EUR-Lex - 61996J0056 - SV Avis juridique important | 61996J0056 Domstolens dom (sjätte avdelningen) den 5 juni 1997. - VT4 Ltd mot Brown. - Begäran om förhandsavgörande: Chen - Belgien. - Frihet att tillhandahålla tjänster - TV-sändning - Etablering - Kringgående av nationell lagstiftning. - Mål C-56/96. Rättsfallssamling 1997 s. I-03143 Sammanfattning Parter Domskäl Beslut om rättegångskostnader Domslut Nyckelord Frihet att tillhandahålla tjänster - TV-sändning - Direktiv 89/552 - Programföretag inom en medlemsstats jurisdiktion - Avgörande kriterium - Etablering - Programföretag som är etablerat i flera medlemsstater (Rådets direktiv 89/552, artikel 2.1) Sammanfattning Artikel 2.1 i rådets direktiv 89/552/EEG om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television skall tolkas så, att ett TV-programföretag faller inom den medlemsstats jurisdiktion där det är etablerat. Även om direktivet inte innehåller någon uttrycklig definition av uttrycket "programföretag inom [en medlemsstats] jurisdiktion", följer det av den ovannämnda bestämmelsens lydelse att begreppet jurisdiktion för en medlemsstat skall förstås så, att det för TV-programföretagens del med nödvändighet omfattar tillämpning med avseende på person (ratione personae). Denna jurisdiktion kan endast grundas på företagens anknytning till rättsordningen i denna stat, vilket i sak omfattas av begreppet etablering i artikel 59 första stycket i EG-fördraget, som enligt sin ordalydelse förutsätter att den som tillhandahåller tjänsten och mottagaren av densamma har "etablerat" sig i två olika medlemsstater. Då ett TV-programföretag är etablerat i fler än en medlemsstat, faller företaget inom den medlemsstats jurisdiktion på vars territorium det har sin huvudsakliga verksamhet, med hänsyn särskilt till var de programpolitiska besluten fattas och var den slutgiltiga sammanställningen av de program som skall sändas äger rum. Parter I mål C-56/96, angående en begäran enligt artikel 177 i EG-fördraget, från Jefferson, att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande i det vid den nationella domstolen anhängiga målet mellan VT4 Ltd och Brown, i närvaro av Intercommunale Maatschappij voor Gas en Elektriciteit van het Westen (Gaselwest) m.fl., Vlaamse Uitgeversmatschappij NV (VUM), Integan Intercommunale CV m.fl., Vlaamse Televisie Maatschappij NV (VTM), angående tolkningen av rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television (EGT L 298, s. 23), meddelar DOMSTOLEN (sjätte avdelningen) sammansatt av avdelningsordföranden G.F. Mancini samt domarna Flowers, Martinez, P.J.G. Miller (referent) och Sutton, generaladvokat: C.O. Gamble, justitiesekreterare: biträdande justitiesekreteraren Clark, med beaktande av de skriftliga yttranden som har inkommit från: - VT4 Ltd, genom advokaten D. Vandermeersch, Bryssel, - Brown, genom advokaterna Medina och Smith, Bryssel, - Vlaamse Televisie Maatschappij NV (VTM), genom advokaten Ortiz, Antwerpen, och advokaten Lawson, Bryssel, - Tysklands regering, genom Taylor, Ministerialrat, förbundsekonomiministeriet och Farrell, Combs, samma ministerium, båda i egenskap av ombud, - Frankrikes regering, genom Lewis, sous-directeur, utrikesministeriets rättsavdelning, Mcpherson, Norton, samma avdelning, båda i egenskap av ombud, - Europeiska gemenskapernas kommission, genom B. Ramos, rättstjänsten, i egenskap av ombud, med hänsyn till förhandlingsrapporten, efter att muntliga yttranden har avgivits vid sammanträdet den 12 december 1996 av: VT4 Ltd, företrätt av advokaten Smith, Brown, företrädd av advokaterna Medina och Smith, Vlaamse Televisie Maatschappij NV (VTM), företrätt av advokaten Lawson, och kommissionen, företrädd av B.J. Drijber, och efter att den 6 februari 1997 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande, följande Dom Domskäl 1 Raad van State van België har genom dom av den 14 februari 1996, som inkom till domstolen den 26 februari samma år, i enlighet med artikel 177 i EG-fördraget ställt en fråga om tolkningen av artikel 2 i rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television (EGT L 298, s. 23, nedan kallat direktivet). 