Ziegler considera que el tribunal francès, davant el qual es va interposar la segona demanda, ha d'inhibir-se en favor del tribunal anglès, davant qui es va presentar la primera demanda, tenint en compte que les parts no havien impugnat la competència d'aquest últim tribunal i que ha de considerar-se, per consegüent, que el tribunal anglès s'ha declarat competent a l'efecte del Dret de la Unió.