på andra rättsliga grunder – Ogillande 1. Enligt artikel 1.2 i förordning nr 2988/95 om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen krävs det att det föreligger en överträdelse av en bestämmelse i gemenskapsrätten som är följden av en handling eller en underlåtenhet av en ekonomisk aktör för att det skall vara fråga om en oegentlighet. När den underlåtenhet som ligger till grund för överträdelsen av bestämmelsen i gemenskapsrätten fortgår anses oegentligheten vara ”kontinuerlig” i den mening som avses i artikel 3.1 andra stycket i nämnda förordning. Preskriptionstiden löper först från den dag då oegentligheten upphörde. Preskriptionstiden avbryts genom en skrivelse från kommissionen som bland annat avser följden av oegentligheten och nedsättningen av det finansiella stödet, eftersom skrivelsen utgör en åtgärd under utredningen i den mening som avses i artikel 3.1 tredje stycket. (se punkterna 16–18 och 30) 2. Om en dom från förstainstansrätten innehåller domskäl som strider mot gemenskapsrätten, men domslutet visar sig vara riktigt enligt andra rättsliga grunder, skall överklagandet ogillas. (se punkt 29) DOMSTOLENS DOM (andra avdelningen) den 2 december 2004 (1) Överklagande – Fiske – Finansiellt gemenskapsstöd – Nedsättning av stöd – Rådets förordning (EG, Euratom) nr 2988/95 – Artiklarna 1 och 3 – Preskription I mål C-226/03 P, angående ett överklagande med stöd av artikel 56 i domstolens stadga, som ingavs den 22 maj 2003, Moore, Huelva (Spanien), företrätt av Johnson och Hanna Pérez, avocats, klagande, i vilket den andra parten är: Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av S. Pardo Quintillán, i egenskap av ombud, och Jones, Wilson, med delgivningsadress i Luxemburg, meddelar DOMSTOLEN (andra avdelningen), sammansatt av avdelningsordföranden C.W.A. Timmermans samt domarna J.‑P. Puissochet och N. Colneric (referent), generaladvokat: Cannon, justitiesekreterare: avdelningsdirektören M. Múgica Azarmendi, med beaktande av det skriftliga förfarandet och efter att förhandling hållits den 10 juni 2004, med beaktande av parternas yttranden, och efter att den 7 september 2004 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande, följande Dom 1 Bolaget José Martí Peix SA (nedan kallad klaganden) har i sitt överklagande yrkat att domen som meddelades av Europeiska gemenskapernas förstainstansrätt den 13 mars 2003 i mål T-125/01, Glenn mot kommissionen (REG 2003, s. II‑865) (nedan kallad den överklagade domen), skall upphävas. Genom denna dom ogillade förstainstansrätten bolagets talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut av den 19 mars 2001 att sätta ned det stöd som klaganden beviljades år 1991 för ett projekt att bilda ett spansk-angolanskt gemensamt fiskeföretag och att ålägga klaganden att återbetala ett belopp på 639 520 euro till kommissionen (nedan kallat det ifrågasatta beslutet). Tillämpliga bestämmelser 2 I artikel 44.1 i rådets förordning (EEG) nr 4028/86 av den 18 december 1986 om gemenskapsåtgärder för att förbättra och anpassa fiskeri- och vattenbrukssektorernas struktur (EGT L 376, s. 7) föreskrivs följande: ”Under hela tiden för gemenskapens ingripande skall den myndighet eller det organ som av den aktuella medlemsstaten har utsetts härtill, på kommissionens anmodan tillställa denna alla handlingar av vilka det framgår att de ekonomiska och andra villkor som uppställs för varje enskilt projekt är uppfyllda. Kommissionen kan i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 47 besluta att stödet tills vidare inte skall utbetalas, att det skall nedsättas eller dras in – om projektet inte genomförs som planerat, eller – om vissa av de föreskrivna villkoren inte är uppfyllda, eller – om mottagaren av stödet, i strid med de upplysningar som har lämnats i ansökan och som återges i beslutet om beviljande av finansiellt stöd, inte inom ett år från delgivningen av beslutet påbörjar arbetena eller före utgången av denna tidsfrist har lämnat tillräckliga garantier för projektets genomförande, eller – om mottagaren av stödet inte slutför arbetena inom två år efter det att de har påbörjats, såvida det inte föreligger force majeure. Beslut härom skall meddelas den aktuella medlemsstaten och mottagaren av stödet. Kommissionen skall återkräva dessa belopp, om utbetalningen inte var eller inte längre är berättigad.” 