FÖRSTAINSTANSRÄTTENS DOM (femte avdelningen) den 20 november 2007 Mål T‑205/04 Willis mot Europeiska gemenskapernas kommission ”Personalmål – Tjänstemän – Karriärutvecklingsrapport – Bedömningsförfarandet för år 2001/2002 – Talan om ogiltigförklaring – Skadeståndstalan” Saken: Talan om dels ogiltigförklaring av sökandens karriärutvecklingsrapport avseende bedömningsåret 2001/2002, samt av tillsättningsmyndighetens beslut av den 18 februari 2004, om avslag på sökandens klagomål, dels erläggande av skadestånd för den ideella skada som sökanden har lidit. Avgörande: Talan ogillas. Vardera parten skall bära sin rättegångskostnad. Sammanfattning 1. Tjänstemän – Betygsättning – Iakttagande av rätten till försvar (Tjänsteföreskrifterna, artikel 26, stycke 1 och 2, samt artikel 43) 2. Tjänstemän – Betygsättning – Gemensamma bedömningskommittén – Förbud för en medlem av kommittén som deltar i upprättandet av en karriärutvecklingsrapport, att även delta i bedömningen av denna i sak (Tjänsteföreskrifterna, artikel 43) 3. Talan om ogiltigförklaring – Grunder (Artiklarna 230 EG och 253 EG) 4. Tjänstemän – Betygsättning – Betygsrapport – Sänkning av betygen i jämförelse med tidigare betygsättning (Tjänsteföreskrifterna, artikel 43) 5. Tjänstemän – Betygsättning – Betygsrapport – Domstolsprövning – Gränser (Tjänsteföreskrifterna, artikel 43) 6. Tjänstemän – Betygsättning – Betygsrapport – Upprättande – Försening (Tjänsteföreskrifterna, artikel 43) 1. Den grundläggande principen om iakttagande av rätten till försvar ska, vad avser bedömning av Europeiska gemenskapernas anställda, ge den berörde möjlighet att under bedömningsförfarandet försvara sig mot påstådda omständigheter som kan vara till hans nackdel. Denna målsättning konkretiseras särskilt genom artikel 26 första och andra styckena i tjänsteföreskrifterna samt de allmänna genomförandebestämmelserna för artikel 43, enligt vilka principen om ett kontradiktoriskt förfarande ska iakttas under hela förfarandet. (se punkt 46) Hänvisning till förstainstansrätten den 8 mars 2005, T‑277/03, Gonzalez mot kommissionen, REGP 2005, s. Bradshaw och II‑243, punkt 64 2. För att säkerställa att opartiskheten hos ledamöter av gemensamma bedömningskommittén som har utsetts att delta i betygsättningen av tjänstemän inte äventyras, föreskrivs i artikel 8.6 i de av kommissionen antagna allmänna genomförandebestämmelserna för artikel 43 i tjänsteföreskrifterna, en skyldighet för ledamöterna av denna kommitté att avgå och ersättas av en suppleant om det uppstår en intressekonflikt i deras egenskap av rapporterande eller kontrasignerande tjänsteman eller bedömningsansvarig vid överklaganden. Ledamöterna av den nämnda kommittén som ansvarar för upprättandet av en karriärutvecklingsrapport kan följaktligen inte delta i kommitténs sammanträden då kommittén bedömer ett överklagande av den nämnda rapporten. Enbart den omständigheten att den kontrasignerande tjänstemannen, vilken enligt de ovannämnda bestämmelserna inte får delta i kommitténs bedömning av samma rapport, inte avstod från att delta i ett av kommitténs sammanträden där frågan behandlades huruvida prövningen av den bedömde tjänstemannens överklagande skulle skjutas upp, kan inte ifrågasätta den nämnda kommitténs opartiskhet, då överklagandet inte i någon del prövades i sak under det aktuella sammanträdet. (se punkterna 70–72) 3. Med avseende på de grunder som kan åberopas inom ramen för en talan om ogiltigförklaring skall det göras en klar åtskillnad mellan en grund som avser åsidosättande av motiveringsskyldigheten och en grund som avser uppenbara bedömningsfel. Det är i själva verket fråga om två skilda grunder. Den första grunden som avser en felaktig eller otillräcklig motivering, omfattas av bestämmelsen om åsidosättande av väsentliga formföreskrifter i den mening som avses i artikel 253 EG, och utgör en tvingande grund som domstolen måste pröva ex officio. Den andra grunden, vilken avser det angripna beslutets lagenlig i materiellt hänseende, kan enbart prövas av domstolen om den har åberopats av sökanden. (se punkt 92) Hänvisning till förstainstansrätten den 13 juli 2006, Keller, Andrieu mot kommissionen, REG 2006, s. II‑0000, punkt 90, och där angiven rättspraxis 4. Administrationen är skyldig att tillräckligt och detaljerat motivera betygsrapporten, samt ge den berörde tjänstemannen möjlighet att yttra sig avseende denna motivering. Det är desto viktigare att dessa krav iakttas då betygen sänks i jämförelse med tidigare betygsättning. Allmänna anmärkningar som följer med analytiska bedömningar ska möjliggöra för den betygsatta tjänstemannen att bedöma huruvida dessa är berättigade, med full kännedom och, vid behov, för förstainstansrätten att utföra sin prövning. Det ska i detta avseende föreligga ett sammanhang mellan dessa bedömningar och de anmärkningar som avser att rättfärdiga dessa. (se punkterna 94 och 95) Hänvisning till förstainstansrätten den 21 oktober 1992, T‑23/91, Spence mot revisionsrätten, REG 1992, s. II‑2377, punkt 41; förstainstansrätten den 12 juni 2002, T‑187/01, Williams mot kommissionen, REGP 2002, s. I‑A‑81 och II‑389, punkt 27, och där angiven rättspraxis 5. Det ankommer inte på förstainstansrätten att ersätta den bedömning som görs av personer som har till uppgift att bedöma de arbetsuppgifter som den betygssatta personen har utfört, med dess egen bedömning. Gemenskapsinstitutionerna innehar i själva verket ett stort utrymme för bedömning för att utvärdera tjänstemännens arbete. Värdeomdömen avseende tjänstemännen i betygsrapporterna omfattas inte av domstolsprövningen, vilken enbart avser formfel, uppenbara felaktigheter i de faktiska omständigheterna som påverkar administrationens bedömning, samt eventuellt maktmissbruk. (se punkt 100) Hänvisning till Andrieu mot kommissionen, ovannämnd, punkt 99, och där angiven rättspraxis 6. En betygsrapport kan enbart ogiltigförklaras, om det inte föreligger särskilda omständigheter, då den har upprättats för sent. Om förseningen i upprättandet av en betygsrapport kan medföra en rätt till ersättning för den berörda tjänstemannen, påverkar den emellertid inte rapportens giltighet eller, följaktligen, rättfärdigar dess ogiltigförklaring. (se punkt 139) Hänvisning till förstainstansrätten den 7 maj 2003, T‑278/01, den Hamer mot kommissionen, REGP 2003, s. I‑A‑139 och II‑665, punkt 32, och där angiven rättspraxis