speech-uk/opentts-sentences huggingface dataset:
Не бу́ду дочи́тувати.
Не було́ нія́кої спроможности спини́ти на́пад.
Не вважа́й на їх га́лас.
Не виявля́йте своє́ї скорбо́ти.
Не відмовля́йтеся від цього́.
Не гай ча́су.
Не гара́зд почува́в себе́ пан Андрі́й пі́сля цього́.
Не га́яв ду́рно ча́су й Портос.
Не гурт таки́х.
Не дам заги́нути такі́й перли́ні дорогі́й.
Не жа́дна кореспонде́нція.
Не жаха́йтесь мої́х слів.
Не за легку́ спра́ву бра́вся Хмельни́цький.
Не за нас одни́х лише́ дово́диться ду́мати.
Не знать як ди́вляться на бо́жий світ.
Не люби́в гля́нути про́сто в о́чі.
Не мо́жна сказа́ти цього́ про Лоре́н.
Не мо́жу я жи́ти без не́ї.
Не одна́ку до́лю дала́.
Не от так собі́ ходи́в Га́ва в неблизьку́ доро́гу з Дрого́бича до Старо́го Мі́ста.
Не по пра́вді ви із своє́ю Ле́сею ро́бите.
Не пови́нен! Ва́ші пре́дки на це не дозво́лять.
Не послужи́ла форту́на горопа́сі.
Не потребу́єте по я́рмарках волочи́тися.
Не почува́ла потре́би.
Не раз він мені́ става́в у вели́кій приго́ді.
Не сва́таннє в мене́ на ду́мці.
Не слід кардина́лові зна́ти про це.
Не спа́лося тіє́ї но́чі па́нові Андрі́єві.
Не спиня́йтеся пі́дчас по́дорожі ані́ на хвили́ну.
Не тре́ба нам нічієї по́мочі.
Не хо́чу й зна́ти вас.
Не ціка́втесь мно́ю.
Не чу́ти було́ ні щонайме́ншого шу́му.
Не чу́ти нічогі́сінько.
Небага́то вам уже́ лю́льок доведе́ться ви́курити.
Невда́ча йшла невідсту́пно за ним.
Негі́дник мав для оборо́ни ті́льки розря́джену рушни́цю.
Негі́дник! Він усе́ передба́чив.
Недале́ко від Фремеля хма́ра розгуркота́лася.
Недале́ко зві́дси та́бор запоро́зького ге́тьмана.
Недале́ко тре́ба було́ й шука́ти.
Незаба́ром ви́йшов Атос.
Незаба́ром журбу́ заступи́ла лють.
Незаба́ром знайшо́в свого́ побрати́ма.
Незаба́ром прийшла́ і па́ні Бонасьє.
Незнайо́мий ви́хопив шпа́ду.
Незнайо́мий на де́кілька хвили́н загли́бився в метикува́ння.
Нема́ на́що нам брата́тися з одві́чними ворога́ми на́шими бусурма́нами.
Нема́ окре́мої кове́рти і нія́кої переда́чі.
Немо́жна було́ га́яти й хвили́ни.
Немо́жна було́ га́яти ча́су.
Немо́жна га́яти ні хвили́ни.
Непомі́тно думки́ переходи́ли й на і́нше.
Неха́й би тоді́ посвисті́в.
Неха́й він сам гово́рить за себе́.
Неха́й же Грі́мо прибере́ стіл.
Неха́й іще́ хви́льку поле́жить.
Неха́й короле́ва залиша́ється в цілкови́тій невідо́мості.
Неха́й не ду́рно запро́шував ти мене́ до свої́х воюва́ти ту́рка.
Неха́й так пропада́є вся́ка турбо́та! Бреннь! І ра́птом га́снуть сві́тла.
Неха́й хоч рі́дне йме́ння нага́дує мені́ про Украї́ну.
Нечу́ваний гарми́дер зби́вся у по́льському ві́йську.
Неща́сна неві́льниця схопи́лася.
Ні найме́ншого хвилюва́ння.
Ні сло́ва ніхто́ не промо́вив.
Ніканор Ферапонтович борони́вся.
Ніхто́ не відповіда́в.
Ніхто́ не обізва́вся на її кри́ки.
Ніч промину́ла до́сить спокі́йно.
Ніч уже́ на ісході.
Нічиє́ йме́ння не зга́дувалось.
Ні́чого й каза́ти Петро́ві.
Ніщо́ й рахува́ти.
Нія́ких грошей я не брав.
Новорі́чна годи́на наближа́ється.
Но́ги були́ покалі́чені.
О деся́тій він підійшо́в до ворі́т Ешель.
О деся́тій міле́ді почала́ хвилюва́тися.
О четве́ртій вони́ прибули́ до Ло́ндонської рога́тки.
О четве́ртій всі чоти́ри при́ятелі зібра́лись в Атоса.
О четве́ртій почу́вся га́мір у ста́йні.
О шо́стій увійшо́в лорд Вінтер.
Об'їжджа́ли ж ви навко́ло ро́гу Горн.
Оба́ були́ жиди́.
Оба́біч пала́ли облу́дні со́нця.
Оберну́лось тоді́ до нього дві чи три го́лови.
Оби́два в чо́рному зно́ву вклони́лися.
Оби́два мушкете́ри почервоні́ли.
Оби́дві жінки́ з хвили́ну обійма́ли одна́ одну́.
Обли́ччя її набу́ло́ ви́разу страше́нної загро́зи й ви́клику.
Обли́ччя міле́ді спалахну́ло.
Обли́ччя ціє́ї молодо́ї жі́нки було́ для міле́ді зо́всім незнайо́ме.
Обно́виться я́ко орля́ юность моя́.
Обня́в Іване́ць Петра́ Сердюка́ за сі слова́.
Обняли́сь і оби́два запла́кали.
Обо́в'язок перш над усе́.
Од кардина́ла ніщо́ не схова́ється.
Од щи́рого се́рця празниковали.
Од'ї́хав наза́д до Ніженя ні з чим.
Оди́н з них ї́хав попе́реду на ві́дстані двох кі́нських ту́лубів.
Оди́н із молоди́х інді́йців схопи́в спи́са і став напогото́ві.
Оди́н на де́сять літ ви́стане.
Оди́н раз! — нава́жився Д'Артаньян.
Оди́н ті́льки я розумі́юсь на ло́вах.
Одна́че дочка́ ма́ла і́нші по́гляди та думки́.
Одне́ вікно́ буди́нку було́ осві́тлене.
Одного́ з них зачепи́в ще яки́йсь незнайо́мий.
Одноча́сно й гу́ркіт ущу́х.
Одступати було́ вже запі́зно.
Окая́нна сіро́ма ни́шпорить усю́ди по Вкраї́ні да баламу́тить го́лови поспі́льству.
Оля замо́вкла і знов су́мно похили́ла го́лову.
Он тут за ко́рчмо́ю.
Опана́с ки́нувся мов ужа́лений.
Опини́всь коза́к ко́ло Хма́рища.
Оповіда́ння ба́тька і шум лі́су.
Осі́нні па́хощі ллю́ться крізь відчи́нене вікно́ ра́зом із тепло́м но́чі.
Особли́во дивува́ли свої́х това́ришів на́ші чоти́ри при́ятелі.
Особли́во стра́шно було́ Іва́севі диви́тися на це все.
Оста́лись на́ші проча́нки ті́лько з Василе́м Нево́льником.
Оста́ннє припу́щення здало́ся їй найправдоподібнішим.
Оста́нні слова́ виявля́ли жахли́ву підо́зру.
Оста́нні слова́ зроби́ли на Мари́ну вплив.
Ось в її уя́ві мигну́в учора́шній клень.
Ось вже спада́є ніч.
Ось він на п'я́тій чи шо́стій тера́сі.
Ось вона́ передала́ тобі́ на спо́мин про себе́ своє́ воло́сся.
Ось вони́! — сказа́в Атос.
Ось воро́та мі́ста.
Ось да́ма порівня́лася з Порто́сом.
Ось до яко́го ча́су блука́ю не обі́давши.
Ось же обмірку́йте й нава́жтеся.
Ось заї́дьмо лиш до госпо́ди.
Ось і ми погла́димо тобі́ доро́гу.
Ось ми й в та́борі.
Ось моя́ ві́дповідь.
Ось слу́хайте лиш.
Ось тобі́ екю за кло́піт.
Ось тут і почало́ся змага́ння.
Ось тут пе́редо мно́ю.
Ось цей Атос.
Ось чому́ нема́ нія́кої ра́ції поспіша́тися й набува́ти собі́ біль у гру́дях.
Ось чому́ я бережу́ її як свя́тість.
Ось як стої́ть тепе́р спра́ва.
От же вони́ вже й під Хмарищем.
От і всьо́го.
От і дава́й уже́ хоть ко́ло сього́ лести́тись.
От одчини́лись воро́та.
От тут і ви́явилась відсу́тність координа́ції.
От хоч би й отсей Кири́ло Тур.
Ота́к ми з поро́жніми шлу́нками й важки́м се́рцем пої́хали да́лі.
О́тже взя́ли мене́ на військо́ви́й корабе́ль.
О́тже пан Бонасьє покла́в сказа́ти все.
О́тже поділи́ти й по весні́ мо́жна.
Ото́ж був у не́ї до́свід.
Ото́ж і на Соро́ковій Ми́лі ніхто́ не вгада́в бі́сового за́мислу Джой Моліно.
Ото́ж пої́хав я до о́строва Вра́нгель ми́мо Ст.