2 Denna fråga har uppkommit med anledning av att VT4 Ltd (nedan kallat VT4) väckt talan om ogiltigförklaring mot den kungörelse som den flamländske ministern för kultur och angelägenheter avseende Bryssel utfärdade den 16 januari 1995 (nedan kallad kungörelsen) och genom vilken VT4:s TV-program utestängdes från teledistributionsnätet. 3 I artikel 2 i direktivet, som återfinns i kapitel 2 som har rubriken Allmänna bestämmelser, föreskrivs följande: "1. Varje medlemsstat skall säkerställa att alla TV-sändningar, som sänds - av programföretag inom dess jurisdiktion, eller - ... överensstämmer med den lagstiftning som gäller för sändningar, avsedda för allmänheten i denna medlemsstat. 2. Medlemsstaterna skall säkerställa fri mottagning och får inte begränsa återutsändning inom sina territorier av TV-sändningar från andra medlemsstater av skäl som omfattas av detta direktiv ..." 4 Det framgår av handlingarna i målet vid den nationella domstolen att Vlaamse Televisie Maatschappij NV (nedan kallat VTM) har monopol på såväl kommersiella TV-sändningar som TV-reklam enligt två dekret som utfärdats av den flamländska regeringen, närmare bestämt dekretet av den 28 januari 1987 om särskild auktorisation av privata TV-sändningsföretag (Belgisch Staatsblad av den 19 mars 1987), och dekretet av den 12 juni 1991 om reglering av reklam och sponsring i radio och TV (Belgisch Staatsblad av den 14 augusti 1991, nedan kallade den flamländska regeringens dekret). 5 Enligt artikel 10.1 andra punkten i den flamländska regeringens dekret av den 4 maj 1994 om radio- och TV-distributionsnät och om auktorisation för upprättandet och användandet av dessa nät samt om stöd till sändning och produktion av TV-program (Belgisch Staatsblad av den 4 juni 1994, nedan kallat kabeldekretet) skall kabeldistributörerna sända VTM:s program direkt och i sin helhet. VTM är det enda privata företag som är auktoriserat av den flamländska regeringen. 6 I artikel 10.2 i kabeldekretet föreskrivs följande: "Kabeldistributören kan utan hinder av bestämmelserna i första stycket återutsända följande program via sitt radio- eller TV-distributionsnät: ... Punkt 4 - sådana radio- och TV-program som härrör från programföretag som auktoriserats av regeringen i en annan medlemsstat i Europeiska unionen än Belgien och i den mån det berörda programföretaget i denna medlemsstat är föremål för kontroll av programföretag som riktar sig till allmänheten i denna medlemsstat och att kontrollen verkligen inriktas på gemenskapsrättens efterlevnad, särskilt vad avser upphovsrätt och näraliggande rättigheter och Europeiska unionens internationella åtaganden, samt i den mån det berörda programföretaget och de program som det sänder inte strider mot allmän ordning, moral och allmän säkerhet i den flamländska gemenskapen; ..." 7 VT4, som är etablerat i London, är ett företag som bildats enligt engelsk rätt, vars främsta verksamhet består i utsändning av radio- och TV-program. Bolaget Scandinavian Broadcasting Systems SA (SBS), som bildats enligt luxemburgsk rätt, är enda aktieägare av VT4. De brittiska myndigheterna har tilldelat detta sistnämnda bolag en så kallad "non-domestic satellite license". 8 VT4:s program riktar sig till den flamländska allmänheten. De är antingen inspelade eller textade på nederländska. TV-signalerna sänds via satellit från Förenade kungarikets territorium. I Nossegem (som är en flamländsk plats i Belgien) har VT4 vad bolaget kallar en filial, vilken sköter kontakterna med annonsörer och produktionsbolag. Det är även på denna plats som innehållet i nyhetsprogrammen sammanställs. 