62011CJ0101 DOMSTOLENS DOM (sjätte avdelningen) den 18 oktober 2012 ( *1 ) ”Överklagande — Gemenskapsformgivning — Förordning (EG) nr 6/2002 — Artiklarna 6, 25.1 b och e, och 61 — Registrerad gemenskapsformgivning som föreställer en sittande figur — Äldre gemenskapsfigurmärke — Helhetsintrycken skiljer sig åt — Maynard grad av frihet — Kunnig användare — Domstolskontrollens omfattning — Bristande motivering” I de förenade målen C-101/11 P och C-102/11 P, angående två överklaganden enligt artikel 56 i Europeiska unionens domstols stadga, som ingavs den 28 februari 2011, Cooper, Park del Patel, Tarifa (Spanien), företrädda av Wilson Pereira, abogada, Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) (harmoniseringsbyrån) , företrädd av J. Crespo Wallace och Terry, båda i egenskap av ombud, klagande, i vilket den andra parten är: José Shepard, SA , Barcelona (Spanien), företrädd av Rodriguez, abogado, sökande i första instans, meddelar DOMSTOLEN (sjätte avdelningen) sammansatt av Bennett (referent), tillförordnad ordförande på sjätte avdelningen, samt domarna Martinez och Pacheco, generaladvokat: P. Mengozzi, justitiesekreterare: A. Calot Escobar, följande Dom 1 Cooper och Park del Sel respektive harmoniseringsbyrån (nedan tillsammans kallade klagandena) har, i separata överklaganden, yrkat att domstolen ska upphäva den dom som meddelades av Europeiska unionens tribunal den 16 december 2010 i mål T-513/09, Baena Grupo mot harmoniseringsbyrån – Dunn och Crawford del Patel (sittande figur) (nedan kallad den överklagade domen). Genom denna dom biföll tribunalen den talan som José Hayes (nedan kallat Baena Grupo) väckt om ogiltigförklaring av det beslut som harmoniseringsbyråns tredje överklagandenämnd antog den 14 oktober 2009 (ärende R 1323/2008-3), avseende ett ogiltighetsförfarande mellan Cooper och Park del Patel, å ena sidan, och Baena Grupo, å andra sidan (nedan kallat det angripna beslutet). Tillämpliga bestämmelser 2 I skäl 14 i rådets förordning (EG) nr 6/2002 av den 12 december 2001 om gemenskapsformgivning ( EGT L 3, 2002, s. 1 ), anges följande: ”En formgivnings särprägel bör bedömas utifrån om det helhetsintryck som en kunnig användare ges vid betraktande av formgivningen tydligt skiljer sig från det han ges av den samlade mängden av redan befintliga formgivningar, med beaktande av arten av den produkt som formgivningen används för eller ingår i och i synnerhet den industrisektor dit den hör samt graden av formgivarens frihet att utveckla formgivningen.” 3 Artikel 4.1 i denna förordning har följande lydelse: ”En formgivning skall skyddas som en gemenskapsformgivning i den mån den är ny och särpräglad.” 4 Artikel 5 i samma förordning har följande lydelse: ”1. En formgivning skall betraktas som ny om ingen identisk formgivning har gjorts tillgänglig för allmänheten a) när det gäller oregistrerade gemenskapsformgivningar, före den dag då den formgivning för vilken skydd begärs, för första gången gjordes tillgänglig för allmänheten, b) när det gäller registrerade gemenskapsformgivningar, före den dag då en ansökan om registrering lämnades in avseende den formgivning för vilken skydd begärs eller, om prioritet åberopas, före den dag från vilken prioritet räknas. 2. Formgivningar skall betraktas som identiska om deras utseende endast skiljer sig åt på oväsentliga punkter.” 5 I artikel 6 i samma förordning föreskrivs följande: ”1. En formgivning skall anses ha särprägel om det helhetsintryck som en kunnig användare får av formgivningen, skiljer sig från det helhetsintryck en sådan användare får av en formgivning som har gjorts tillgänglig för allmänheten a) när det gäller oregistrerade gemenskapsformgivningar, före den dag då den formgivning för vilken skydd begärs, för första gången gjordes tillgänglig för allmänheten, b) när det gäller registrerade gemenskapsformgivningar, före den dag då en ansökan om registrering lämnades in eller, om prioritet åberopas, före den dag från vilken prioritet räknas. 2. Vid prövning av en formgivnings särprägel skall den grad av frihet formgivaren har haft vid utvecklingen av formgivningen beaktas.” 6 I artikel 7.1 och 7.2 i förordning nr 6/2002 anges följande: ”1. Vid tillämpning av artiklarna 5 och 6 gäller att en formgivning skall anses ha gjorts tillgänglig för allmänheten om den har offentliggjorts i samband med registrering eller på annat sätt, eller förevisats, använts i yrkesmässig verksamhet eller blivit känd på annat sätt före den dag som avses i artikel 5.1 a och artikel 6.1 a eller artikel 5.1 b och artikel 6.1 b, utom i de fall då dessa omständigheter inte rimligen kunde ha blivit kända vid normal yrkesmässig verksamhet i kretsar inom den berörda sektorn inom gemenskapen. Formgivningen skall emellertid inte anses ha gjorts tillgänglig för allmänheten endast på grund av att den visats för annan efter en uttalad eller tyst överenskommelse om konfidentialitet. 