Ото́ж я ду́мав сам їх укра́сти.
Офіце́р з'яви́вся вчетве́рте.
Офіце́р зно́ву з'яви́вся.
Офіце́р сів у чо́вен ра́зом з не́ю.
Офіце́р ско́чив на на́бережну й запропонува́в міле́ді ру́ку.
Офіце́р усади́в на нього міле́ді й сам сів по́руч.
Оце́ пої́демо до превражого си́на Гвинтовки та вкра́демо ще раз Череванівну.
Оця́ ду́мка ви́ди́мо відживи́ла Владка Завадовського.
Оця́ ї́хня байду́жість страше́нно обу́рила Гічко́ка.
Очарова́в усі́х запоро́жець.
О́чі Араміса мимово́лі заблища́ли.
О́чі Ди́кові тро́шки пом'я́кшали.
П'єр пішо́в за не́ю і відча́лив.
П'ятдеся́т су́ден і собі́ гото́ві були́ відплисти́ й чека́ли ті́льки на до́звіл.
Па́лко припа́в він йому до руки́ і сльо́зи покоти́лися йому з оче́й.
Пам'ята́ю ваш пе́рший влу́чний уда́р.
Пан Андрі́й до́вго та пи́льно диви́вся на го́стя.
Пан Андрі́й мав чотирох сині́в.
Пан Андрі́й нахили́вся й поцілува́в ба́тькову ру́ку.
Пан Андрі́й похили́всь та замо́вк.
Пан Андрі́й сиді́в сам у свої́й кімна́ті за щі́льно зачи́неними две́рями.
Пан Андрі́й те поміча́в і непомі́тно посмі́хувався.
Пан Андрі́й усе́ наганя́в ї́хати шви́дше.
Пан керкермайстер знов зві́льна повеселі́в.
Па́на Бонасьє зно́ву ввели́.
Пани́ло пірва́в череви́ки і ону́чки і поча́в їм призира́тися до сві́тла.
Па́ні Бонасьє не відповіда́ла.
Па́ні Бонасьє підста́вила йому чоло́.
Па́ні Бонасьє цілко́м механі́чно з'ї́ла кі́лька кава́лків і вмочи́ла гу́би у вино́.
Па́нночка зра́зу не дала́ говори́ти па́нові Андрі́єві.
Па́нський буди́нок був.
Парокси́зм був си́льний.
Пасу́к теж пої́де зі мно́ю.
Патру́ль пішо́в да́лі.
Пе́рвий запоро́жець був здорове́нний козарлюга.
Переверну́лись тепе́р уже́ кат зна́є на що запоро́жці.
Пе́ред коршмо́ю на доро́зі вони́ зупини́лися.
Пе́ред мої́ми ві́кнами тількищо лу́снула япо́нська бо́мба і знесла́ півда́ху з буди́нку.
Пе́ред ним замиготі́в про́мінь наді́ї.
Пе́ред обі́дом ми вас розбу́димо.
Передасте́ цього́ листа́ міле́ді.
Перш за все то було́ призна́ння люди́ни напідпи́тку.
Пе́рший у́спіх був на бо́ці Б'юкенгема.
Петро́ мій мов удру́ге на світ народи́всь.
Петро́ на те ізозво́ливсь.
Петро́ нагну́всь із сідла́ і поцілова́всь із Василе́м Нево́льником.
Петро́ поча́в коза́цький грець.
Петро́ хоті́в би пробра́тись до панотця́.
Пе́че́ного ле́ду не слід бажа́ти.
Пироги́ з черни́цями пока́жуться сього́дні на столі́.
Пів на во́сьму проби́ли зорю́.
Пів на двана́дцяту були́ ко́ло двере́й кля́тої коршми́.
Півні́чна запа́ла ти́ша.
Під ви́пнутими ви́лицями познача́лися глибо́кі ямки́.
Під по́лудень до не́ї прийшо́в лорд Вінтер.
Під цей час Д'Артаньян розплю́щив о́чі.
Під'ї́хали до шху́ни.
Підійді́ть до нього й відрі́жте два.
Підійшо́в бли́жче — аж спра́вді тут нена́че я́рмарок.
Підійшо́в лорд Вінтер.
Пі́дпису не було́.
Піду́ одпочину тро́хи.
Пі́дчас всіє́ї по́дорожі глибо́кий сум обійма́в се́рце Д'Артаньяна.
Пі́дчас на́шої пої́здки до Бетюна скона́в чолові́к моє́ї герцоґині.
Пізна́ли де́які бурми́стра.
Пі́сля мої́х неща́сних приго́д я ча́сто зомліва́ю.
Пі́сля обі́да бо́жий чолові́к іграв і співа́в уся́ких пова́жних пісе́нь.
Пі́сля сніда́нку сплива́в день пома́лу.
Пі́сля тако́ї ба́ні не до́вго покрі́пишся.
Пі́сля цього́ ви́падку Мари́нина хворо́ба пішла́ ху́тко до свого́ сумно́го кінця́.
Пі́сля цього́ він уже́ не става́в і не ви́дужав.
Піт проступи́в йому на лиці́.
Пішла́ леге́нька хви́ля і полоскота́ла щу́ку по бока́х.
Пішо́в з кади́ла сине́нький дим і розвіва́вся по ві́льному пові́трі.
Пішо́в і годи́нник.
Плече аж пала́є.
Пли́не качу́р по Дуна́ю —.
Пля́нше був озбро́єний мушке́том і пістоле́том.
Пля́нше зняли́ з коня́ цілко́м закостені́лого.
Пля́нше ї́хав поза́д свого́ па́на кро́ків на де́сять.
Пля́нше й Базен ішли́ поза́ду.
Пля́нше й собі́ був у надпориві і бі́льше вже не зни́мав розмо́ви про зві́льнення.
Пля́нше пе́рший впізна́в її.
Пля́нше пішо́в на двір і хоті́в засідла́ти ко́ні.
По вісьмо́х днях жі́нка спокуси́ла си́на тюре́мника й утекла́.
По до́брих десятьо́х мі́нутах дід Гара́сим зача́в зно́ву.
По закі́нченні обло́ги я вступа́ю до манастиря́ лазари́стів.
По ї́хніх серця́х протіка́в струмо́к яко́гось божеві́лля.
По нагоро́ді за ві́дданість ма́ла йти нагоро́да за коха́ння.
По пе́рших же слова́х міле́ді поверну́лася й здиво́вано гля́нула на молодо́го чолові́ка.
По пе́ршій я ви́йшов із кав'я́рні і пішо́в додо́му.
По сніда́нку вмо́влено зібра́тись увечорі в Атоса й там закі́нчи́ти обгово́рення.
По те́мному лу́гу.
По тонкі́й кри́зі ступа́єш ти на свого́ во́рога.
По цих слова́х він подзвони́в у срі́бний дзво́ник.
По цих слова́х вона́ відчини́ла две́рі в коридо́р і ви́штовхала молодо́го чолові́ка.
По цих слова́х шум по́за кабіне́том набу́в си́ли ви́буху.
Пові́тря було́ вогке́ й холо́дне.
Пово́лі го́мін поза́ду затиха́в.
Пога́слий по́гляд Атоса ра́птом спалахну́в по́лум'ям.
Погі́дне не́бо помрачилося.
Погово́римо з ним де про що з Га́дяцьких пу́нктів.
Пого́ничів побі́ля возі́в не було́ — вони́ повипряга́ли худо́бу й посіда́ли обі́дати.
Пого́ня зміни́лась лю́тістю на невда́ле й безці́льне шука́ння.
По́див Д'Артаньянів деда́лі збі́льшувався.
Поети́чні ви́слови та сльозоточи́ві фра́зи не до лиця́ вам.
Пожила́ у мене́ ще ві́сім місяці́в.
Поки́нь хоть на часи́нку своє́ січове́ юродство.
Покли́кали до ка́ви.
Покли́кали Пля́нше і дали́ йому потрі́бні інстру́кції.
Поклони́лись обо́м ге́тьманам і коза́цтву на всі чоти́ри сто́рони.
Полеті́ла ці́ла ту́ча костяни́х стріл.
Поліца́ї роздя́кувалися Д'Артаньянові і забра́ли свою́ здо́бич.
Поліца́й сів по́руч.
Поліція́нт звів ру́ку.
Положи́ла йому на бю́рко і ви́йшла.
Полоня́нка швидки́м о́ком перебі́гла по всій кімна́ті.
Пома́лу стук ути́х.
Помі́ж во́зами зби́вся гарми́дер.
Помогли́ Дик і Томмі.
Понавко́ло на́товпів стоя́ли й ї́здили тата́рські ве́ршники з до́вгими батога́ми.
По́над три́ста салда́тів рі́зних полкі́в зібра́лися бі́ля ви́ходу з та́бору.
Попе́реду скака́в пошта́р.
Попро́буємо обійти́ся без не́ї.
Попроща́лись і роз'ї́хались.
Пора́нений став навко́лішки та поцілува́в но́ги свого́ спаси́теля.
Порожне́ча переляка́ла її.
Портос аж ся́яв з ра́дощів і го́рдощів.
Портос безупи́нно блазнюва́в.
Портос був люди́на зо́всім протиле́жного ґату́нку.
Портос зниза́в плечи́ма.
Портос і Араміс зблі́дли й перезирну́лися.
Портос і Араміс зроби́ли так са́мо.
Портос і Араміс підвели́ся із свої́х стільці́в.
Портос і Араміс теж ще не все прої́ли.
Портос ки́нув слу́жбу й насту́пного ро́ку одружи́вся з па́ні Кокна́р.
