Under 3,5 timmar gicks samma information igenom som en snabb sökning på internet ger vad gäller krav för och genomförande av de olika prövningsmomenten. I de fall faktisk handledning och pedagogiska grepp för handledaren berördes var informationen i bästa fall självklar, i sämsta fall osaklig. Informatören/"utbildaren" pladdrade på ett sätt som lätt kunnat misstas för en stand-up audition, i ett hysteriskt tempo. Den tekniska utrustningen i form av dator med projektor flimrade påtagligt. En upplevelse som hade en del gemensamt med första Arn-filmen: Timmar av mitt liv som jag aldrig får igen - med skillnaden att Arn inte var belagd med obligatorisk närvaro, var klart mer prisvärd och inte föregicks av förhoppning om lärande.