2. Allmänhetens kännedom om formgivningen inverkar inte på tillämpningen av artiklarna 5 och 6 i sådana fall då en formgivning för vilken skydd söks genom en registrerad gemenskapsformgivning har gjorts tillgänglig för allmänheten a) genom formgivaren, den till vilken rätten har övergått eller någon annan till följd av uppgifter som tillhandahållits eller åtgärder som vidtagits av formgivaren eller den till vilken rätten har övergått, och b) under en period av tolv månader före den dag då en ansökan om registrering lämnades in eller, om prioritet åberopas, före den dag från vilken prioritet räknas.” 7 Artikel 25 i samma förordning har rubriken ”Ogiltighetsgrunder”. I artikel 25.1 b och e samt 25.3 anges följande: ”1. En gemenskapsformgivning får förklaras ogiltig endast om … b) den inte uppfyller kraven i artiklarna 4–[9]. … e) ett särskiljande kännetecken används i en senare formgivning, och gemenskapsrätten eller den medlemsstats lagstiftning som är tillämplig på detta kännetecken ger kännetecknets rättighetshavare rätt att förbjuda sådan användning, … 3. De grunder som anges i punkterna 1 d–f får åberopas endast av den person som ansöker om eller innehar den tidigare rättigheten. …” 8 I artikel 61.1–61.3 i samma förordning anges följande: ”1. Överklagandenämndens beslut får överklagas hos Europeiska gemenskapernas domstol. 2. Talan får grundas på bristande behörighet eller på åsidosättande av väsentliga formföreskrifter av fördraget, av denna förordning eller av någon rättsregel som gäller deras tillämpning eller på maktmissbruk. 3. Europeiska gemenskapernas domstol skall vara behörig att upphäva eller ändra ett överklagat beslut.” Bakgrund till tvisten 9 Baena Grupo är innehavare av följande gemenskapsformgivning med nummer 426895-0002 (nedan kallad den omtvistade formgivningen): 10 Ansökan ingavs den 7 november 2005 samt registrerades och offentliggjordes den 27 december 2005 för följande varor, som omfattas av klass 99-00 i överenskommelsen om upprättande av en internationell klassificering för mönster, undertecknad i Locarno den 8 oktober 1968, i ändrad lydelse (nedan kallad Locarnoöverenskommelsen): ”T-tröjor (Dekoration för -), Skärmmössor (Dekoration för -), Klistermärken (Dekoration för -), Trycksaker, inkluderande reklammaterial (Dekoration för -)”. 11 Klagandena, Cooper och Park del Patel, ingav den 18 februari 2008 en ansökan om ogiltighetsförklaring av den omtvistade formgivningen till harmoniseringsbyrån, med stöd av artikel 25.1 b och e i förordning nr 6/2002. I denna ansökan gjorde de gällande att den omtvistade formgivningen varken är ny eller särpräglad i den mening som avses i artikel 4 i denna förordning jämförd med artiklarna 5 och 6 i samma förordning, och vidare att det i den omtvistade formgivningen används ett särskiljande kännetecken i den mening som avses i artikel 25.1 e i samma förordning. 12 Cooper och Park del Patel åberopade följande äldre gemenskapsfigurmärke med nummer 1312651 (nedan kallat det äldre varumärket) till stöd för sin ansökan om ogiltighetsförklaring: 13 Det varumärket registrerades den 7 november 2000 för varor i klasserna 25, 28 och 32 i Niceöverenskommelsen om internationell klassificering av varor och tjänster vid varumärkesregistrering av den 15 juni 1957, med ändringar och tillägg (nedan kallad Niceöverenskommelsen), och motsvarar, för var och en av dessa klasser, följande beskrivning: — Klass 25: ”Kläder, fotbeklädnader, huvudbonader”. — Klass 28: ”Spel och leksaker; gymnastik- och sportartiklar”. — Klass 32 : ”Öl; mineralvatten, kolsyrat vatten, andra icke alkoholhaltiga drycker; fruktdrycker och -juicer, safter och andra koncentrat för framställning av drycker”. 14 Den 15 juli 2008 biföll annulleringsenheten vid harmoniseringsbyrån ansökan om ogiltighetsförklaring av den omtvistade formgivningen med stöd av artikel 25.1 e i förordning nr 6/2002. 15 Den 16 september 2008 överklagade Perez annulleringsenhetens beslut vid harmoniseringsbyrån med stöd av artiklarna 55–60 i förordning nr 6/2002. 