Портос прийшо́в незаба́ром пі́сля Д'Артаньяна.
Портос та Араміс були́ вже на мі́сці й гра́ли вдвох.
Портос та Араміс тремті́ли від лю́ті.
Портос уда́в ні́би розгуби́вся.
Пору́чник похита́в голово́ю.
Посе́ре́д криласу лежа́ло ті́ло же́ртви в убра́нні́ послу́шниці.
Посе́ре́д ціє́ї метушні́ і безла́ддя посува́вся напере́д наш юна́к.
Поспі́льство не хоті́ло ки́дати обі́ду й не ру́шилося з мі́сця.
По́страх пішо́в по всій око́лиці.
По́тім ви відбули́ по́дорож з ва́шими дру́зями на Форзькі води́.
По́тім ви́п'ємо й заку́симо.
По́тім висо́кий чолові́к же́стом запропонува́в мушкете́рові ввійти́.
По́тім він ки́нув цей жмут тремтя́чих не́рвів і зверну́в ува́гу на двох прозелі́тів.
По́тім зв'яза́в їх до ку́пи ма́йже під прями́м куто́м.
По́тім ми пої́хали.
По́тім покли́кали Пля́нше.
По́тім поска́кували на са́ні і враз ру́шили заме́рзлою ріко́ю.
По́тім ра́птом ста́ла на одно́ колі́но й поцілува́ла гру́бо обте́саний порі́г.
По́тім я підво́джу їх на твоє́ лице́.
Потурбу́ймося хоч трі́шки про здоро́в'я лю́бого їй герцоґа Б'токенгемського.
Поцілува́в ге́тьман труну́ свого́ си́на.
Почала́ся нелю́дська різани́на.
Почали́ значні́ козаки́ жи́ти на лядський кшталт із вели́кої ро́зкоші.
Почали́ся під Бу́шою щоде́нні бойови́ща й шту́рми.
Почало́ся для мене́ життя́ від но́чі до но́чі.
Почека́й же хвили́нку й бу́деш задово́лений.
Почина́є би́ти двана́дцята.
Почита́ю ще тро́хи да́лі.
Почува́ю потре́бу ви́сповідатися.
Почу́всь бря́зкіт по́суду.
Почу́лося кі́лька з вда́рів у две́рі.
Почуття́ во́лі обхопи́ло всю істо́ту молодо́ї жі́нки.
По́шта тут надзвича́йно ке́пська.
Пра́во говори́ти за всіх надали́ Ато́сові.
Працюва́в так пи́льно в та́тковій канцеля́рії.
При зга́дці про ви́дру у щу́ки затремті́ло хребе́тне крило́.
При тім вона́ наторкну́лася но́сом до гіллячки і проки́нулась.
При цих слова́х Фортюнові се́рце ра́дісно засту́кало.
При цьому́ заува́женні Атос насупи́в бро́ви й зці́пив гу́би.
При цьому́ окли́кові Д'Артаньян затремті́в.
Приї́дуть сюди́ до М.
Приїжджа́ють до тебе́ з Сі́чі за́для узяття́ ті́лько подару́нків.
При́йде й на на́шу ю́лицю пра́зник.
Прийшли́ до коршми́ Парпайо.
Прийшло́сь Гаві шука́ти нови́х заробі́тків.
Прийшо́в аж на о́бі́д.
Прису́тні всі мовча́ли.
Прихи́льна до Вас.
При́ятелі ве́село перезирну́лися.
Про тебе́ було́ в газе́тах.
Про це я не забу́ду до ві́ку.
Прозива́вся він Безпоясний.
Прої́хали й ми́мо сих.
Прої́хали ще тро́хи.
Пройшло́ два місяці́.
Про́мінь сві́тла враз ося́яв мо́зок коршмаря́.
Прора́зливий свист почу́вся з орке́стри.
Про́ста́ зви́чка в цій краї́ні.
Про́сто не тра́пилося тако́го ви́падку.
Простува́ли до Соло́ної Води́.
Проте́ було́ до́сить хо́лодно.
Проте́ вони́ дійшли́ таки́ до нього й счепи́лися у смерте́льній сі́чі.
Проте́ всеж таки́ взяв кі́лька посторо́нків і ки́нув на са́ні.
Проте́ Хмельни́цький не зва́жився ста́ти до бо́ю.
Про́ти короля́ пе́ред коза́цькому ві́йську вів сла́вний Неча́й.
Про́тягом двадцяти́ хвили́н дої́хали туди́.
Про́тягом дванадцяти́ годи́н він прої́хав ко́ло шістдесяти́ льє.
Про́тягом найбли́жчих ти́жнів був трус по всіх хати́нах і шалаша́х у Но́мі.
Про́тягом уже́ двох годи́н ву́лиці Пари́жу були́ те́мні й безлю́дні.
Про́тягом шісдесяти́ днів ніхто́ не мо́же претендува́ти на ту дільни́цю.
Проща́й! Гарма́ти гра́ють.
Проща́ю вам моє́ розби́те майбутне.
Психольоґія та симпа́тії ї́хні зміня́лися.
Ра́дощі їх були́ вели́кі.
Раз — і кіне́ць.
Раз у рік коля́дники.
Ра́но сні́дали ра́зом.
Ра́но я проки́нувся з си́льним бо́лем голови́.
Ра́птом вона́ спини́лася.
Ра́птом герцоґ ви́пустив жахли́вий крик.
Ра́птом го́лосно заспіва́ли дру́жню пі́сню ріполови.
Ра́птом загарча́ли соба́ки.
Ра́птом на две́рях за́лі з'яви́вся коро́ль із кардина́лом.
Ра́птом ти́шу нічну́ розірва́в ча́стий ви́пал рушни́чний.
Ра́птом у флі́гелі розлягли́ся гучні́ кри́ки.
Ра́птом увійшо́в Пля́нше з двома́ листа́ми на адре́су Д'Артаньяна.
Ра́птом Фелтон зупини́вся.
Ра́птом чия́сь рука́ чудо́вої фо́рми і білости просу́нулась крізь портьє́ру.
Рев бу́рі і ти́хі ше́пти дру́жньої розмо́ви.
Репута́ція правди́вого чолові́ка залиша́ється за тобо́ю.
Ре́шта — то спра́ва вже і́ншої осо́би.
Ре́шту ви вже зна́єте.
Ре́шту ви зна́єте.
Ридван ви́їхав за воро́та мі́ста і покоти́вся сте́пом.
Рівноча́сно я не зво́див оче́й із щу́ки.
Рід па́на Іва́на Гре́чки в му́жеському колі́ні урва́вся.
Рі́чка мовча́ла під бі́лою ша́тою.
Рішельє́ коха́в короле́ву.
Рішельє́ пи́льно подиви́вся на юнака́.
Робо́та закипі́ла на́ново.
Робо́ту і для нього якунебудь ви́найдемо.
Розбишаки ті́лько згля́нулись да всміхну́лись між собо́ю.
Розв'я́зана мо́же зранити або́ вби́ти.
Розлягли́ся три чи чоти́ри по́стріли.
Розмо́ва зверну́ла на і́нше.
Розмо́ва поверну́ла на весе́ле.
Ро́зпач опанува́в душе́ю молодо́ї ді́вчи́ни з рече́й цига́нки.
Розпоча́в суд над Кири́лом Ту́ром ба́тько Пу́гач.
Розступи́лись і дали́ прої́хати верхови́м і ридванові.
Розумі́єте? Слу́хайте моє́ї пора́ди і йдіть собі́ геть звідсіля́.
Ро́кі́в че́рез три пі́сля смерти па́на Іва́на наста́в на Украї́ні вели́кий го́лод.
Рошфо́р на хвили́ну зами́слився.
Ру́ки козака́ впа́ли і ви́пустили її з обі́ймів.
Ру́хався без го́мону й не хапа́ючись.
Савой не відстава́в.
Сам Брюхове́цький стоя́в у голубо́му жупа́ні пе́ред свої́х запоро́жців.
Сам він не мав нія́кої охо́ти бра́ти до рук ге́тьма́нську булаву́.
Сам же лорд ки́нувся до кабіне́ту герцоґа Б'юкенгемського.
Сам же пан Портос лежи́ть й не підво́диться.
Сам їх добро́дій Га́ва загости́в до їх ха́ти.
Сам свої́х слів не чу́ю.
Са́ме в той час дзиґарі ви́били пі́вдень.
Са́ме про це й тре́ба написа́ти.
Са́ме про́ти бра́ми простягла́ся ву́лиця до база́ру.
Са́ме туди́ й поверну́ла каре́та.
Са́шку на мі́сці пові́сили.
Свєтлов пози́чив йому ще раз — знов програ́в мій Воло́дя.
Свідо́цтва ду́же га́рні.
Світа́нком вони́ були́ за якінебудь три чи чоти́ри ми́лі від А́нглії.
Сві́том до Богуна́ набли́зився Влу́чко.
Сві́чка почала́ миготі́ти.
Свого́ пошто́вого коня́ він зали́ши́в ко́ло ворі́т.
Своє́ ді́ло вона́ зроби́ла.
Своє́ю витрива́лістю не поступа́лася пе́ред ним і на́віть переви́щувала.
Свої́ми жа́ртами та поцілу́ями він заспоко́їв мене́.
Свою́ кімна́ту він оберну́в на обсерваці́йний пункт.
Священик закі́нчи́в про́повідь.
Се ж з одного́ бо́ку.
Се молоде́ Шраменя.
Се я в По́льщі таке́ собі́ доско́чив.