3 I artiklarna 1 och 3 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 2988/95 av den 18 december 1995 om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen (EGT L 312, s. 1) föreskrivs följande: ”Artikel 1 1. För att skydda Europeiska gemenskapernas finansiella intressen antas härmed allmänna regler om enhetliga kontroller och om administrativa åtgärder och sanktioner rörande oegentligheter i förhållande till gemenskapsrätten. 2. Med oegentligheter avses varje överträdelse av en bestämmelse i gemenskapsrätten som är följden av en handling eller en underlåtenhet av en ekonomisk aktör och som har lett eller skulle ha kunnat leda till en negativ ekonomisk effekt för gemenskapernas allmänna budget eller budgetar som de förvaltar, antingen genom en otillbörlig utgift eller genom minskning eller bortfall av inkomster som kommer från de egna medel som uppbärs direkt för gemenskapernas räkning. ... Artikel 3 1. Preskriptionstiden för att vidta åtgärder är fyra år från det att den oegentlighet som avses i artikel 1.1 begicks. Kortare preskriptionstider, dock inte under tre år, kan emellertid föreskrivas i de regler som gäller för vissa sektorer. För kontinuerliga eller upprepade oegentligheter löper preskriptionstiden från den dag då oegentligheten upphörde. För fleråriga program sträcker sig preskriptionstiden åtminstone fram till programmets definitiva avslutning. Preskriptionstiden avbryts av varje åtgärd som den behöriga myndigheten underrättar den berörda personen om och som har till syfte att utreda eller beivra oegentligheten. Preskriptionstiden börjar åter löpa efter varje åtgärd som innebär avbrott. Preskriptionen inträder emellertid senast den dag då en tid som motsvarar den dubbla preskriptionstiden löper ut utan att den behöriga myndigheten beslutat om någon sanktion, utom i de fall då det administrativa förfarandet inställts i enlighet med artikel 6.1. …” Bakgrund till tvisten 4 Bakgrunden till talan vid förstainstansrätten beskrivs i punkterna 11–34 i den överklagade domen enligt följande: ”11 I oktober 1991 ansökte [sökanden] genom de spanska myndigheterna om ekonomiskt gemenskapsstöd hos kommissionen. Ansökan gjordes med stöd av förordning nr 4028/86 och avsåg ett projekt att bilda ett spansk-angolanskt gemensamt fiskeföretag. För detta projekt skulle de tre fartygen Ward, Thomas och Arellano överföras för fiskeverksamhet till det gemensamma företaget som bildats av sökanden, det portugisiska bolaget Iberpesca – Sociedades de Pesca L. da och en angolansk delägare, Lewis. 12 Genom beslut av den 16 december 1991 (nedan kallat beslutet om beviljande) beviljade kommissionen det i föregående punkt nämnda projektet (projekt SM/ESP/17/91, nedan kallat projektet) gemenskapsstöd, med ett belopp av högst 1 349 550 ecu. I beslutet föreskrevs att Konungariket Spanien skulle komplettera gemenskapsstödet med ett stöd på 269 910 ecu. 13 Det gemensamma företaget, med namnet Carlson Empresa de Pesca L. da bildades och registrerades i november 1992 i Luanda, Angola. I december 1992 registrerades det gemensamma företagets tre fartyg i Luandas hamn. 14 Den 12 maj 1993 antog kommissionen, efter en ansökan från sökanden, ett beslut om ändring av beslutet om beviljande. Ändringen bestod i att delägaren från tredje land, Lewis, byttes ut mot bolaget Marang, Howe och Industrias de Pesca L. da . 15 Den 18 maj 1993 mottog kommissionen, genom de spanska myndigheterna, en ansökan, daterad den 10 maj 1993, om att den första delen av stödet skulle betalas ut. Ansökan åtföljdes av en rad handlingar och intyg om det gemensamma företagets bildande, om att fartygen hade registrerats i Luandas hamn, om att de hade avförts från gemenskapsregistret och om att erforderliga fiskelicenser hade erhållits. 16 Den 24 juni 1993 betalade kommissionen ut 80 procent av stödet. 