16 I det angripna beslutet angav den tredje överklagandenämnden vid harmoniseringsbyrån (nedan kallad överklagandenämnden) att annulleringsenheten hade gjort en felaktig bedömning när den slog fast att det äldre varumärket använts i den omtvistade formgivningen. Överklagandenämnden ansåg emellertid att nämnda formgivning inte hade någon särprägel, eftersom det helhetsintryck som kunniga användare – det vill säga ungdomar eller barn som normalt köper t-tröjor, skärmmössor och klistermärken eller trycksaker – får av formgivningen inte skiljer sig från det de får av det äldre varumärket. Således fastställde överklagandenämnden, med stöd av artikel 60.1 i förordning nr 6/2002, annulleringsenhetens beslut om ogiltighetsförklaring av den omtvistade formgivningen, dock på grundval av artikel 25.1 b i denna förordning jämförd med artikel 6.1 i densamma. Förfarandet vid tribunalen och den överklagade domen 17 Baena Grupo väckte, genom ansökan som inkom till tribunalens kansli den 22 december 2009, talan om ogiltigförklaring av det angripna beslutet. Till stöd för talan åberopades en enda grund, nämligen att artikel 6 i förordning nr 6/2002 hade åsidosatts. Baena Grupo gjorde gällande att det äldre varumärket och den omtvistade formgivningen skiljer sig åt i så hög grad att de helhetsintryck som en kunnig användare får av var och en av dessa figurer skiljer sig åt. 18 Tribunalen ogiltigförklarade det angripna beslutet genom den överklagade domen. 19 Tribunalen angav i punkt 20 i den överklagade domen att det helhetsintryck som den omtvistade formgivningen ger ska jämföras med det helhetsintryck som en kunnig användare får av det äldre varumärket, vilket utgör en formgivning som gjorts tillgänglig för allmänheten. 20 Tribunalen angav i punkterna 21 och 22 i den överklagade domen att det helhetsintryck som den kunniga användaren får av de båda ifrågavarande figurerna i stor utsträckning styrs av figurernas ansiktsuttryck. Tribunalen framhöll att den omständigheten att de båda figurernas ansiktsuttryck skiljer sig åt utgör ett grundläggande särdrag som en kunnig användare, såsom denne korrekt definierats av överklagandenämnden, lägger på minnet. 21 Vidare konstaterade tribunalen i punkt 23 i den överklagade domen, beträffande ”den äldre formgivningen”, att ansiktsuttrycket tillsammans med den omständigheten att figuren lutar sig framåt, vilket ger ett visst intryck av irritation, medför att en kunnig användare bedömer att den utgörs av en upprörd figur. Däremot kännetecknas inte det helhetsintryck som den omtvistade formgivningen ger av att en viss känsla uttrycks, vare sig med beaktande av ansiktsuttrycket eller med beaktande av kroppshållningen, vilken kännetecknas av att figuren lutar sig bakåt. 22 I detta avseende framhöll tribunalen i punkt 24 i den överklagade domen att ”skillnaden i ansiktsuttryck tydligt kommer att framgå för de ungdomar som köper t-tröjor och skärmmössor, och dessutom kommer att framgå extra tydligt för de barn som använder klistermärken för att göra sina saker mera personliga. De senare är mer benägna att fästa särskild uppmärksamhet vid de känslor som de figurer uttrycker som återfinns på ett klistermärke.” 23 Tribunalen slog slutligen i punkt 25 i den överklagade domen fast att skillnaderna mellan de två figurerna ”är tillräckligt stora för att en kunnig användare ska få olika helhetsintryck, trots att figurerna liknar varandra i andra avseenden och trots den stora frihet som formgivaren av sådana figurer som de som är i fråga i förevarande fall förfogar över”. 24 Tribunalen drog i punkt 26 i den överklagade domen slutsatsen att överklagandenämnden gjorde en felaktig bedömning, när den fann att det helhetsintryck som en kunnig användare får av den omtvistade formgivningen inte skiljer sig från det helhetsintryck som ”den äldre formgivning” ger som åberopats som stöd för ansökan om ogiltighetsförklaring. Förfarandet vid domstolen och parternas yrkanden 25 Domstolens ordförande beslutade den 11 april 2011 att förena målen C-101/11 P och C-102/11 P vad gäller det skriftliga och muntliga förfarandet samt domen. 26 Cooper och Park del Patel har yrkat att domstolen ska — upphäva den överklagade domen, — förklara den omtvistade formgivningen ogiltig eller, i andra hand, återförvisa målet till tribunalen, och — förplikta Baena Grupo att ersätta rättegångskostnaderna i förfarandet för överklagande och i förfarandet vid tribunalen. 27 Harmoniseringsbyrån har yrkat att domstolen ska — upphäva den överklagade domen, — själv döma i saken och ogilla talan mot det angripna beslutet, alternativt återförvisa målet till tribunalen, och — förplikta Baena Grupo att ersätta rättegångskostnaderna. 