Секрета́р вклони́вся й пода́вся вико́нувати дору́чення.
Секрета́р заста́в Б'юкенгема пе́ред столо́м в опочива́льні.
Село́ оддалік тону́ло в які́йсь си́ній па́мороці.
Се́рде́нько ж пра́гне.
Се́рце Д'Артаньяна пла́вало в захо́пленні.
Се́рце запегло́ся і не м'я́кло ані́ ра́зу.
Се́рце йому шви́дко калата́ло.
Се́рце моє́ було́ чи́сте.
Се́рце найкра́щої жі́нки немилосе́рдне до стражда́нь супернаці.
Се́рце не ви́тримало.
Сиді́в я тоді́ в оці́й я́мі в слі́дстві.
Си́лою води́ з коло́дязя не пить.
си́лою і́нших похапа́ли.
Сі́ли козаки́ і пої́хали спі́шно.
Сільські́ хло́пці були́ лі́пші для мене́.
Сім день пі́сля того́ би́вся Богу́н з ля́хами невпи́нно.
Сі́псу запряга́ла шви́дко.
Сі́тка Ча́рлі взя́вся до лікува́ння.
Сі́тка Ча́рлі на хвили́ну зупини́вся і поча́в зно́ву ки́дати в по́суд кусо́чки льо́ду.
Сі́тка Ча́рлі обіця́в їй допомогти́.
Скаже́ний був цей штурм.
Сказа́в йому своє́ ім'я́ й прі́звище.
Ска́зано надзвича́йно вві́чливо і найспокі́йнішим то́ном.
Скі́льки йому ще зали́ши́лось іти́? Дві ночі́влі? Де́сять? Сто? — він не знав.
Сковорода́ переверну́лась і покоти́лась на долі́вку в Кириловоі сестри́.
Скорі́ться свої́й до́лі.
Ско́ро тоді́ ж таки́ взяв він собі́ за хазя́йку Пара́ску Корніївну.
Скрізь було́ чу́ти прокльо́ни й шале́ну ла́йку.
Скрізь вона́ ото́чена ворога́ми.
Скрізь гра́ти заарешто́ваний ба́чив ті́льки буди́нки та брук.
Скрізь луна́ли кри́ки ро́зпачу.
Слід ті́льки вмі́ти чека́ти.
Слова́ Фелтонові моро́зом пробі́гли по її жи́лах.
Слу́хає і сам собі́ ві́ри не йме.
Сміливіш! Пої́жте трі́шки.
Сніг ліпи́в чимра́з ду́жчий.
Соба́ки в та́борі зняли́ страше́нний га́лас.
Сова́ загука́ла на дупла́стім ду́бі і ти стрепену́вся.
Со́вість то теж річ непе́вна.
Соки́ в дере́вах позамерза́ли.
Со́нна ліни́вість ще де́ржить ув обі́ймах її ті́ло.
Сопу́тники місіоне́рові були́ за сві́дків.
Сою́з цей скеро́вано про́ти Фра́нції.
Спира́йся на мою́ ру́ку та ході́м до та́бору.
Списа́в протоко́л і каза́в мене́ відвести́.
Спо́гади про них були́ неприє́мні.
Спо́кій і ми́лость госпо́дня хай бу́де з вами.
Споку́са була́ вели́ка.
Спра́ва ця єсть особли́вої делікатности.
Спра́вди́лося ще раз воро́жчине сло́во.
Спу́щений до полови́ни пра́пор су́мно ма́яв над каса́рнею.
Став я сам про себе́ ду́мати.
Ста́лася лю́та су́тичка.
Ста́лася неви́дана поді́я.
Ста́ли жи́ти вку́пі люб'я́зно да при́язно.
Стари́й Сарабри́н міг ле́гко поті́шитися.
Староміська диви́лася на це все і з ди́ву не могла́ отя́митися.
Староміський пові́сив свою́ си́ву го́лову.
Староміськи́й ра́до пішо́в слі́дом́ за Га́вою.
Староміський розпові́в свою́ приго́ду з жидко́м в Дрого́бичі.
Стерджес Ове́н не насмі́лився на́віть запере́чити.
Стої́ш похи́лена на́ді мно́ю.
Стокард пода́вся за ним.
Стокард став навколюшки й поча́в роздивля́тися крізь барика́ди.
Сто́млені о́чі її сльоза́ми заволікли́сь і ста́ли які́сь ла́гідні.
Страх хоть кого ві́зьме.
Су́дді не зна́ли ще про ці зло́чини.
Судно́ все ще стоя́ло нала́годжене до відплиття́.
Судно́ міле́ді ста́ло на ре́йді.
Су́мно та мля́во сплива́в час.
Схамену́лись і на нас січові́ бра́тчики.
Сього́дні ви мій друг.
Сюди́ тре́ба дода́ти ще напра́ви та сльо́зи ма́тері.
Та бу́дьте спокі́йні — кров не проллє́ться.
Та було́ вже запі́зно.
Та в кобура́х лежа́ли там такі́ самі́сінько пістоле́ти.
Та вже бу́деш вік уве́сь.
Та він про те не обли́шив свої́ думки́.
Та воно́ не зми́ло бру́ду з ва́шої душі́ й тавра́ з ва́шого ті́ла.
Та все ж було́ щі́льно зачи́нене.
Та Га́ва рад був і тому́.
Та Га́ва цим не знеохо́тився.
Та гов! Щось хлю́пнулося в воді́.
Та Д'Артаньян був ра́зом упе́ртий й ціка́вий.
Та Д'Артаньян одни́м сло́вом запобі́г усьо́му цьому́.
Та життя́ вимага́ло свого́.
Та зара́ди вас я дода́м яє́ць.
Та зду́мав і прийшо́в уже́ запі́зно.
Та й дава́й гаса́ти за не́ю круг Шра́мового коня́.
Та й про це говори́ли не ча́сто і короте́нько.
Та й сам я — мо́вити пра́вду — не хоті́в би більш підійма́тись на но́ги.
Та й сті́льки.
Та й усе́ навкруги́ було́ ме́ртве.
Та й уся́ її поведі́нка — не украї́нська.
Та кори́вся найду́жче.
Та Людо́вику не те було́ тре́ба.
Та має́ток мій був в А́нглії.
Та мене́ щось мов за ру́ку трима́ло.
Та мені́ про це було́ ба́йду́же.
Та на́віть не ворухну́лась.
Та найду́жче намага́лися вони́ розпали́ти в селя́нах за́здрість на па́нські зе́млі.
Та не ду́же до́вго протягло́ся те ща́стя.
Та ніщо́ там було́ й тя́мити.
Та остача була́ невели́ка і небага́то доста́лося Янкелеві.
Та ось — в Армантьє́рі.
Та ось і моя́ ха́та.
Та ось стрива́йте.
Та пан Андрі́й не дослу́хав.
Та по́ми́лка трива́ла недо́вго.
Та поспіша́ймо ж.
Та при тім і рефле́ксія не дріма́ла.
Та про те я машина́льно пішо́в за не́ю.
Та ува́жно роздиви́лась на лезо й спро́бувала ві́стря на кі́нчику па́льця.
Та це було́ не все.
Та це було́ ще не все — залиша́лися площа́дка й передпо́кій.
Та ця авдіє́нція завдала́ йому ще ново́го жа́лю.
Та ще й тре́ба було́ поголи́тися й попої́сти чого́сь.
Та щу́ка не чека́ла бо́втання.
Та я був пригото́ваний на цю хи́трість.
Та я був спокі́йний.
Та́бор поділи́вся на дві па́ртії.
Так було́ й з нами.
Так говори́в Васи́ль Нево́льник.
Так же й тут ста́лось.
Так мина́ла щодня́ до́бра годи́на й аж тоді́ йшов пан Андрі́й сні́дати.
Так мину́в рік.
Так мину́ло у шлю́бному житті́ Богуні́в ві́сім ро́кі́в.
Так мов би з лісово́ї гуща́вини на́раз ви́йшов на лісову́ поже́жу.
Так ось — ви ба́чили ру́ку короле́ви й ті́льки.
Так ось як воно́ було́.
Так от я ви́ніс воло́чок.
Так от я заду́мав видава́ти мі́сячник літерату́рний.
Так оце́ й ти гово́риш.
Так са́мо вони́ й да́лі воюва́тимуть.
Так спра́ви тягли́ся ще з мі́сяць.
Так усе́ й пропа́ло.
Так це ж мій Менґський при́ятель.
Так чи инакше грі́зні си́ли бра́ли собі́ же́ртву.
Так що ми з мі́сис Сейзер зо́всім не пої́хали.
Таке́ стано́вище Тете́ря ви́знав са́ме підходя́щим для своє́ї по́мсти.
Таки́й брав уся́кий ро́зказ до сло́ва.
Таки́й вже мені́ ви́йнявся жеребо́к неща́сний.
Таки́х надмі́рно ціка́вих я вмі́ю шви́дко ви́сунути по́за кля́мру своє́ї знайомости.
Тако́ї кількости люде́й було́ до́сить.
Там був лише́ оди́н готе́ль при пошто́вій ста́нції.
Там вони́ безпе́чні і від ви́дри і від щу́ки.
Там жінка́м не ду́же догоджа́ють.
Там на хребті́ в не́ї ще бо́лів шрам від ви́дриних зубі́в.
Там розташува́лися бі́лі лю́ди.
Там ти зна́йдеш мої́х соба́к і са́ні.
Там у них вели́ка фамі́лія і там ма́є відбу́тися на́ше весі́лля.