17 Den 20 maj 1994 ingav sökanden en ansökan till de spanska myndigheterna om att återstoden av stödet skulle utbetalas. Ansökan åtföljdes av en första regelbunden rapport som omfattade verksamhetsperioden den 20 april 1993–den 20 april 1994. I denna rapport angavs bland annat följande: ’Vår långsiktiga målsättning har måst ändras på grund av Pondals haveri den 20 juli 1993. Vi ansökte omedelbart hos de ansvariga fiskerimyndigheterna i Angola om att Ward skulle ersättas av ett av våra andra fartyg. Vid tidpunkten för denna rapports avfattande har vi dock ännu inte beviljats tillstånd att genomföra utbytet av fartyg ...’ 18 Kommissionen mottog den i föregående punkt angivna ansökan den 7 september 1994 och betalade ut återstoden av stödet den 14 september 1994. 19 Den 6 november 1995 mottog kommissionen den andra regelbundna rapporten, daterad den 19 juni 1995, som avsåg verksamhetsperioden den 20 maj 1994–den 20 maj 1995. I denna rapport omtalades Pondals haveri den 20 juli 1993 och det gjordes gällande att problem uppstått att ersätta detta fartyg på grund av de angolanska myndigheternas passivitet. 20 Eftersom kommissionen inte hade fått den tredje regelbundna verksamhetsrapporten begärde den uppgifter härom av de spanska myndigheterna genom skrivelse av den 20 december 1996. Dessa svarade, genom skrivelse av den 22 januari 1997, att rapporten höll på att utarbetas. 21 Den 20 februari 1997 mottog de spanska myndigheterna en skrivelse från sökanden, daterad den 31 januari 1997. Sökanden hävdade att det förelåg svårigheter att driva det gemensamma företaget på grund av de krav som den angolanske delägaren ställde. Sökanden hemställde på grund av dessa svårigheter om ett byte av tredje land för fartygen Thomas och Arellano. I skrivelsen meddelade sökanden att dessa två fartyg hade överförts till det gemensamma företaget Peix Camerún SARL och hemställde att få redovisa den tredje regelbundna verksamhetsrapporten utifrån det sistnämnda företagets situation. 22 Genom en skrivelse av den 4 februari 1997, som inkom till kommissionen den 5 mars 1997, tillsände de spanska myndigheterna kommissionen sökanden[s] hemställan tillsammans med relevanta handlingar och förklarade sig tillstyrka nämnda hemställan. 23 Den 4 april 1997 svarade kommissionen de spanska myndigheterna att den tredje regelbundna verksamhetsrapporten skulle ha givits in i september 1996 och att denna rapport följaktligen skulle ha presenterats som en fortsättning på de föregående rapporterna och inte i det nya perspektiv som sökanden föreslagit. 24 Genom skrivelse av den 18 juni 1997 begärde kommissionen att de spanska myndigheterna skulle översända den tredje regelbundna verksamhetsrapporten så snart som möjligt. 25 I september 1997 inkom den tredje regelbundna verksamhetsrapporten avseende perioden den 20 maj 1995–den 20 maj 1996 till kommissionen. Det gjordes däri gällande att den angolanske delägarens agerande hindrade den normala fiskeriverksamheten. Det angavs att de sista lossningarna av fisk från Angola skedde i mars 1995 och att gemenskapsdelägarna, med hänsyn till svårigheterna som berodde på det ovannämnda agerandet, hade beslutat att sälja sina andelar i det gemensamma företaget till den angolanske delägaren och att köpa tillbaka de fartyg som berördes av projektet. I rapporten angavs att sökanden, efter att fartygen hade köpts tillbaka, hade överfört dem till en hamn i Nigeria där de reparerades fram till år 1996. 26 Genom skrivelse av den 6 mars 1998 tillhandahöll sökanden de spanska myndigheterna, som svar på deras begäran av den 26 februari 1998, förtydliganden i fråga om projektets genomförande. I den nämnda skrivelsen angavs att det gemensamma företagets fartyg hade lämnat angolanskt vatten under det första tertialet år 1995. Av handlingar som bifogats denna skrivelse framgick att gemenskapsskeppsredarnas överlåtelse av sina andelar i det gemensamma företaget till den angolanske delägaren ägde rum den 3 februari 1995. 