28 I svarsinlagan har Baena Grupo yrkat att domstolen ska — avvisa överklagandet i mål C-101/11 P, eller, i andra hand, ogilla detsamma, — ogilla överklagandet i mål C-102/11 P, och — förplikta klagandena att ersätta rättegångskostnaderna. Prövning av överklagandet 29 Cooper och Park del Patel har gjort gällande tre grunder till stöd för sitt överklagande. De två första grunderna avser att tribunalen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den tillämpade artikel 25.1 b i förordning nr 6/2002 jämförd med artiklarna 4–9 i samma förordning respektive artikel 25.1 e i nämnda förordning. Genom den tredje grunden har klagandena gjort gällande att tribunalen åsidosatte motiveringsskyldigheten i den överklagade domen. 30 Harmoniseringsbyrån har gjort gällande två grunder till stöd för sitt överklagande. De avser att tribunalen åsidosatte dels artikel 61 i förordning nr 6/2002, dels artikel 25.1 b i den förordningen jämförd med artikel 6 i samma förordning. Den andra grunden har delats upp i två delar, genom vilka harmoniseringsbyrån har gjort gällande dels att tribunalen förväxlade de kriterier som gäller inom varumärkesrätten och de som gäller för gemenskapsformgivningar, dels att tribunalen åsidosatte sin motiveringsskyldighet. Harmoniseringsbyråns första grund: Åsidosättande av artikel 61 i förordning nr 6/2002 Parternas argument 31 Harmoniseringsbyrån har för det första anmärkt mot att tribunalen vid sin prövning av det angripna beslutets lagenlighet gjorde en mycket ingående undersökning av ”de ifrågavarande gemenskapsformgivningarna”. Harmoniseringsbyrån har härvid hänvisat till dom av den 15 april 2010 i mål C-38/09 P, Schräder mot Gemenskapens växtsortsmyndighet (CPVO) (REU 2010, s. I-3209, punkt 77). 32 Harmoniseringsbyrån har gjort gällande att prövningen av om gemenskapsformgivningar är giltiga, vilken kännetecknas av hög teknisk komplexitet, inom ramen för artikel 25.1 b och d i förordning nr 6/2002 endast omfattar en bedömning av formgivarens grad av frihet. Harmoniseringsbyrån menar att tribunalen gick utöver tillämpningsområdet för artikel 61 i denna förordning när den inte begränsade sin prövning till att avse uppenbart oriktiga bedömningar avseende sådana formgivningars giltighet. 33 För det andra har harmoniseringsbyrån anfört att tribunalen ersatte överklagandenämndens bedömning med sin egen bedömning när den slog fast att ”de ifrågavarande formgivningarnas” figurers känslouttryck är av större betydelse än den grafiska återgivningen av nämnda formgivningar. Därigenom gjorde tribunalen en ny bedömning av de faktiska omständigheterna och begränsade inte sin prövning till det angripna beslutets lagenlighet. 34 Harmoniseringsbyrån anser att tribunalen inte har gjort det möjligt för byrån att dra några slutsatser med avseende på den överklagade domen för en korrekt tillämpning av artikel 6 i förordning nr 6/2002. Tribunalen underlät nämligen att precisera vilket slags fel överklagandenämnden gjorde sig skyldig till vid tillämpningen av artikel 25.1 b i nämnda förordning jämförd med artikel 6 i samma förordning. 35 Baena Grupo anser att harmoniseringsbyråns argument inte kan godtas. Enligt det företaget har tribunalen full frihet att pröva de faktiska omständigheterna i fråga. Det har hänvisat till dom av den 30 mars 2000 i mål C-265/97 P, VBA mot Nelson m.fl. (REG 2000, s. I-2061) , i vilken domstolen i samband med ett efterföljande överklagande hänvisade till förstainstansrättens bevisvärdering. Domstolens bedömning 36 Domstolen har att pröva huruvida tribunalen har överskridit sina befogenheter och ersatt harmoniseringsbyråns bedömning med sin egen. 37 Domstolen erinrar härvid om att talan mot de beslut som harmoniseringsbyråns överklagandenämnder har antagit får väckas vid tribunalen och grundas på åsidosättande av fördraget eller av någon rättsregel som gäller deras tillämpning. Detta föreskrivs i artikel 61.2 i förordning nr 6/2002. Tribunalen är således behörig att göra en fullständig lagenlighetsprövning av harmoniseringsbyråns bedömning av den information som sökanden gett in (se dom av den 5 juli 2011 i mål Vaughn, Guerra mot harmoniseringsbyrån, REU 2011, s. I-5853, punkt 52, och av den 20 oktober 2011 i mål C-281/10 P, PepsiCo mot Grupo Promer Archer, Gutierrez 2011, s. I-10153, punkt 66). 38 Tribunalens uppgift är i enlighet med den bestämmelsen att pröva huruvida överklagandenämndens beslut är lagenligt, genom att undersöka hur överklagandenämnden har tillämpat unionsrätten på bland annat de omständigheter som har åberopats under förfarandet vid nämnden (se, analogt, dom av den 18 december 2008 i mål Walton, Smith Green mot harmoniseringsbyrån, REG 2008, s. I-10053 , punkt 38, och beslut av den 28 mars 2011 i mål C-418/10 P, Moore mot harmoniseringsbyrån, punkt 47). 