Тара́с Сурмач давно́ вже од'ї́хав.
Тата́ри наляка́лися вели́кого по́льського ві́йська і втекли́.
Та́тко від'ї́хав до Льво́ва і мав верну́ти пі́зно вночі́.
Твої́ гу́би леге́нько тремтя́ть.
Те ж са́ме влашто́ване було́ для короле́ви й для дружи́ни президе́нта.
Тебе́ ж є́внухи ві́льно по та́бору пуска́ють.
Те́мні фігу́ри яскра́во вирізня́лися на червонува́тому о́брії.
Тепе́р ви ма́єте доде́ржати свого́ сло́ва.
Тепе́р ви не втече́те від мене́.
Тепе́р Д'Артаньян і собі́ відско́чив наза́д і підня́в шпа́ду.
Тепе́р же вороття́ було́ вже неможли́вим і він нава́жився поба́читись.
Тепе́р же почина́ймо.
Тепе́р жо́дне фізи́чне ті́ло не поділя́ло їх.
Тепе́р ї́дьте собі́ ліво́руч.
Тепе́р їм довело́сь зазна́ти до́брої біди́ в цій краї́ні.
Тепе́р йому все відо́мо.
Тепе́р лиша́ється ті́льки написа́ти адре́су.
Тепе́р ось прави́ця заго́їлася — са́ме до́бре бу́де гати́ти їх ке́лепом.
Тепе́р сіда́й на коня́ і дава́й наздоганя́ти каре́ту.
Тепе́р уже́ ні́чого було́ ду́мати про Ле́сю Петро́ві.
Тепе́р це вже скінчи́лося.
Тепе́р я говорю́ з Бі́лем.
Тепе́р я міцні́ше узбро́єний на твої́ стрі́ли.
Ти був уве́сь бліди́й.
Ти в бік ска́чеш і знов біжи́ш.
Ти ви́біг із ха́ти.
Ти ві́льний до сьо́мої ве́чора.
Ти все се́рдився на мене́.
Ти встає́ш і приступа́єш до мене́.
Ти вся почина́єш тремті́ти.
Ти леге́нько відтяга́єш її і знов кладе́ш на моє́ плече́.
Ти мій бригади́р — му́шу тебе́ слу́хатися.
Ти моя́ бра́нка і пови́нна кори́тися мої́й во́лі.
Ти пе́рша перерва́ла її свої́м́́́ смі́хом.
Ти рего́чешся вслід йому.
Ти сам говори́в мені́ це тоді́.
Ти собі́ бери́ яки́й науко́вий рефера́т.
Тим ча́сом Черева́нь усе́ скри́кував Сомка ге́тьманом.
Тимча́сом кардина́л уда́вся до підкидни́х листі́в.
Тимча́сом крізь мо́хом шпакльо́вані щі́ли́ни пробива́вся моро́з і ви́холодив хати́ну.
Тимча́сом набли́зився Портос.
Тимча́сом юнаки́ та бі́дний льока́й зійшли́ нани́з.
Ти́сячі жиді́в має́тки роби́ли на на́фті.
Тих не відда́в би вже пе́вно за ні за що в сві́ті.
Ти́хі кро́ки в сальоні.
Ти́хо і шви́дко підня́вся аж на два́дцять фу́тів.
Ти́хо й на просто́рому дво́рищі в па́на Іва́на Гре́чки.
Ті калі́ки й рішу́чий лист Богуна́ зроби́ли вплив на Хмельни́цького.
Ті слова́ Га́ва тве́рдо собі́ затя́мив.
Ті три ти́сячі з свої́м́́́ полко́вником Нечипа́йлом ма́ли перейти́ оста́нніми.
Ті́льки Атос од ча́су до ча́су підво́див го́лову.
Ті́льки ві́рна будь мені́.
Ті́льки дру́гого дня могли́ ми до́бре огля́нути новака́.
Ті́льки ж Іва́севі не ста́ло че́рез те ле́гше.
Ті́льки Івано не мо́же засну́ти.
Ті́льки кажі́ть відве́рто.
Ті́льки не розво́дьтеся зана́дто.
Ті́льки по тре́тьому ра́зі почу́лися кро́ки.
Ті́льки пої́дьмо недале́ко зві́дси.
Ті́льки Портос мовча́в.
Ті́льки прості́ше тре́ба.
Ті́льки схо́плений мно́ю ніж зали́ши́вся у мені́ в рука́х.
Ті́льки тре́тього дня йому тро́хи поле́кшало.
Ті́льки цілкови́те каяття́ мо́же відверну́ти від вас гнів кардина́лів.
Ті́лько дарма́ вона́ ляка́лась.
Ті́лько ж за ти́ми ку́пами лю́ду ма́ло що мо́жна було́ й розгле́діти.
Ті́лько ж і за дру́гим ра́зом ніхто́ ані́ з мі́сця.
Ті́лько оди́н бог мо́же її спо́вни́ти.
Тінь доторкну́лася ри́ски.
Тінь набра́ла вира́зних тіле́сних форм.
То був здоро́вий гі́рськи́й оре́л.
То був мій брат.
То був Мускетон.
То був нака́з про підви́щення в чин ляйтена́нта мушкете́рів.
То був Яре́ма Вишневе́цький.
То була́ індіянка.
То була́ люди́на а́кції.
То була́ че́сна люди́на.
То були́ лише́ даре́мні наді́ї й химе́рні мрі́ї.
То було́ ди́вне видо́вище.
То було́ дру́ге ї́хнє поба́чення.
То вже ва́ша прови́на.
То він попере́див мене́.
То ду́же глу́па істо́рія.
То й реєстро́вим чи городови́м козака́м було́ ті́сно.
То поверта́лися її тюре́мники.
То попи́ і ченці́ несли́ корогви́ благословля́ти ві́йсько на бій.
То так було́.
То́бто за годи́ну по тій приго́ді.
Това́риші під'ї́хали до Д'Артаньяна.
Тоді́ бері́ть найдо́вшу й прихо́дьте показа́ти її мені́ сього́дні ввечорі.
Тоді́ Білозе́рець і поча́в розказовати.
Тоді́ він бу́де до ва́ших по́слуг.
Тоді́ він осели́вся в Ове́чому Та́борі.
Тоді́ він поча́в обмірко́вувати свої́ оста́нні приго́ди.
Тоді́ вона́ впа́ла навко́лішки й почала́ моли́тися.
Тоді́ вона́ пові́льно підвела́ го́лову.
Тоді́ вони́ перезирну́лися.
Тоді́ всі робітники́ відступи́ли до рівчака́ й узя́ли схо́вані там мушке́ти.
Тоді́ Д'Артаньян опові́в до́вгу істо́рію про короле́ву.
Тоді́ зно́ву посіда́ли на са́ні.
Тоді́ йому спа́ли на ду́мку салда́ти та вчора́шні вби́вці.
Тоді́ мій брат покла́в за́мість си́ли вжи́ти хи́трощів.
Тоді́ одверну́лась і пішла́ геть.
Тоді́ ра́зом з не́ю улю́блена ха́ном жі́нка Газізя перейшла́ до Хамамбета.
Тоді́ стано́вище оберну́лось у спра́вжні зли́дні.
Тоді́ Урі Брем підтягну́в коло́ду до вогню́ і сів на не́ї.
Тоді́ ще коза́к ма́ло зважа́в на жіно́че се́рце.
Тоді́ я зо злости запла́кала.
То́ї ж хвили́ни в коридо́рі почу́вся ре́гіт.
То́ї ж хвили́ни з бастіо́ну почали́ стріля́ти.
То́ї ж хвили́ни задеренча́ли коле́са каре́ти.
То́ї ж хвили́ни на схо́дах розлі́гся дзвін остро́г та голоси́ кілько́х люде́й.
То́ї ж хвили́ни обли́ччя па́ні Бонасьє поси́ні́ло.
То́ї ж хвили́ни Пля́нше підві́в Ато́сові коня́.
То́ї ж хвили́ни прибі́г переля́каний лі́кар герцоґа.
То́ї ж хвили́ни увійшо́в Портос.
То́ї хвили́ни ввійшо́в Араміс.
То́ї хвили́ни заржа́в кінь.
То́ї хвили́ни почу́лося тупоті́ння коня́.
Той за́мість ві́дповіді притакну́в голово́ю.
Той ки́нув коршма́реві дві чи три срі́бних моне́ти й поскака́в слі́дом́ за свої́м́́́ па́ном.
Той лежа́в ме́ртвий.
Той прихопи́вся і одни́м ма́хом сінни́к Кеслера лежа́в на свої́м́́́ мі́сці.
Той прові́в до дожидальні й пода́вся у вну́трішні поко́ї пала́цу.
Той ті́лько мо́вчки похита́в голово́ю.
Томмі жи́во здійня́в клума́к з її плече́й.
Томмі засу́нув у юконську піч де́ко з сухаря́ми й підки́нув тро́хи дров.
Томмі шви́дко затягну́в кінці́ шатра́ і поверну́вся до вогню́.
Тому́ він і запиша́вся собо́ю.
Тому́ я й умира́ю.
Тоне́сенький па́сочок з кра́ю відкро́єний.
Тоньо не міг диви́тися на це бра́тове знуща́ння над бі́дною ри́бою.
Тоньо ті́льки плечи́ма здвигну́в на цю мо́ву.
Трацький ти́хо війшо́в до кабіне́ту.
Тре́ба було́ діста́тись ще до Ло́ндону.
Тре́ба було́ запобі́гти цьому́.
Тре́ба було́ знайти́ Пля́нше.