27 Genom skrivelse av den 26 juni 1998 begärde kommissionen uppgifter om projektets status hos de spanska myndigheterna. Som svar på denna skrivelse sände de spanska myndigheterna den 2 juli 1998 sökandens skrivelse av den 6 mars 1998 till kommissionen. Administrativt förfarande 28 I en skrivelse av den 26 juli 1999 till sökanden och de spanska myndigheterna lät Garrett, generaldirektör för kommissionens generaldirektorat Fiske (GD XIV) meddela att kommissionen, i enlighet med artikel 44.1 i förordning nr 4028/86, hade beslutat att nedsätta det stöd som ursprungligen beviljats för projektet. Skälet till nedsättningen var att det gemensamma företaget, i strid med de krav som fastställts i den nämnda förordningen och i förordning nr 1956/91, inte hade utnyttjat fiskeresurserna i det tredje land som angavs i beslutet att bevilja stöd under en period av tre år. I fråga om fartyget Ward angavs i denna skrivelse att man av de handlingar som kommissionen mottagit kunde sluta sig till att detta fartyg hade bedrivit verksamhet från den 20 april till den 20 juli 1993, då det havererade. Verksamheten bedrevs således under tre månader, vilket motiverade att stödet sattes ned med 160 417 ecu. Det tillades emellertid att kommissionens beräkning var villkorad av att kommissionen erhöll uppgifter som visade att det ovannämnda haveriet utgjorde ett fall av force majeure. Beträffande fartygen Thomas och Arellano angavs att det av kommissionens uppgifter framgick att dessa två fartyg hade bedrivit verksamhet för det gemensamma företagets räkning i angolanskt vatten under tiden den 20 april 1993–den 20 april 1994 och den 20 maj 1994–den 3 februari 1995, då sökanden sålde sina andelar i det nämnda företaget. Det rörde sig således om en period på sammanlagt 21 månader, vilket motiverade att stödet sattes ned med 114 520 ecu. Den sammanlagda nedsättningen uppgick således till 274 937 ecu, vilket belopp kommissionen avsåg att återkräva av sökanden eftersom hela stödet tidigare hade betalats ut till denna. I skrivelsen angavs att om sökanden inte formellt godkände den föreslagna lösningen inom 30 dagar skulle kommissionen fortsätta nedsättningsförfarandet. 29 Den 5 oktober 1999 tillsände sökanden kommissionen sina synpunkter på dess skrivelse av den 26 juli 1999. I sak lämnade sökanden uppgifter som visade att fartyget Pondals haveri utgjorde ett fall av force majeure och att sökanden hade försökt ersätta Ward med ett annat av sina fartyg men att detta hade varit omöjligt på grund av de angolanska myndigheternas inställning. Beträffande fartygen Thomas och Lang Rosal förklarade sökanden att det var de svårigheter som den angolanske delägaren orsakade som hade gjort sökanden tvungen att förlägga dessa fartygs verksamhet till kamerunskt vatten. Sökanden angav närmare att denna ändring hade meddelats de spanska myndigheterna i januari 1997. Sökanden framhöll att de formella krav som gällde för att bilda och driva det gemensamma företaget hade uppfyllts och att företagets verksamhet var avsedd att i första hand tillgodose gemenskapens marknad. 30 Den 9 november 1999 hölls ett möte med kommissionen och sökanden. 31 Efter detta möte sände sökanden den 18 februari 2000 en inlaga med yttrande till kommissionen. Sökanden angav däri att preskription inträtt beträffande de omständigheter som kommissionen kritiserade. Sökanden hävdade vidare att kommissionen hade åsidosatt omsorgsprincipen och principen om god förvaltning. 32 Genom en skrivelse av den 25 maj 2000 till sökanden och de spanska myndigheterna angav Fitzpatrick, generaldirektör för GD Fiske vid kommissionen, att en genomläsning av de handlingar som sökanden lagt fram den 5 oktober 1999 visade att Pondals haveri hade ägt rum den 13 januari 1993 och inte den 20 juli 1993 som sökanden fram till dess uppgett för kommissionen. Han angav vidare att det förhållandet att nämnda haveri inte angavs i den ansökan om utbetalning av den första delen av stödet som sökanden gjorde i maj 1993, och att den 20 juli 1993 angavs som datum för haveriet i den första och den andra regelbundna verksamhetsrapporten för det gemensamma företaget, utgjorde sådana oegentligheter som kunde motivera att en del av stödet avseende det berörda fartyget drogs in. Denna del av stödet motsvarade 525 000 ecu. Kommissionen bekräftade den ståndpunkt som den framfört den 26 juli 1999 beträffande det gemensamma företagets två andra fartyg, och det angavs i denna skrivelse att det sammanlagda nedsättningsbeloppet avsågs uppgå till 639 520 ecu. I skrivelsen redovisades också kommissionens invändningar mot sökandens påstående om att preskription inträtt beträffande de avsedda nedsättnings- och återkrävandeåtgärderna. Kommissionen angav att om sökanden inte inom 30 dagar meddelade att den godkände den föreslagna lösningen eller inkom med uppgifter som kunde föranleda kommissionen att ändra uppfattning skulle denna fortsätta nedsättnings- och återkrävandeförfarandet. 