Pes domácí (Canis lupus f. familiaris) je nejvìtí domestikovaná elma a nejstarí domestikované zvíøe vùbec, provázející èlovìka minimálnì 14 tisíc let. Obecnì se pøedpokládá, e se jedná o zdomácnìlého a umìlým výbìrem zmìnìného vlka obecného. Celosvìtová populace psù je odhadována na 500 miliónù.
Úloha psa v lidské spoleènosti byla vdy rozmanitá, èlovìku je pomocníkem pøi lovu nebo pøi pøehánìní stád, zaujímá funkci stráce majetku, svého majitele a dalích domácích zvíøat, pouívá se k pøepravì nákladù, jako taný nebo saòový pes, mùe být cvièen po pouití v ozbrojených slokách èi k asistenci hendikepovaným osobám. Zvlátì v západní kultuøe je nezastupitelná jeho funkce jako spoleèníka èlovìka. Ve východní a jihovýchodní Asii a tradiènì i v Evropì slouil pes i jako potravinové zvíøe. Pes je také dùleitým laboratorním zvíøetem. V zemích tøetího svìta psi ijí v okolí domorodých vesnic psi obecnì nazývaní páriové jen ve volném vztahu s lidmi.Pes dingo je domácím psem zdivoèelým do té míry, e ije zcela nezávisle na èlovìku. Zdivoèelí a toulaví psi jsou hygienickým problémem mnoha velkých mìst, v pøírodì je zdivoèelý pes povaovaný za kodnou, která ohrouje divoká zvíøata a dobytek. Tito psi jsou té rezervoárem vztekliny a v 99 % pøípadù vztekliny u èlovìka nákaza pochází právì od toulavých psù.
Kynologie a chov psù je v Èeské republice jsou øízeny Èeskomoravskou kynologickou unií, která zastupuje Èeskou republiku v Mezinárodní kynologické federaci FCI, a minoritnì té Èeskomoravskou kynologickou federací, která spadá pod United Kennel Clubs international (UCI).
Nejblií pøíbuzný domácího psa je vlk obecný od psa se lií v nanejvý 0,2 % sekvence mtDNA. Nìkteré pro psa charakteristické morfologické znaky vèetnì povrchové struktury mozku jsou vlastní té akalùm a kojotùm a tato podobnost vedla k teoriím o pùvodu psa z tìchto elem nebo o polyfyletickém pùvodu psa, co je teorie, která øíká, e pøedkem psa jsou køíenci psovitých elem. ádné genetické testy ale nepotvrzují spøíznìnost psa s akalem.
Foxteriér hrubosrstý - ideální ètvercový formát psa
Zatímco vnitøní anatomie je u vech psù víceménì stejná, vzhledem a vnìjími znaky se jednotlivá plemena výraznì lií. Popis exteriéru ideálního jedince konkrétního plemene je zaznamenán ve standardu plemene, pøièem v Èeské republice se psi s prùkazem pùvodu posuzují pøedevím podle standardù Mezinárodní kynologické federace, FCI.
Pøi popisu exteriéru psa je prvotní informací výka psa v kohoutku: pod 35 cm hovoøíme o malých psech, mezi 35 a 50 cm se jedná o psy støední, psi s kohoutkovou výkou mezi 50-80 cm jsou velcí a nad 80 cm kohoutkové výky dorùstají obøí plemena. Dalím exteriérovým znakem je tìlesný rámec psa, tzn. pomìr mezi délkou tìla a kohoutkovou výkou, ten mùe být buï ètvercový nebo obdélníkový.
Hlava psa je rozdìlena na dva hlavní celky: mozkovnu a èenichovou partii. Pøechod mezi mozkovnou a èenichem se nazývá stop. Podle pomìrù délek mozkovny a nosu se psi dají obecnì rozdìlit do tøí skupin:
Nestejnì zbarvené oèi sibiøského huskyho
Na úrovni stopu jsou umístìné oèi. Pes má kulatou zornici a duhovku, která je u vìtiny plemen psù hnìdá, ideálnì tmavohnìdá. U jiných plemen je povolená barva svìtle hnìdá, jantarovì lutá , modrá, nebo i nestejnì zbarvené oèi. Ve vnitøním koutku oka se nachází tøetí oèní víèko, spojivkou pokrytá chrupavèitá ploténka, která chrání oko pøed pøípadnými cizími tìlesy, jako je prach nebo písek. U zdravého oka je tøetí víèko nenápadné.