Тре́ба було́ подба́ти про ра́ну.
Тре́ба було́ посні́дати.
Тре́ба було́ розлуча́тися.
Тре́ба ж було́ їй ви́правдати тради́ції своє́ї ра́си.
Тре́ба ма́тись на ба́чності.
Тре́ба нам обо́м ра́зом зайня́тися тим.
Тре́ба приверну́ти до себе́ цю мане́ньку па́ні Бонасьє.
Тре́ба сим безшабе́льним гева́лам зби́ти тро́хи пихи́.
Тре́ба тепе́р придиви́тися йому в нату́рі.
Тре́ба ті́льки було́ оберну́ти цю правдоподі́бність на упе́вненість.
Тре́ба ще нито́к на нові́ чіпці́ купи́ти.
Три ку́лі продіря́явили серве́тку й зроби́ли з не́ї спра́вжній пра́пор.
Три по́статі ритмі́чно підійма́ли і спуска́ли ве́сла.
Три при́ятелі й собі́ наби́ли рушни́ці.
Тро́є мушкете́рів та дво́є ґвардійців йшли за ним слі́дом́.
Тро́є мушкете́рів теж ду́же полюби́ли свого́ молодо́го при́ятеля.
Тро́хи о́сторонь стоя́ла Джой Моліно.
Труп уве́сь зійшо́в кро́в'ю.
Тупи́й біль души́в її.
Тут було́ б небезпе́чно.
Тут вона́ му́сить бу́ти.
Тут Джеджалій керму́є.
Тут же ви́сі́в старови́нний портре́т вельмо́жі з о́рденом.
Тут і пи́сарі стоя́ли з каламаря́ми й бі́лим папе́ром.
Тут і там по сті́нах скро́много поме́шкання помі́тно було́ за́лишки вели́ких розко́шів.
Тут мені́ не мі́сце.
Тут ми сами́ і мо́жемо побала́кати.
Тут мій Генри́сь пропа́в.
Тут скрізь було́ ви́рівняно і поси́пано піско́м га́рно.
Тут ті́льки зві́рі мо́жуть жи́ти.
Тут у мене́ й пові́з на ву́лиці.
Тут чека́в пе́рший підгі́н.
Тут чоловіки́ за́вжди́ так пово́дяться.
Тут ще є в нас кі́лька молодці́в зі Схо́ду.
Тут я й спини́вся.
Тюре́мники ввели́ Атоса.
Тягло́сь туди́ й городове́ коза́цтво.
Тяжка́ у вас рука́.
Тя́жко було́ на се́рці моє́му Петро́ві.
Тя́жко було́ Олимпіяді Остапівні терпі́ти со́ром.
У Бі́лій Це́ркві стари́й полко́вник поба́чив бага́то нови́н.
У Борзні́ заї́хав Шрам одпочи́ти до со́тника Білозе́рця.
У Ві́дні ми ста́ли ра́но.
У воло́ссю метале́вий гребіне́ць.
У ворогі́в зби́вся гарми́дер.
У гаре́мі ха́нському стоя́в сто́гін і рида́ння.
У глибині́ садку́ стоя́ла вбо́га халу́па.
У Гре́чок у М.
У две́рях з буди́нку показа́лась господи́ня.
У день нас на́че дражни́ли облу́дні со́нця.
У за́лі де́який час було́ чу́ти заміша́ння й сум'яття́.
У кабіне́ті було́ ти́хо.
У ко́жному з кабіне́тів лежа́ло машкара́дне убра́ння́.
У коза́цькому та́борі її зра́зу спини́в вартови́й.
У мене́ вже й ко́ні стоя́ть напогото́ві.
У мене́ до́брі соба́ки.
У мене́ завме́рло се́рце.
У мене́ сльо́зи бри́знули з оче́й.
У мене́ тремті́ли ру́ки.
У Моско́вщині він зро́ду тако́ї ху́ги не ба́чив.
У нас зібра́лося аж три ти́сячі козакі́в.
У на́шій спра́ві бага́то лю́ду недоре́чі.
У них були́ пильні́ші спра́ви.
У нього ви́йшло вже і́нше ді́ло.
У нього не здригну́вся жо́ден му́скул.
У нього сльо́зи на оча́х.
У ньому були́ всі мої́ сподіва́ння.
У Петра́ од таки́х рече́й аж моро́з пішо́в по́за шку́рою.
У по́льському та́борі не спа́ли всю ніч і роби́ли око́пи.
У похо́дах та у бойовищах мину́ло три ти́жні.
У рука́х у не́ї була́ нова́ запи́ска міле́ді.
У рука́х у нього був фляко́н з ню́хальною сі́ллю.
У рука́х ца́рська гра́мота.
У свій час грекиня ма́ла спра́ву з чоловіка́ми ще дикі́шої поро́ди.
У се́рці Мари́ни ви́никло зневі́р'я.
У таки́й спо́сіб ми не розлуча́тимемось ні на хвили́ну.
У тій хвили́ні почу́лися кро́ки ло́рда Вінтера.
У тій хви́лі в но́мер увійшо́в Базен із шпіна́том та яє́шнею.
У Фортюна поле́гчало на се́рці.
У цій кни́зі ви зна́йдете всі молитви́.
У цю спра́ву втруча́тися нам не годи́ться.
У цю хвили́ну поза́ду почу́лися голоси́.
Уби́йте цю люди́ну та наздоганя́йте нас якнайско́рше.
Уве́сь бе́рег невели́кої рі́чки Жо́вті Во́ди і степ поза́д не́ї вкри́лися ве́ршниками.
Уве́сь насту́пний день промину́в у готува́нні до від'ї́зду.
Уве́сь світ для мене́ ніщо́ без вас.
Уве́чері при ля́мпі ми сиді́ли в кімна́ті вчи́теля і розмовля́ли.
Увійшли́ до ло́жі.
Увійшли́ міща́не в світли́цю да й стоя́ть у поро́га.
Увійшло́ яке́сь опу́дало.
Увійшо́в і за́раз запер две́рі.
Уда́ване прими́рення була́ по́мста ревни́вої жі́нки.
Уда́рилась я до воро́жки.
Уда́рили у вели́кий дзвін.
У́же надво́рі стемні́ло.
Узя́ли козаки́ од їх ко́ні.
Уї́хали в мі́сто.
Украї́на тепе́р зно́ву ві́льна.
Умо́вкли ми і незаба́ром я захріп.
Умрі́ть же в ми́рі.
Уна́дивсь дия́волів син до ковали́хи.
Уночі́ на́віть не розмовля́ли.
Упа́ла на зе́млю ніч і припини́ла те вели́ке бойови́ще.
Урі Брем здвигну́в плечи́ма.
Урі Брем підві́вся на но́ги.
Урі Брем скориста́вся з цього́ моме́нту.
Урі Брем тимча́сом запряга́в соба́к і ла́годився в доро́гу.
Урі на знак зго́ди кивну́в голово́ю.
Урі поскида́в з них мох під стіно́ю і ви́йняв з ла́ви три коло́ди.
Усере́дині в монастире́ві стоя́в тоді́ густи́й старосві́тський сад.
Усі́ були́ в ро́зпачі.
Усі́ ми пе́ред ва́шими си́вими чупри́нами ді́ти і ду́рні.
Усі́ повдяга́лись у до́вгі подоро́жні су́кні і жда́ли ті́льки старо́го Шра́ма.
Усі́ тро́є посіда́ли на ко́ні й помча́ли що було́ ду́ху.
Усі́ ці су́мніви ви́кликали в ньому вели́ке бажа́ння дійти́ пра́вди.
Усі́ че́тверо мусіли зійти́ся за́втра об одина́дцятій.
Уста́ Олі задрижа́ли немо́в від яко́гось нерво́вого бо́лю.
Усю́ доро́гу до Петербу́рга пан Андрі́й був тя́жко пригніченний.
Усю́ ту ніч вона́ пла́кала.
Ущу́хнув тро́хи га́лас.
Фелтон взяв торби́нку і ки́нув на зе́млю.
Фелтон ви́пустив приглу́шене ри́кання.
Фелтон ви́хопив у не́ї ніж.
Фелтон зали́ши́вся в коридо́рі.
Фелтон ки́нувся до пала́цу.
Фелтон набли́зився до не́ї.
Фелтон нале́жав їй.
Фелтон не ста́вив жо́дного о́пору.
Фелтон перетя́в йому доро́гу.
Фелтон пе́рший зня́вся по тра́пу й пода́в ру́ку міле́ді.
Фелтон пішо́в слі́дом́ за ним і зачини́в две́рі.
Фелтон поча́в пово́лі спуска́тися з щабля́ на щабе́ль.
Фелтон простя́г збро́ю міле́ді.
Фелтон спуска́вся да́лі.
Фелтон теж упізна́в ло́рда й набли́зився до двере́й.
Фелтон увійшо́в до міле́ді.
Фелтон увійшо́в у По́ртсмут ко́ло во́сьмої ра́но.
Фігу́ра та похожа́ла по укві́тчаній тера́сі.
Флойд Вандерліп вдя́чно погля́нув на не́ї.
Флойд Вандерліп збенте́жився.
Флойд Вандерліп і Фреда споча́тку не розмовля́ли між собо́ю.
Флойд Вандерліп стоя́в здиво́ваний.
Флоссі ще бли́жче пригорну́лась до нього.
Формальностей не доде́ржуються при пе́ршій зу́стрічі у тих пусте́льних не́трях.
Фортюн не закрути́вся на мі́сці.
Фреда була́ ті́льки жі́нка.