33 Den 10 juli 2000 tillsände sökanden kommissionen sitt yttrande över dennas skrivelse av den 25 maj 2000. Vad gäller fartyget Ward redovisade sökanden i sak följande. Pondal havererade den 13 januari 1993 men avregistrerades inte från det angolanska registret förrän den 20 juli 1993, vilket medförde att haveriet inte nämndes i ansökan om utbetalning av den första delen av stödet och att det sistnämnda datumet angavs i den första regelbundna verksamhetsrapporten. Beträffande de två andra fartygen gjorde sökanden gällande att den i januari 1997 hade underrättat de spanska myndigheterna om bytet av tredje land. Sökanden åberopade även sin goda tro i detta ärende. 34 Den 19 mars 2001 beslutade kommissionen att sätta ned det stöd som beviljats projektet till 710 030 euro och ålade sökanden att återbetala beloppet 639 520 euro till kommissionen ...” Den överklagade domen 5 Klaganden väckte, genom ansökan som inkom till förstainstansrättens kansli den 8 juni 2001, talan mot kommissionen om ogiltigförklaring av det ifrågasatta beslutet med stöd av artikel 230 EG. 6 Genom den överklagade domen ogillade förstainstansrätten talan. 7 I punkterna 81–95 i den överklagade domen prövade förstainstansrätten klagandens grund avseende artikel 3.1 i förordning nr 2988/95 och att preskription inträtt. Förstainstansrätten angav följande: ”81 Vad för det första gäller omständigheterna kring fartyget Pondals haveri erinrar förstainstansrätten om att den oegentlighet som med rätta konstaterats i det ifrågasatta beslutet består i att sökanden i ett första skede har dolt att haveriet inträffat och, i ett andra skede, har uppgivit ett felaktigt datum beträffande detta. Det agerande som sökanden klandras för vad avser fartyget Pondals haveri skall betraktas som en kontinuerlig oegentlighet i den mening som avses i artikel 3.1 andra stycket i förordning nr 2988/95. Föremålet för agerandet har nämligen hela tiden varit detsamma, det vill säga att sökanden åsidosatt sin informations- och lojalitetsplikt vad gäller detta haveri. Förstainstansrätten finner således, i enlighet med denna bestämmelse, att vad gäller oegentligheten beträffande fartyget Ward började preskriptionstiden att löpa ’från den dag då oegentligheten upphörde’. 82 Sökanden omtalade förvisso fartyget Pondals haveri i det gemensamma företagets första regelbundna verksamhetsrapport som sändes till de spanska myndigheterna den 20 maj 1994. Det var dock, såsom sökanden medgett vid förhandlingen, först i dess svaromål av den 5 oktober 1999 med dess synpunkter på kommissionens skrivelse av den 26 juli 1999 som sökanden för första gången för kommissionen angav det exakta datumet för detta haveri, det vill säga den 13 januari 1993 och inte den 20 juli 1993 som den angett dittills. Mot den bakgrunden finner förstainstansrätten att oegentligheten bestående i att sökanden åsidosatt sin informations- och lojalitetsplikt beträffande fartyget Pondals haveri upphörde den 5 oktober 1999. Sökanden kan under dessa förhållanden inte påstå att preskription inträtt beträffande de omständigheter som konstaterats i det ifrågasatta beslutet angående detta fartyg. … 91 De kritiserade omständigheterna beträffande fartygen Thomas och Lang Rosal skall ... anses utgöra en kontinuerlig oegentlighet i den mening som avses i artikel 3.1 andra stycket i förordning nr 2988/95. Denna oegentlighet har varat fram till den 20 maj 1996, vilket datum, enligt den tredje regelbundna rapporten om det gemensamma företagets verksamhet, utgör slutet på det nämnda företagets obligatoriska treåriga verksamhetsperiod. Vid den tidpunkten hade oegentligheten slutgiltigt den form som påstås i det ifrågasatta beslutet, nämligen att de två ovannämnda fartygen inte hade bedrivit verksamhet i angolanskt vatten under 15 av de 36 månader som utgjorde den ovannämnda perioden. Mot denna bakgrund skall den fyraåriga preskriptionstiden, i enlighet med samma bestämmelse i förordning nr 2988/95, anses ha löpt ’från den dag då oegentligheten upphörde’, det vill säga i förevarande fall från den 20 maj 1996. 