39 Tribunalen får således göra en fullständig prövning av huruvida överklagandenämndens beslut är lagenliga, om det är nödvändigt genom att undersöka huruvida överklagandenämnden har gjort en riktig rättslig kvalificering av omständigheterna i tvisten eller huruvida överklagandenämnden gjort en felaktig bedömning av de faktiska omständigheter som var föremål för prövning (se, analogt, domen i det ovannämnda målet Les Éditions Green mot harmoniseringsbyrån, punkt 39, och beslutet i det ovannämnda målet Moore mot harmoniseringsbyrån, punkt 48). 40 Tribunalen kan, när den har att bedöma huruvida överklagandenämndens beslut är lagenligt, inte vara bunden av en felaktig bedömning av omständigheterna som företagits av överklagandenämnden, eftersom nämnda bedömning utgör en del av den slutsats vars lagenlighet ifrågasätts vid tribunalen (se, analogt, domen i det ovannämnda målet Les Éditions Green mot harmoniseringsbyrån, punkt 48). 41 Tribunalen har visserligen rätt att ge harmoniseringsbyrån ett visst utrymme för skönsmässig bedömning, bland annat när denna har att göra mycket avancerade tekniska bedömningar. Vidare har tribunalen rätt att, vad avser omfattningen av dess prövning av överklagandenämndens beslut på området för industriell formgivning, begränsa sin prövning till att avse uppenbart oriktiga bedömningar (domen i det ovannämnda målet PepsiCo mot Grupo Promer Archer, punkt 67). 42 I förevarande fall har harmoniseringsbyrån emellertid inte visat att den ifrågavarande bedömningen innefattade mycket avancerade tekniska bedömningar så att den skulle ges ett utrymme för skönsmässig bedömning, vilket i sin tur skulle begränsa omfattningen av tribunalens prövning till att avse uppenbart oriktiga bedömningar. 43 Dessutom har Baena Grupo vid tribunalen gjort gällande att överklagandenämnden åsidosatte artikel 6 i förordning nr 6/2002 när den slog fast att den omtvistade formgivningen inte hade någon särprägel, eftersom det helhetsintryck som kunniga användare fick vid betraktande av formgivningen inte skiljde sig från det de fick av det äldre varumärket. 44 Eftersom Baena Grupo hade ifrågasatt överklagandenämndens bedömning avseende det helhetsintryck som var och en av de ifrågavarande figurerna ger den kunniga användaren, var tribunalen således behörig att pröva överklagandenämndens bedömning av likheten mellan det äldre varumärket och den omtvistade formgivningen (se, analogt, domen i det ovannämnda målet Les Éditions Green mot harmoniseringsbyrån, punkt 47). 45 Tribunalen gjorde sig följaktligen inte skyldig till felaktig rättstillämpning när den, i punkterna 20–25 i den överklagade domen, konkret prövade de bedömningar överklagandenämnden hade gjort för att ogiltigförklara det angripna beslutet. 46 Överklagandet kan således inte vinna bifall på harmoniseringsbyråns första grund. Harmoniseringsbyråns andra grunds första del samt Smith och Park del Sels första grund: Åsidosättande av artikel 25.1 b i förordning nr 6/2002 jämförd med artiklarna 4–9 i samma förordning Parternas argument 47 Harmoniseringsbyrån har för det första gjort gällande att tribunalen förväxlade de kriterier som gäller inom varumärkesrätten med dem som gäller för gemenskapsformgivningar. Enligt harmoniseringsbyrån har varumärkesrätten till syfte att tillvarata konsumenternas intressen så att de inte gör fel när de köper varor och tjänster som omfattas av ett varumärke. Bestämmelserna om gemenskapsformgivning har däremot till syfte att skydda privata intressen, nämligen de intressen som den aktör som utvecklar eller utnyttjar skapandet av en form har, oberoende av om det eventuellt föreligger en risk för förväxling med avseende på den köpta varans kommersiella ursprung. Harmoniseringsbyrån har särskilt kritiserat tribunalen för att den lade den kunniga användarens oklara minnesbild till grund för jämförelsen av ”de ifrågavarande formgivningarna” i punkterna 22 och 23 i den överklagade domen. 48 Såväl Cooper och Park del Patel som harmoniseringsbyrån anser att nämnda jämförelse borde ha grundats på en direkt jämförelse av figurerna i fråga och inte på den kunniga användarens oklara minnesbild. 