Фреда знайшла́ собі́ гі́дну супроти́вницю.
Фреда мимово́лі оберну́лась.
Фреда ски́нула о́ком на годи́нника.
Хазя́їн ступи́в крок наза́д і уми́вся сльоза́ми.
Хазя́їн хоті́в сам прислуго́вувати йому.
Хазя́їна пройня́в холо́дний піт.
Хай би ті́льки оди́н прибу́в.
Хай бог сам чи́нить свій суд над нами.
Хай боро́нить мене́ не́бо.
Хай іде́ з ми́ром.
Хай хоч пе́рше руйнува́ння ста́неться не при мої́х оча́х — ду́мав він.
Хан зібра́вся неохо́че і в розмо́ві з Мари́ною ре́мствував на украї́нського ге́тьмана.
Харчів у мене́ до́сить.
Хіба́ ж непра́вда? Не до́бре це.
Хло́пець хоч до ра́ни приложи́.
Хло́пців ті́льки різка́ми ви́сікли.
Хма́ра гні́ву й по́мсти облягла́ за́вжди́ спокі́йне обли́ччя благоро́дного Ато́са.
Хма́ра ку́ряви наближа́лася і ско́ро зза кря́жа ви́никло вели́ке комо́нне ві́йсько.
Ході́мо лиш до ха́ти.
Холо́дний піт укрива́в чоло́ кардина́ла.
Хоч зара́ди грошей ду́жче запла́чеш.
Хоч той таки́ й ді́йсно ду́рень.
Хо́чуть Украї́ну з під ля́хів визволя́ти.
Хто в ній ви́грає́ — ви́грає́ смерть.
Хтось пита́в про наказно́го ге́тьмана.
Це був ї́хній оста́нній відпочи́нок.
Це був по́стріл з гарма́ти.
Це був просто́рий кабіне́т.
Це був спра́вжній план на́паду на кардина́ла.
Це бу́де милосердніше.
Це були́ нечу́вані для нього географі́чні інформа́ції.
Це було́ вражі́ння пе́ршої хви́лі.
Це було́ ду́же давно́.
Це було́ маячі́ння.
Це було́ моє́ ща́стя.
Це було́ му́жнє обли́ччя.
Це було́ несправедли́во.
Це було́ са́ме в раз.
Це було́ чудо́во.
Це вам сплати́ли за Жюсака.
Це вдру́ге вже зга́дував кардина́л про наві́ски.
Це вже тут зароби́в.
Це взя́ло небага́то ча́су.
Це все сказа́в йому пан Зиґмунт.
Це для при́става.
Це дору́чене мені́.
Це ж бо які́сь чаба́нські імена́.
Це зідха́ння приму́сило Фелтона оберну́тись до не́ї.
Це зме́ншить на́ші капіта́ли до п'яти́ ти́сяч лі́врів.
Це знайо́мство ду́же клопота́ло го́лову на́шому ґаско́нцеві.
Це зо́всім збенте́жило се́рце молодо́го офіце́ра.
Це зо́всім неви́нне створі́ння.
Це зре́штою і не придало́сь би ні на що.
Це ключ усіє́ї інтриґи.
Це ко́жний пови́нен зроби́ти.
Це мене́ вона́ назва́ла тим романти́чним і́менем.
Це мій това́риш.
Це на́віть нас ду́же турбу́є.
Це надзвича́йно здивува́ло П'є́ра.
Це не зале́жало від моє́ї во́лі.
Це небезпе́чний де́мон.
Це невідхи́льна потре́ба їх приро́ди.
Це непередба́чений ви́падок.
Це обли́ччя ма́ло на собі́ невира́зні сліди́ старови́нної монго́льської кро́ви.
Це причи́на для ще міцні́шої симпа́тії між нами.
Це про́сто королі́вська вті́ха ї́здити на таки́х твари́нах.
Це про́сто так собі́ з принципа.
Це розлюти́ло това́ришів.
Це спра́вило вели́ке вражі́ння на інжене́ра копа́лень.
Це так було́.
Це ти́хе сві́тло ля́мпи осява́ло карти́ну жахли́вого розгардія́шу.
Це трива́ло до́бру хви́лю.
Це я зва́жила непохи́тно.
Цей до́брий хло́пець був найнасти́рливіший від усі́х.
Цей до́каз перева́жив.
Цей пан — че́сна люди́на.
Цей рух притягну́в до себе́ ува́гу ло́рда Вінтера.
Цим сло́вом вона́ зупини́ла Вандерліпа.
Ці два дні две́рі в Греччиній госпо́ді не зачиня́лися.
Ці две́рі злуча́ють її із спа́льнею па́ні.
Ці жа́рти розлютува́ли Жюсака.
Ці слова́ вра́зи́ли мало́го комена́рчика мов скре́гіт ноже́м по склі.
Ціє́ї люди́ни я не знайшо́в.
Ціє́ї ночи передбача́ються важли́ві́ші спра́ви.
Ціє́ї ночи спу́стимося аж до Ю́кона.
Ціє́ї пе́ршої хвили́нки довело́ся чека́ти п'ять день.
Ціє́ї хвили́ни на схо́дах почу́вся шум швидко́ї ходи́.
Ціє́ї хвили́ни па́ні Бонасьє почала́ прихо́дити до па́м'яті.
Ціє́ї хвили́ни скри́пки сповісти́ли про поча́ток бале́ту.
Ціка́во було́ б пізна́ти її бли́жче.
Ці́лий ка́рний суд був немо́в ме́ртвий.
Цілу́ю ва́ші ка́рі о́чі.
Цілу́ю тебе́ в чоло́.
Ціля́йте до́бре ко́жен в свого́ супроти́вника.
Цього́ ви не мо́жете запере́чувати.
Цього́ не зна́ю.
Цього́ пса він приві́з з собо́ю з до́му і люби́в за ро́зум.
Цього́ ра́зу бі́ля двере́й стоя́в Принс.
Цього́ ра́зу мій рішенець безповоро́тний.
Цього́ ра́зу шля́хтич заплю́щив о́чі й знеприто́мнів.
Цю ніч він ночува́в у та́борі.
Ця боротьба́ почала́ дратува́ти Жюсака.
Ця ві́дповідь з ко́жним ра́зом все ду́жче дратува́ла това́ришів.
Ця доро́га ра́зом із тим вела́ й до Пари́жу.
Ця жі́нка — шпигу́н кардина́лів.
Ця жі́нка ма́ла над ним яку́сь незрозумі́лу вла́ду.
Ця загро́за остато́чно заляка́ла коршмаря́.
Ця загро́за теж зали́ши́лась без ві́дповіді.
Ця істо́рія нароби́ла бага́то шу́му.
Ця наго́да тра́пилася.
Ця одсіч не спини́ла Чарне́цького.
Ця поді́я приму́сила кардина́ла приско́рити спра́ву.
Ця правдоподі́бність ста́ла йому за пе́ршу вті́ху.
Чарівне́ обли́ччя з блиску́чими очами відкри́лося заціка́вленим прису́тнім.
Час нам на той світ виряжа́тись.
Час уже́ скінчи́ти з цим.
Ча́сом він хоті́в щось сказа́ти.
Ча́су ви́стачить на оби́два.
Чека́ти довело́ся недо́вго.
Ченці́ їх проводжа́ли.
Черво́ний Бапти́ст все ж таки́ чека́в остато́чного ви́рішення.
Червоноармі́йці звелі́ли йому повідчиня́ти всі схо́ванки.
Черева́нь із Петро́м за ним.
Черева́нь ті́лько смія́вся.
Че́рез два дні відбу́вся по́хорон.
Че́рез день пан Андрі́й із Корнієм Онофрієвичом ви́рушили додо́му.
Че́рез кі́лька годи́н пришкутильгав і Джеф.
Че́рез кі́лька день Богу́н вже догна́в ге́тьмана на Саксага́ні.
Че́рез кі́лька хвили́н Мари́на ви́йшла до ха́на заго́рнута у легкі́ сає́тові запина́ла.
Че́рез кі́лька хвили́н молода́ жі́нка увійшла́ до свого́ ми́лого.
Че́рез рі́чку йшла до ворі́т гре́белька.
Че́рез те Богу́н зва́жив за найлі́пше ви́битись з обло́ги і йти на Вкраї́ну.
Че́рез яки́й час у наме́т до Богуна́ надійшли́ полко́вники Пушкаре́нко та Глух.
Честь ви́світлити цю поді́ю припа́ла на до́лю Сі́тки Ча́рлі.
Че́тверо льока́їв охороня́ли две́рі та ві́кна.
Че́тверо при́ятелів шли зза́ду й зроби́ли вже кро́ків з двана́дцять.
Четве́ртий кінь стоя́в вже на мі́сці.
Чи ви́тримає вона́? Та вона́ ж збожево́ліє.
Чи ж не з жі́нкою тра́пилося пе́рше чу́до? До не́ї заговори́в вуж.
Чи з вами ваш діямант Д'Артаньяне? — спита́в Атос.
Чи так то я наді́явся зустріча́ти її.
Чи що з того́ ви́йшло — не зна́ю.
Чима́ло було́ се́ред них і цинго́тних.
Чин ляйтенанта збережі́ть для себе́.
Чи́сто театра́льний ефе́кт.
Чіпці́ були́ гото́ві.
Чо́ло коміса́ра облягли́ хма́ри.
Чолові́к ни́зько вклони́вся й пішо́в.
Чоловіки́ їй у цьому́ не заважа́ли.
Чоловіки́ ки́нулись їх рятува́ти.