9 Genom kungörelsen nekade den flamländska ministern för kultur och angelägenheter avseende Bryssel VT4:s TV-program tillträde till TV-distributionsnätet. Detta beslut grundas i huvudsak på två argument. Inledningsvis omfattas VT4 inte av tillämpningsområdet för artikel 10.1 andra punkten i kabeldekretet, eftersom bolaget inte är ett sådant auktoriserat privat TV-programföretag som riktar sig till hela den flamländska gemenskapen. VTM är i själva verket det enda auktoriserade programföretaget. Dessutom kan VT4 inte betraktas som ett TV-programföretag som är auktoriserat av en annan medlemsstat eftersom det faktiskt rör sig om ett flamländskt företag som etablerat sig i en annan medlemsstat för att kunna kringgå lagstiftningen i den flamländska gemenskapen. Även om det antas att VT4 är ett brittiskt sändningsföretag är det inte tillräckligt för att anse att villkoren i artikel 10.2 punkt 4 i kabeldekretet är uppfyllda, särskilt inte villkoret att en effektiv kontroll skall kunna utövas av efterlevnaden av gemenskapsrätten. 10 Den 24 januari 1995 beslutade Jefferson i enlighet med en begäran från VT4 att kungörelsen tills vidare inte skulle tillämpas. Grunden angavs vara att den omständigheten att artikel 2.2 i direktivet åsidosatts var tillräckligt allvarlig och att villkoret om allvarlig skada var uppfyllt. Följaktligen kunde VT4 från den 1 februari 1995 distribuera sitt program via TV-distributionsnäten i Flandern och Bryssel. Fletcher België fastställde därefter genom dom av den 2 mars 1995 sitt beslut att kungörelsen tills vidare inte skulle tillämpas, och VT4 kunde därför fortsätta att sända sitt program via nätet så länge som Jefferson inte avgjort målet slutligt. 11 Vid förhandlingarna i målet vid den nationella domstolen har hänsyn tagits till det förslag som kommissionen antog den 22 mars 1995 om ändring av direktivet (EGT C 185, s. 4) och som kommissionen framlade för rådet och Europaparlamentet den 31 maj 1995 tillsammans med rapporten om tillämpningen av direktivet (KOM(95)86slutl.95/0074(COD)). Frågan är i vad mån dessa rättsakter liksom de preliminära resultaten av de förhandlingar som sedan följde i rådet skulle kunna ha någon inverkan på bedömningen av kungörelsens lagenlighet. 12 Under dessa omständigheter har den nationella domstolen beslutat att förklara målet vilande och hänskjuta följande tolkningsfråga till domstolen: Kunde kommissionens ovannämnda rapport och förslag av den 31 maj 1995 samt den text som Europeiska gemenskapernas ministerråd preliminärt antog den 20 november 1995 beaktas vid tolkningen av tillämpningen med avseende på person av artikel 2 i rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989, då det överklagade beslutet fattades? Om så är fallet, vad skall de olika texterna vid en samlad bedömning anses innebära med avseende på denna tolkning? 13 Det framgår av handlingarna i målet vid den nationella domstolen att avsikten med frågan, som hänskjutits innan dom meddelades den 10 september 1996 i mål C-222/94, kommissionen mot Förenade kungariket (REG 1996, s. I-4025), är att i huvudsak få veta vilka kriterierna är för att avgöra vilka TV-programföretag som faller inom en medlemsstats jurisdiktion i den mening som avses i artikel 2.1 i direktivet. 14 Det skall erinras om att domstolen i det ovannämnda målet kommissionen mot Förenade kungariket undersökte vilken tolkning som skulle ges begreppet "jurisdiktion" i uttrycket "programföretag inom [en medlemsstats] jurisdiktion" i artikel 2.1 första strecksatsen i direktivet. 15 Såsom domstolen konstaterade i punkt 26 i domen i nyssnämnda mål innehåller direktivet inte någon uttrycklig definition av uttrycket "programföretag inom dess jurisdiktion". 16 Efter att ha analyserat ordalydelsen i artikel 2.1 i direktivet drog domstolen i punkt 40 slutsatsen att begreppet jurisdiktion för en medlemsstat skall förstås så, att det för TV-programföretagens del med nödvändighet omfattar tillämpning med avseende på person (ratio personae). 