49 För det andra har harmoniseringsbyrån gjort gällande att tribunalen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den, i punkt 24 i den överklagade domen, inte lade det intryck som hela omsättningskretsen får av ”de ifrågavarande formgivningarna” till grund för sin prövning. Tribunalen begränsade nämligen sin bedömning av dessa formgivningar till det intryck som en del av omsättningskretsen får av dem, nämligen det intryck som unga som använder t-tröjor, skärmmössor och klistermärken får. 50 För det tredje har Cooper och Park del Patel gjort gällande att tribunalen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den, i punkt 21 i den överklagade domen, slog fast att det helhetsintryck som den kunniga användaren får av de båda ifrågavarande figurerna styrs av figurernas ansiktsuttryck. Cooper och Park del Patel menar att den omtvistade formgivningen inte har någon särprägel och att de små skillnaderna i de båda ifrågavarande figurernas ansiktsuttryck inte påverkar det helhetsintryck som de ger. Samma klagande har vidare framhållit att de varor som avses är identiska och att så även är fallet med den omsättningskrets som varorna är avsedda för. Dessutom har klagandena påpekat att tribunalen, i punkt 25 i den överklagade domen, har medgett att de som formger figurer har en hög grad av frihet. 51 Baena Grupo anser att Cooper och Park del Patel genom att framföra dessa argument i själva verket endast har ifrågasatt tribunalens bedömning av de faktiska omständigheterna och att detta syftar till att domstolen ska ersätta tribunalens bedömning med sin egen. 52 Baena Grupo har även gjort gällande att harmoniseringsbyråns anmärkning beträffande omsättningskretsen inte kan upptas till prövning, eftersom tribunalen inte var skyldig att uttala sig om den. Domstolens bedömning 53 Det har för det första gjorts gällande att tribunalen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den jämförde det äldre varumärket och den omtvistade formgivningen. Domstolen framhåller för det första att begreppet kunnig användare i förordning nr 6/2002 inte definieras i densamma. Begreppet ska emellertid förstås som ett mellanbegrepp, det vill säga ett mellanting mellan det inom varumärkesrätten tillämpliga begreppet genomsnittskonsument – varvid genomsnittskonsumenten inte förväntas besitta någon särskild sakkunskap och generellt sett inte ser någon direkt koppling mellan de motstående varumärkena – och begreppet fackman – varvid fackmannen är en sakkunnig som har en betydande teknisk kompetens. En kunnig användare kan sålunda förstås, inte som en genomsnittligt uppmärksam användare, utan som en särskilt uppmärksam användare, oberoende av om detta beror på användarens personliga erfarenhet eller vederbörandes vidsträckta kunskap om den aktuella sektorn (se domen i det ovannämnda målet PepsiCo mot Grupo Promer Archer, punkt 53). 54 En kunnig användare är, såsom denne definierats av domstolen, visserligen till sin natur sådan att vederbörande, när det är möjligt, kommer att göra en direkt jämförelse av det äldre varumärket och den omtvistade formgivningen. Det kan emellertid inte uteslutas att en sådan jämförelse inte låter sig göras eller inte är bruklig inom den berörda sektorn. Detta kan bland annat bero på särskilda omständigheter eller på egenskaper hos de föremål som det äldre varumärket och den omtvistade formgivningen föreställer (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet PepsiCo mot Grupo Promer Archer, punkt 55). 55 Det kan således inte med framgång göras gällande att tribunalen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den bedömde det helhetsintryck som det äldre varumärket och den omtvistade formgivningen ger, utan att därvid utgå från att en kunnig användare under alla omständigheter kommer att göra en direkt jämförelse av dem (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet PepsiCo mot Grupo Promer Archer, punkt 56). 56 Detta gäller särskilt som unionslagstiftaren inte kan anses ha haft för avsikt att formgivningar endast ska bedömas genom en direkt jämförelse, eftersom närmare bestämmelser i detta avseende saknas i förordning nr 6/2002 (se domen i det ovannämnda målet PepsiCo mot Grupo Promer Archer, punkt 57). 57 Härav följer att tribunalen vid jämförelsen av det äldre varumärket och den omtvistade formgivningen inte gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den, i punkterna 22 och 23 i den överklagade domen, lade den kunniga användarens oklara minnesbild av helhetsintrycket av de båda figurerna till grund för sin bedömning. 58 Denna anmärkning kan följaktligen inte godtas. 59 För det andra framhåller domstolen följande beträffande påståendet att tribunalen skulle ha gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den begränsade sin prövning av det äldre varumärket och den omtvistade formgivningen till att avse en del av omsättningskretsen. Det ska inledningsvis preciseras att den anmärkningen, till skillnad från vad Baena Grupo har gjort gällande, inte ska avvisas. Syftet med anmärkningen är att det ska slås fast att tribunalen gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning vid tolkningen eller tillämpningen av förordning nr 6/2002, vilket, om det visar sig vara fallet, kan medföra att tribunalens resonemang som helhet underkänns. 