Jag hade en tid för att laga mina framtänder, som hade slagits av till hälften i en olycka. Jag fick dem påbyggda med plast, och den ena framtanden blev lite större än den varit tidigare. Jag hörde tandläkarna säga något i stil med ”Men vi tandläkare tycker inte att man ska ha sådana där perfekta tandrader som folket på TV4, som vita staket”. Jag var dock inte nöjd med att tanden var större än den var tidigare, och sade detta. Jag fick svaret att de tyckte att mina tänder såg bra ut, och att man inte vill slipa ner dem för mycket eftersom de skulle återgå till sitt normala läge i sinom tid. Jag tänkte där och då att jag förmodligen överreagerade och att jag skulle vänja mig vid tanden, eftersom tandläkarna var så bestämda med att det såg bra ut. Så jag åkte hem, men förblev missnöjd då det både såg väldigt konstigt ut jämfört med tidigare och att den kändes ”i vägen” för tungan. Vi ringde och klagade och fick en ny tid morgonen därefter 07:30, vilket jag är tacksam för att de kunde fixa. Jag åkte in och fick tanden nedslipad till hur det såg ut innan av en annan tandläkare. Nu några veckor efteråt så är jag lika nöjd med min framtand som jag var efter det andra besöket. Jag är alltså missnöjd med att de första tandläkarna inte lyssnade på mig över att tanden var för stor, och att de inte tittade på någon bild över hur mina tänder hade sett ut innan olyckan (de frågade inte ens efter någon, och tandläkaren morgonen efter tackade nej till att få se en bild). Det var bra att de lyckades fixa till det så pass tätt inpå, även om jag självklart hade föredragit att inte behöva åka tillbaka över huvud taget. Särskilt med tanke på att proceduren tydligen inte tog så lång tid, och hade förmodligen kunnat göras ganska snabbt och enkelt dagen innan, om nu tandläkarna hade lyssnat på mina funderingar och klagomål. 