Чорт побира́й! Ва́рті ж вони́ тако́ї ува́ги з ва́шого бо́ку.
Чорт побира́й! Пари́ж не забруко́ваний бати́стом.
Чоти́ри мушкете́ри в оди́н скок звели́сь на рі́вні но́ги і шанобли́во вклони́лися.
Чоти́ри мушкете́ри ста́ли до робо́ти.
Чоти́ри при́ятелі прислу́халися.
чув він у ві́дповідь.
Чу́єте? Ні для кого! — наказа́ла міле́ді.
Шанда́р засі́в писа́ти протоко́л.
Шви́дко по́тім я зо́всім стра́тив з оче́й Опана́са.
Ши́роко навко́ло розрі́сся пе́рві́сний ліс — о́гнище бучни́х коме́дій і німи́х траге́дій.
Шляхтич п'є зі шпигуно́м.
Шрам за сі слова́ обня́в і поцілува́в ге́тьмана.
Шрам іще́ раз обня́в Сомка.
Шрам наздогна́в свій по́їзд ко́ло висо́ких ворі́т па́на Гвинтовки.
Шрам посла́в си́на прочи́стити доро́гу.
Шрам так і загорі́всь.
Шрам ті́лько похита́в голово́ю.
Шрам тож посупи́всь.
Шту́ка для шту́ки.
Шум става́в усе́ чутніший.
Ще веселі́ш почали́ тоді́ гомоні́ти.
Ще кі́лька слів.
Ще ма́єш час дої́хати.
Ще мене́ страх не зо́всім поки́нув.
Ще на світа́нку в М.
Ще не ду́же пі́зно.
Ще не порва́в усі́х нито́к з мину́лим і тепе́рішнім.
Ще раз проща́й! До поба́чення.
Ще тако́ї чудасі́ї зро́ду ніхто́ не чува́в.
Ще щось тягло́ мене́ куди́сь.
Щи́ро запла́кали ві́рні козаки́.
Що в тій хви́лі я втра́тив тебе́.
Що ж би ви ду́мали? Черева́нь так і поме́ртвів од сього́ сло́ва.
Що ж він роби́в із ти́ми грішми? Викупля́в нево́льників із нево́лі.
Що з собо́ю роби́ти? Куди́ пода́тися? Я не зна́ла.
Що ма́єш роби́ти? Тре́ба розва́житися.
Що мені́ з тебе́ за пожи́ток.
Що це таке́ хлю́пається в воді́? Це не ви́дра.
Що це таке́? — спита́в Портос.
Щось го́стре заблища́ло йому в оча́х.
Щось мов зда́влене зітха́ння підійма́є твої́ гру́ди.
Щось немо́в хапа́є за них.
Щось тверде́ в сере́дині.
Щу́ка не до́бре й розумі́ла всю вагу́ це́ї приго́ди.
Юна́к залиша́вся байду́жий.
Юна́к набли́зився до ді́вчи́ни і взяв її за ру́ки.
Юна́к підві́вся й зроби́в крок до не́ї.
Юна́к пішо́в до Араміса.
Юна́к пригорну́в її до себе́.
Юнаки́ жи́во схопи́лися й узя́ли рушни́ці.
Юрба́ провали́ла тим ча́сом ми́мо Петра́.
Я — витрива́лий.
Я — мада́м Бонасьє.
Я б заміня́ла.
Я беру́ одну́ твою́ ру́ку і тулю́ її до уст.
Я бі́льше не коха́ю її і хо́чу ті́льки помсти́тися над не́ю за її знева́гу до мене́.
Я був приму́шений на де́який час відмо́витися від сута́ни.
Я в усьо́му ви́нний пе́ред вами.
Я вам непотрі́бний.
Я вас шви́дко навчу́.
Я вдова́ бусурмана.
Я велі́в принести́ два келішки коньяку́.
Я вже був у К.
Я вже давно́ з гір.
Я взяв би сто пістолей.
Я взяв її ру́ку.
Я взя́ла біле́т і пої́хала до Москви́.
Я вибача́ю вам.
Я ви́йду перемо́жцем.
Я ви́пив би ще п'ятдеся́т пляшо́к.
Я ви́тріщила на нього о́чі з німи́м запита́нням.
Я ви́тріщила на нього о́чі.
Я відповіда́ю за нього.
Я відра́зу почу́ла до нього антипа́тію.
Я впізна́в па́на Д'Артаньяна.
Я все беру́ на себе́.
Я все ж таки́ вродли́ва.
Я вста́ла і оберну́лася лице́м до них.
Я вся поблі́дла.
Я вхопи́ла ме́ртву пташи́ну і почала́ цілува́ти її закрива́влену голо́вку.
Я глядів на тебе́.
Я давно́ отупі́ла на всі страхо́вища свого́ життя́.
Я діста́ла яку́сь кни́жку і взя́лася чита́ти.
Я діста́лася ватажко́ві.
Я до тебе́ пригорну́сь.
Я до́вго прислу́хувався тому́ харча́нню.
Я досягла́ своє́ї мети́.
Я ж — ті́льки танцюри́стка.
Я ж і допи́туватиму Грі́мо.
Я ж покоха́ла.
Я з жа́хом погля́нув їй у лице́.
Я зайду́ по тебе́.
Я за́раз бу́ду тут.
Я за́раз зайду́ до вас.
Я за́раз скажу́ вам.
Я зирну́в питаючим о́ком на свого́ провідника́.
Я знаве́ць свого́ ді́ла.
Я зра́зу полюби́ла її.
Я зупини́вся в нерішу́чості.
Я инакше не могла́.
Я інстинктовно збері́г збру́ю.
Я й з того́ була́ б щасли́ва.
Я йду до короле́ви.
Я йду спа́ти.
Я йшов за не́ю в відда́ленню яки́х двадцятьо́х кро́ків.
Я ко́ло себе́ люде́й не держу́.
Я люблю́ люде́й з ро́зумом і се́рцем.
Я лягла́ спа́ти.
Я мав наго́ду раз під час вакацій загости́ти до нього додо́му.
Я ма́ла де́що грошей і пе́рший раз почу́ла себе́ свобі́дною.
Я мо́жу це роби́ти.
Я намага́лась закрича́ти.
Я не ба́чу Атоса.
Я не доде́ржав сло́ва.
Я не ду́же ціну́ю своє́ життя́ і не бою́ся смерти.
Я не ду́маю сиді́ти в тім проклятущім Льво́ві.
Я не міг їм да́ти харчі́в.
Я не мо́жу бі́льше ба́чити вас.
Я не хоті́в супере́чити.
Я неодмі́нно дочека́юся кра́щої годи́ни.
Я несподі́вано оберну́вся до них.
Я нудьгу́ю й для розва́ги сплела́ цього́ шнура́.
Я оберну́вся знов до місце́вого чолові́ка.
Я обіця́в її во́лю вчини́ти.
Я од спі́лки з ним не одріка́юся.
Я отвори́в той лист і прочита́в.
Я пастухо́м був.
Я пе́вний того́.
Я пе́вний цього́.
Я підві́в о́чі і гля́нув на нього.
Я піду́ з вами.
Я піду́ тепе́р за вами хоч на край сві́та.
Я піду́ ще раз огля́ну кімна́ту ціє́ї жі́нки.
Я пішла́ до нього і все йому розповіла́.
Я пла́кала ці́лими дня́ми.
Я поба́чив її ма́йже рівноча́сно.
я поба́чився з ним на ві́чу га́лицьких і букови́нських учителі́в.
Я поба́чуся з ціє́ю люди́ною і бу́ду з не́ю боро́тися.
Я покли́чу вас за́раз же.
Я помира́ю від хвилюва́ння.
Я помі́г їй злі́зти з во́за.
Я прийма́ю ва́шу пропози́цію.
Я прийшо́в до ціє́ї краї́ни не для розва́ги.
Я при́мусом візьму́ тебе́ і повезу́ на Вкраї́ну.
Я присягну́лася все вам розпові́сти́ й розпові́м.
Я проки́нувся дру́гого дня аж десь над ве́чір з тріску́чим бо́лем голови́.
Я проки́нувся о шо́стій.
Я разі́в де́сять мав наго́ду винайма́ти її.
Я сиджу́ бі́ля нього.
Я сиджу́ при ля́мпі за яко́юсь робо́тою і жду на Воло́дю.
Я сиді́в і диви́вся на не́ї.
Я сиді́ла в їда́льні і сні́дала.
Я силку́юся пригада́ти де́які обста́вини.
Я сказа́в голосні́ше.
Я скоря́юсь і залиша́юся із щи́рою поша́ною ваш покі́рний слуга́.
Я служи́тиму пе́ред очи́ма ва́шої еміне́нції.
Я служу́ короле́ві! — крича́ла неща́сна.
Я соро́мив їх безжа́лісливо.
Я спакува́ла свої́ ре́чі вже за дня і потайно передала́ йому.
Я спита́ю в кардина́ла.
Я спогада́в своє́ дити́нство.
Я ста́ну о́сторонь.
Я стра́тив па́м'ять.
Я сього́дні написа́ла листа́.
Я так гада́в.
Я так і завме́рла зо стра́ху́.
Я та́ко́ж лише́ пригуби́в і не пив.
Я трима́ю цю гадю́ку в свої́х рука́х.
Я хоті́в взя́ти її на човна́ й поплисти́ вниз до о́строва Вра́нгель.
Я хоті́ла ма́ти тебе́ бли́зько себе́.
Я хо́чу подя́кувати їм усі́м ра́зом.