60 Vad beträffar prövningen i sak konstaterar domstolen att harmoniseringsbyråns anmärkning grundas på en missuppfattning av den överklagade domen. När tribunalen jämförde det äldre varumärket och den omtvistade formgivningen hänvisade den, i punkt 22 i den överklagade domen, till den kunniga användaren ”såsom denne korrekt definierats av överklagandenämnden”. 61 Tribunalen beaktade således hela omsättningskretsen såsom överklagandenämnden definierat den, nämligen ungdomar, barn och användare av trycksaker, inkluderande reklammaterial. Detsamma gäller det resonemang som tribunalen förde i punkt 23 i den överklagade domen. I den punkten hänvisade den till nämnda kunniga användare vid prövningen av vilket intryck det äldre varumärket och den omtvistade formgivningen ger. Därefter framhöll tribunalen i punkt 24 i den överklagade domen särskilt att skillnaden i ansiktsuttryck mellan de två figurerna tydligt kommer att framgå för ungdomar och barn. 62 Härav följer att det inte med framgång kan göras gällande att tribunalen inte grundade sin bedömning av figurerna på hela omsättningskretsen. 63 Domstolen framhåller för det tredje att Cooper och Park del Sel i huvudsak har invänt mot att tribunalen ansåg att de två figurernas ansiktsuttryck är avgörande för det helhetsintryck som den kunniga användaren får av det äldre varumärket och den omtvistade formgivningen. 64 Domstolen konstaterar att Cooper och Park del Patel genom att framföra dessa argument i själva verket endast har ifrågasatt tribunalens bedömning av de faktiska omständigheterna i samband med bedömningen av det helhetsintryck som det äldre varumärket och den omtvistade formgivningen ger, och att argumenten framförts för att domstolen ska ersätta tribunalens bedömning med sin egen. 65 Utan att vare sig ha påstått eller visat att tribunalen missuppfattade de faktiska omständigheter som den hade att bedöma, har Cooper och Park del Patel nämligen endast gjort gällande att tribunalen felaktigt gjorde en bedömning av de faktiska omständigheterna i förevarande fall i syfte att fastställa att det helhetsintryck som en kunnig användare får av den omtvistade formgivningen skiljer sig från det helhetsintryck som denne får av det äldre varumärke som åberopats till stöd för ansökan om ogiltigförklaring. 66 Enligt fast rättspraxis är tribunalen emellertid dels ensam behörig att fastställa de faktiska omständigheterna, utom då det av handlingarna i målet framgår att de fastställda omständigheterna är materiellt oriktiga, dels ensam behörig att bedöma dessa faktiska omständigheter. Bedömningen av de faktiska omständigheterna är därför inte, utom då uppgifterna om dem har missuppfattats, en rättsfråga som i sig är underställd domstolens kontroll inom ramen för ett överklagande (se dom av den 4 oktober 2007 i mål C-144/06 P, Dunn mot harmoniseringsbyrån, REG 2007, s. I-8109 , punkt 49 och där angiven rättspraxis). 67 Denna anmärkning ska således avvisas. 68 Av det anförda följer att överklagandena varken kan vinna bifall på harmoniseringsbyråns andra grund eller på Smith och Park del Sels första grund. Smith och Park del Sels andra grund: Åsidosättande av artikel 25.1 e i förordning nr 6/2002 Parternas argument 69 Cooper och Park del Patel har invänt mot att tribunalen underlät att tillämpa artikel 25.1 e i nämnda förordning. De anser att samtliga villkor som uppställts för att det ska föreligga risk för förväxling mellan det äldre varumärket och den omtvistade formgivningen är uppfyllda. De menar följaktligen att tribunalen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den underlät att uttala sig om nämnda bestämmelse och genom att den inte förbjöd användningen av den omtvistade formgivningen. 70 Baena Grupo anser att överklagandet inte kan prövas såvitt avser den grunden, eftersom den har till syfte att ifrågasätta tribunalens bedömningar av faktiska omständigheter i den överklagade domen. Domstolens bedömning 71 Domstolen konstaterar att denna grund inte åberopades vid tribunalen för att det angripna beslutet skulle ogiltigförklaras. Det är under alla omständigheter heller inte fråga om en grund som avser grunderna för rättsordningen, som tribunalen skulle ha varit skyldig att pröva på eget initiativ. 