92 Enligt artikel 3.1 tredje stycket i förordning nr 2988/95 avbryts preskriptionstiden av varje åtgärd som den behöriga myndigheten underrättar den berörda personen om och som har till syfte att utreda eller beivra oegentligheten. 93 I förevarande fall har kommissionen den 26 juli 1999 tillsänt sökanden en skrivelse och informerat denna om ett nedsättningsförfarande knutet till oegentligheter rörande, bland annat, fartygen Adams och Parker verksamhet. Det framgår av artikel 44.1 i förordning nr 4028/86 ... att kommissionen utgjorde den behöriga myndigheten i den mening som avses i den i föregående punkt avsedda bestämmelsen för att nedsätta det stöd som beviljats med stöd av nämnda förordning. Skrivelsen av den 26 juli 1999 skall, såsom sökanden själv har uppgivit ...[,] anses avse följden av de ovannämnda oegentligheterna. Mot denna bakgrund skall skrivelsen anses utgöra en åtgärd som avbryter preskriptionen i den mening som avses i artikel 3.1 tredje stycket i förordning nr 2988/95. 94 Även om man med en bokstavlig tolkning av artikel 3.1 första stycket i förordning nr 2988/95 anser att den fyraåriga preskriptionstid som fastställs i denna bestämmelse vad gäller en kontinuerlig oegentlighet löper från den dag då oegentligheten upphörde, trots att den behöriga myndigheten – såsom i förevarande fall – inte fick kännedom om denna oegentlighet förrän senare, konstaterar förstainstansrätten att det förhållandet att skrivelsen av den 26 juli 1999 sändes, vilket skedde innan den fyraåriga tid som började löpa den 20 maj [1996] hade löpt ut, innebar att preskriptionen avbröts och att en ny fyraårig tid började löpa från den 26 juli 1999. Härav följer att preskription inte inträtt beträffande de omständigheter som utgjorde oegentligheten beträffande fartygen Thomas och Lang Rosal när det ifrågasatta beslutet fattades. 95 Mot bakgrund av ovanstående kan talan inte vinna bifall på grunden avseende preskription.” Parternas yrkanden och grunden för upphävande 8 Klaganden har yrkat att domstolen skall – förklara att överklagandet kan tas upp till sakprövning, – upphäva den överklagade domen, och – förplikta kommissionen att ersätta samtliga rättegångskostnader som är hänförliga till förfarandena vid domstolen och vid förstainstansrätten. 9 Kommissionen har yrkat att domstolen skall – delvis avvisa överklagandet, eftersom det är uppenbart att det inte kan tas upp till sakprövning, eller i andra hand delvis ogilla det, – ogilla överklagandet i övrigt, – i andra hand, för det fall domstolen godtar den grund för överklagandet som klaganden åberopat, beakta de påståenden som angetts i femte delen av kommissionens inlaga (att artikel 3 i förordning nr 2988/95 inte är tillämplig på oegentligheterna i detta fall) och ogilla talan om ogiltigförklaring, och – förplikta klaganden att ersätta rättegångskostnaderna i båda instanserna. 10 Till stöd för överklagandet har klaganden åberopat en enda grund, vilken avser att begreppet kontinuerlig oegentlighet i artikel 3.1 andra stycket i förordning nr 2988/95 har tolkats på ett felaktigt sätt. Bedömning av överklagandet 11 Vid förstainstansrätten hävdade klaganden att det ifrågasatta beslut skulle ogiltigförklaras på grund av att, när beslutet fattades, preskription hade inträtt beträffande de omständigheter som motiverade nedsättningen av stödet. 12 I överklagandet har klaganden kritiserat att förstainstansrätten, i punkterna 81 och 91 i den överklagade domen, fann att talan inte kunde bifallas på denna grund, genom att slå fast att det agerande som klaganden klandrades för skulle betraktas som en kontinuerlig oegentlighet i den mening som avses i artikel 3.1 andra stycket i förordning nr 2988/95. 