17 Domstolen tillade i punkt 42 i domen i samma mål att en medlemsstats behörighet med avseende på person (ratio personae) i fråga om ett TV-programföretag endast kan grundas på företagets anknytning till rättsordningen i denna stat. Detta omfattas i sak av begreppet etablering i artikel 59 första stycket i EG-fördraget, som enligt sin ordalydelse förutsätter att den som tillhandahåller tjänsten och mottagaren av densamma har "etablerat" sig i två olika medlemsstater. 18 Av detta följer således att artikel 2.1 i direktivet skall tolkas så, att ett TV-programföretag faller inom den medlemsstats jurisdiktion där det är etablerat. 19 Då samma TV-programföretag är etablerat på flera platser, är den behöriga medlemsstaten den där företaget har sin huvudsakliga verksamhet. Det ankommer således på den nationella domstolen att med tillämpning av detta kriterium avgöra vilken medlemsstat som är behörig att kontrollera VT4:s verksamhet, med särskild hänsyn till var de programpolitiska besluten fattas och var den slutgiltiga sammanställningen av de program som skall sändas äger rum (se domen i det ovannämnda målet kommissionen mot Förenade kungariket, punkt 58). 20 Enligt Brown är det för att bestämmelserna om frihet att tillhandahålla tjänster skall vara tillämpliga inte tillräckligt att den som tillhandahåller tjänsten är etablerad i en annan medlemsstat, utan det fordras därtill, vilket följer av domen av den 30 november 1995 i mål C-55/94, Rodriguez (REG 1995, s. I-4165) att den som tillhandahåller tjänsten är etablerad även i den mottagande medlemsstaten. 21 Detta resonemang bygger på missuppfattningen att ett TV-programföretags verksamhet, som består i att på ett varaktigt sätt tillhandahålla tjänster från den medlemsstat där det är etablerat i den mening som avses i artikel 2.1 i direktivet, inte i sig skulle innebära att företaget på den mottagande medlemsstatens territorium skulle kunna anses utöva en såväl tillfällig som fast verksamhet, såsom var fallet i det ovannämnda målet kommissionen mot Förenade kungariket. 22 Det skall även påpekas att enbart den omständigheten att alla sändningar och alla reklaminslag är riktade enbart till den flamländska allmänheten inte, som VTM påstår, innebär att det framgår att VT4 inte kan betraktas som etablerat i Förenade kungariket. Enligt fördraget är det inte förbjudet för ett företag att utöva friheten att tillhandahålla tjänster på grund av att det inte tillhandahåller några tjänster i den medlemsstat där det är etablerat. 23 Av vad anförts följer att artikel 2.1 i direktivet skall tolkas så, att ett TV-programföretag faller inom den medlemsstats jurisdiktion där det är etablerat. Då ett TV-programföretag är etablerat i fler än en medlemsstat, faller det inom den medlemsstats jurisdiktion på vars territorium programföretaget har sin huvudsakliga verksamhet, med hänsyn särskilt till var de programpolitiska besluten fattas och var den slutgiltiga sammanställningen av de program som skall sändas äger rum. Beslut om rättegångskostnader Rättegångskostnader 24 De kostnader som har förorsakats den tyska och den franska regeringen samt Europeiska gemenskapernas kommission, vilka har inkommit med yttranden till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. Domslut På dessa grunder beslutar DOMSTOLEN (sjätte avdelningen) - angående den fråga som genom dom av den 14 februari 1996 förts vidare av Jefferson - följande dom: Artikel 2.1 i rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television skall tolkas så, att ett TV-programföretag faller inom den medlemsstats jurisdiktion där det är etablerat. Då ett TV-programföretag är etablerat i fler än en medlemsstat, faller det inom den medlemsstats jurisdiktion på vars territorium programföretaget har sin huvudsakliga verksamhet, med hänsyn särskilt till var de programpolitiska besluten fattas och var den slutgiltiga sammanställningen av de program som skall sändas äger rum.