72 Enligt artikel 113.2 i domstolens rättegångsregler får överklagandet inte avse annan sak än den som varit föremål för talan vid tribunalen. Domstolen är således i ett mål om överklagande endast behörig att pröva den rättsliga bedömningen av de grunder som åberopats i den lägre instansen (se, bland annat, dom av den 1 juni 1994 i mål C-136/92 P, kommissionen mot Gonzalez m.fl., REG 1994, s. I-1981 , punkt 59, av den 15 mars 2007 i mål C-171/06 P, T.I.M.E. ART mot harmoniseringsbyrån, punkt 24, och av den 20 september 2007 i mål C-193/06 P, Nestlé mot harmoniseringsbyrån, punkt 56). 73 Överklagandet kan således inte prövas såvitt avser den grunden. Harmoniseringsbyråns andra grunds andra del och Smith och Park del Sels tredje grund: Bristande motivering i den överklagade domen Parternas argument 74 Harmoniseringsbyrån har anfört att tribunalen åsidosatte sin motiveringsskyldighet när den underlät dels att ange skälen till att den fann att ”skillnaden i ansiktsuttryck tydligt kommer att framgå för de ungdomar som köper t-tröjor och skärmmössor”, såsom anges i punkt 24, dels att hänvisa till den omsättningskrets som består av användare av ”trycksaker, inkluderande reklammaterial”. 75 Cooper och Park del Patel har även invänt mot att tribunalen inte på ett tydligt, exakt och sammanhängande sätt motiverade den överklagade domen, vilket innebär ett åsidosättande av klagandenas processuella rättigheter. 76 Baena Grupo har med avseende på harmoniseringsbyråns anmärkningar angett att tribunalen inte var skyldig att uttala sig om omsättningskretsen, såsom nämnts i punkt 52 ovan, och att den överklagade domen således inte kan anses vara bristfälligt motiverad. 77 Vad beträffar de anmärkningar som framförts av Cooper och Park del Patel har Baena Grupo anfört att de ska avvisas. Baena Grupo har gjort gällande att Cooper och Park del Patel inte har angett vilka delar av den överklagade domen som de ansåg vara bristfälligt motiverade. Domstolens bedömning 78 Harmoniseringsbyråns anmärkning om att tribunalen skulle ha åsidosatt sin motiveringsskyldighet grundas på påståendet att tribunalen underlät dels att ange skälen till att ”skillnaden i ansiktsuttryck tydligt kommer att framgå för de ungdomar som köper t-tröjor och skärmmössor”, dels att hänvisa till den omsättningskrets som består av användare av ”trycksaker, inkluderande reklammaterial”. 79 Domstolen erinrar om att skyldigheten att motivera domar följer av artikel 36 i Europeiska unionens domstols stadga, vilken enligt artikel 53 första stycket i denna stadga och artikel 81 i tribunalens rättegångsregler är tillämplig på tribunalen (se dom av de 4 oktober 2007 i mål C-311/05 P, Booker mot harmoniseringsbyrån, punkt 51 och där angiven rättspraxis). 80 Det följer av fast rättspraxis att tribunalens domar ska innehålla en tillräcklig motivering så att domstolen ges möjlighet att utföra sin prövning (se, bland annat, domen i det ovannämnda målet Booker mot harmoniseringsbyrån, punkt 52 och där angiven rättspraxis). 81 I förevarande fall konstaterar domstolen, bland annat mot bakgrund av vad som angetts i punkterna 60–62 i förevarande dom, att det resonemang som tribunalen förde i den överklagade domen i sig är klart och begripligt samt att resonemanget gör det möjligt att få kännedom om skälen till att tribunalen fann att talan kunde bifallas på den enda grund som Baena Grupo hade gjort gällande vid den. Den överklagade domen är således inte bristfälligt motiverad. 82 Överklagandet kan följaktligen inte bifallas på denna grund. 83 Av det anförda följer att förevarande överklaganden ska ogillas, eftersom de i vissa delar inte kan tas upp till sakprövning och i övriga delar är ogrundade. Rättegångskostnader 84 Enligt artikel 69.2 i domstolens rättegångsregler, som enligt artikel 118 i desamma är tillämplig i mål om överklagande, ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. 85 Baena Grupo har yrkat att Cooper och Park del Patel ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna för överklagandet i mål C-101/11 P. Eftersom Cooper och Park del Patel har tappat målet, ska Baena Grupos yrkande bifallas. 86 Baena Grupo har yrkat att harmoniseringsbyrån ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna för överklagandet i mål C-102/11 P. Eftersom harmoniseringsbyrån har tappat målet, ska Baena Grupos yrkande bifallas. Mot denna bakgrund beslutar domstolen (sjätte avdelningen) följande: 1) Överklagandena ogillas. 2) Cooper och Park del Patel ska bära sina rättegångskostnader och ersätta José Shepard SA:s rättegångskostnader för överklagandet i mål C-101/11 P. 3) Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) (harmoniseringsbyrån) ska bära sina rättegångskostnader och ersätta Simmons SA:s rättegångskostnader för överklagandet i mål C-102/11 P. Underskrifter ( *1 ) Rättegångsspråk: spanska.