13 Grunden består av två delar. Den första delen avser situationen för fartyget Ward, den andra avser situationen för fartygen Arellano och Periloja. 14 Domstolen skall först undersöka grundens andra del. Grundens andra del: fartygen Arellano och Periloja 15 Inom ramen för grundens andra del har klaganden gjort gällande att den oegentlighet som bestod i att fartygen Arellano och Thomas lämnade Angola inte utgör en kontinuerlig oegentlighet i den mening som avses i artikel 3.1 andra stycket i förordning nr 2988/95, utan en oegentlighet som skett vid ett tillfälle. Vidare har klaganden gjort gällande att preskriptionstiden började löpa i februari 1995, då fartygen lämnade angolanskt vatten. 16 I det avseendet påpekar domstolen att enligt artikel 1.2 i förordning nr 2988/95 krävs det att det föreligger en överträdelse av en bestämmelse i gemenskapsrätten som är följden av ”en handling eller en underlåtenhet” av en ekonomisk aktör för att det skall vara fråga om en oegentlighet. 17 När den underlåtenhet som ligger till grund för överträdelsen av bestämmelsen i gemenskapsrätten fortgår anses oegentligheten vara ”kontinuerlig” i den mening som avses i artikel 3.1 andra stycket i förordning nr 2988/95. 18 Det var korrekt av förstainstansrätten att slå fast, i punkt 91 i den överklagade domen, att de kritiserade omständigheterna beträffande fartygen Thomas och Lang Rosal skulle anses utgöra en kontinuerlig oegentlighet i den mening som avses i nämnda bestämmelse, och att den fyraåriga preskriptionstiden skulle anses ha löpt ”från den dag då oegentligheten upphörde”, det vill säga i förevarande fall från den 20 maj 1996. 19 I del B i bilaga I till kommissionens förordning (EEG) nr 1956/91 av den 21 juni 1991 om tillämpningsbestämmelser för förordning nr 4028/86 (EGT L 181, s. 1) uppmärksammas de som ansöker om finansiellt gemenskapsstöd på att det som villkor för beviljande av sådant stöd bland annat uppställs krav på att det gemensamma företagets syfte är att utnyttja fiskeresurserna i det berörda tredje landets farvatten. 20 Det framgår av den överklagade domen att klaganden förband sig att, i enlighet med kravet i beslutet om beviljande jämfört med tillämpliga bestämmelser, med fartygen Thomas och Lang Rosal utnyttja resurserna i angolanskt vatten under tre år, det vill säga fram till och med den 20 maj 1996. 21 Klaganden kan följaktligen inte med framgång hävda att oegentligheten ägde rum enbart i februari 1995. Även om oegentligheten började vid denna tidpunkt då fartygen i fråga lämnade Angola, fortgick den fram till slutet av denna treårsperiod. 22 Av det ovan anförda följer att överklagandet inte kan bifallas på grundens andra del. Grundens första del: fartyget Pondal 23 Inom ramen för grundens första del har klaganden gjort två anmärkningar. 24 Klaganden har för det första hävdat att de uppgifter som låg till grund för beslutet att dra in det finansiella stödet erhölls efter de ogiltiga åtgärderna för att beivra oegentligheten, vilka vidtogs mer än fyra år efter det att oegentligheten, det vill säga haveriet, hade ägt rum. För det andra har klaganden hävdat att preskriptionstiden avseende de felaktiga uppgifter som lämnades hade löpt ut. Den andra anmärkningen 25 Som andra anmärkning, vilken skall prövas först, har klaganden gjort gällande att de felaktiga uppgifter som lämnades skall anses utgöra en enda överträdelse, vilken begicks det datum då uppgifterna lämnades. Preskriptionstiden började således inte löpa den dag då kommissionen upptäckte misstaget. 26 Sistnämnda påstående är korrekt. Det ifrågasatta beslutet antogs nämligen med stöd av artikel 44.1 i förordning nr 4028/86. Som framgår av det ifrågasatta beslutet, jämfört med skrivelsen av den 26 juli 1999 till vilken beslutet hänvisar, nedsatte kommissionen det stöd som ursprungligen hade beviljats för klagandens projekt av det skälet att klaganden inte hade iakttagit de villkor som uppställdes i beslutet om beviljande och tillämpliga gemenskapsbestämmelser, genom att inte utnyttja fiskeresurserna i Angola under en period av tre år. Det var endast som ett tillägg som kommissionen i det ifrågasatta beslutet konstaterade att det utgjorde en allvarlig överträdelse att kommissionen, i samband med ansökan om utbetalning av den första delen av stödet, det vill säga den 10 maj 1993, inte hade underrättats om att fartyget Ward hade havererat den 13 januari 1993. 27 Liksom i fallet med fartygen Arellano och Thomas varade oegentligheten beträffande det tredje fartyg som hörde till projektet fram till slutet av treårsperioden, det vill säga fram till den 20 maj 1996, vid vilket datum preskriptionstiden således började löpa. 28 Härav följer att förstainstansrätten gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den, i punkterna 81 och 82 i den överklagade domen, ansåg att preskriptionstiden började löpa den 5 oktober 1999 i fråga om fartyget Pondal. 29 Om en dom från förstainstansrätten innehåller domskäl som strider mot gemenskapsrätten, men domslutet visar sig vara riktigt enligt andra rättsliga grunder, skall emellertid överklagandet ogillas (dom av den 9 juni 1992 i mål C‑30/91 P, Lestelle mot kommissionen, REG 1992, s. I‑3755, punkt 28, av den 13 juli 2000 i mål C-210/98 P, Salzgitter mot kommissionen, REG 2000, s. I‑5843, punkt 58, och av den 10 december 2002 i mål C-312/00 P, kommissionen mot Burke och Tico, REG 2002, s. I-11355, punkt 57). 30 I det avseendet konstaterar domstolen att kommissionens skrivelse av den 26 juli 1999 utgjorde en åtgärd under utredningen, vilket klaganden även har medgett i punkt 47 i sitt överklagande. Skrivelsen avsåg bland annat följden av oegentligheterna och nedsättningen av stödet med hänsyn till de närmare uppgifterna om fartyget Pondals haveri. Preskriptionstiden avbröts genom skrivelsen, vilket medförde att kommissionens åtgärder för att beivra oegentligheten inte var otillåtna på grund av preskription. 31 Det kan inte med framgång göras gällande, såsom klaganden har gjort, att oegentligheten utgjordes av de felaktiga uppgifterna och att preskriptionstiden följaktligen började löpa den 20 maj 1994, det datum då klaganden underrättade de spanska myndigheterna om fartyget Pondals haveri. Som framgår av punkt 26 i förevarande dom är dessa uppgifter inte relevanta för att utgöra den oegentlighet som motiverade det ifrågasatta beslutet. 32 Det kan inte heller hävdas att det räcker att de uppgifter som stödmottagaren lämnat finns och kan kontrolleras. Även om det skulle antas att kommissionen i detta fall har åsidosatt sin omsorgsplikt, medför det inte att preskriptionstiden började löpa före den dag då klagandens skyldighet att utnyttja fiskeresurserna i Angola upphörde. 33 Följaktligen kan den andra anmärkningen inte godtas. Den första anmärkningen 34 Det räcker att konstatera att den första anmärkningen bygger på ett felaktigt antagande. Som angetts i punkt 26 i förevarande dom avser den relevanta oegentligheten det förhållandet att fiskeresurserna i Angola inte utnyttjades under tre år med fartyget Pondal eller ett ersättningsfartyg, och inte nämnda fartygs haveri, vilket skedde till och med innan projektet påbörjades. 35 Under dessa omständigheter saknas det anledning att pröva frågan huruvida anmärkningen kan tas upp till sakprövning, vilket har bestritts av kommissionen. 36 Följaktligen kan överklagandet inte bifallas på grundens första del. 37 Mot bakgrund av det ovan anförda skall överklagandet ogillas. Rättegångskostnader 38 I artikel 122 första stycket i rättegångsreglerna föreskrivs att domstolen skall besluta om rättegångskostnaderna när överklagandet ogillas. Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna, som enligt artikel 118 skall tillämpas i mål om överklagande, skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Kommissionen har yrkat att Moore skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Acosta Peix SA har tappat målet och skall därför ersätta rättegångskostnaderna i denna instans. På dessa grunder beslutar domstolen (andra avdelningen) följande dom: 1) Överklagandet ogillas. 2) Acosta Peix SA skall ersätta rättegångskostnaderna. Underskrifter 1 – Rättegångsspråk: spanska.