Pùvodním tvarem hlavy je hlava klínovitá, té vlèí. Èenichová partie postupnì smìrem k èenichu zuuje. Je typická pro nìmecké ovèáky, pice, iperku, kolie a mnoho dalích. Hlava hranatá je charakteristická kratí èenichovou partií, která se nezuuje. Je mohutná, s patrnými lícními kostmi. Hranatou hlavu mají napøíklad molossoidní plemena nebo americký pitbulteriér. Kulatou hlavu mají malá spoleèenská plemena, jako je opièí pinè nebo shi-tzu. Speciálnì u èivavy se navíc vyaduje vypouklé èelo a hlava tzv. jablkovitá. Vejèitá hlava je charakteristickým znakem anglického bulteriéra.
Tvar uního boltce, jeho velikost a postavení velice ovlivòuje celkový výraz hlavy. Pùvodní jsou ui vzpøímené, prolechtìná plemena mají ui s mìkkou chrupavkou, které visí podle lící dolù. Klopené ui jsou ui vzpøímené, jejich pøiblinì horní polovina je pøehnutá dopøedu a èásteènì nebo úplnì zakrývá ústí zvukovodu. Poloklopené ui jsou vzpøímenìjí a lehèí ne klopené, dopøedu je ohnutá jen pièka ucha a ústí zvukovodu je volné. Ucho tvaru rùového lístku je malé, vysoko nasazené klopené ucho, sloené nazad a odkrývající vnitøek boltce i vstupu do zvukovodu.
Uní boltec mùe být nasazený nízko, støednì vysoko nebo vysoko, pøièem hodnocení toho, co je nízko a co je vysoko zpravidla záleí na standardu plemene. Obecnì mají vysoko nasazené ui napøíklad picové,novofundlandský nebo bernský salanický pes, nízce nasazené ui má bígl nebo kokrpanìl. Stejnì tak ve velikosti uního boltce jsou znaèné meziplemenné rozdíly, v pomìru k hlavì má malé ui nìmecký pic neboarpej, brazilská fila nebo tosa-inu, naopak nápadnì dlouhé uní boltce mají honièi. Dlouhé lalokovité ui honièù toti dobøe zachytávají pachy a pomáhají psovi dret stopu zvìøe. Podle Guinessovy knihy rekordù byl psem s vùbec nejdelíma uima bloodhound Tigger, jeho pravé ucho mìøilo 34,9 cm a levé ucho 34,2 cm. Souèasným dritelem rekordu je coonhound, s uima dlouhýma 31 a 34 cm.
V minulosti se u mnohých plemen provádìlo kupírování uí. Pùvodnì se kupírovala pracovní plemena, která byla urèena k hlídání stád i domù pøed vlky a medvìdy - bylo tak odstraòováno "slabé místo", kam se mohla elma zakousnout. Ze stejného dùvodu se kupírovaly ui psùm urèených pro psí zápasy. Pozdìji se nìkterá plemena kupírovala èistì z estetických dùvodù, ke zvýraznìní formátu psa èi linií jeho hlavy. V Èeské republice je kupírování uí zakázáno od roku 1993 a od 1. 3. 2004 ÈMKU zakazuje vstup kupírovaným jedincùm na kynologické akce.
Nosní houba
Nosní houba by mìla být dobøe pigmentovaná a nozdry dostateènì iroké. Nosní houba je obvykle chladná a vlhká, zvlhèována sekretem, ve kterém se rozpoutìjí pach nesoucí molekuly a umoòují tak jejich zachycení a zpracování. Uvnitø psího nosu jsou stoèené nosní skoøepy pokryté èichovou sliznicí, její plocha se prùmìrnì pohybuje od 70 do 200 cm2. Vìtí plocha èichové sliznice je u psù s delí èenichovou partií, u krátkolebých plemen je meního rozsahu. Èichové laloky psa, tedy èást mozku, kde jsou zpracovávány èichové vjemy, váí asi 60 g, zatímco u èlovìka je to 4x ménì - a mozek èlovìka je celkovì 10x vìtí ne psí mozek. Èich je nejvyvinutìjí a nejvýznamnìjí smysl psa. Odhaduje se, e je asi 100 000 krát citlivìjí ne èich lidí.
Oko psa
Psí oèi jsou podobné oèím lidským, ale v mnoha ohledech se od nich lií. Jsou ploí ne lidské oèi a jejich èoèka nemùe zaostøovat stejnì dobøe jako u lidí, proto pravdìpodobnì netvoøí tak ostrý obraz. Psi jsou dalekozrací, na krátkou vzdálenost nevidí ostøe a k prozkoumání blízkých pøedmìtù pouívají hlavnì èich a hmat. Na druhou stranu mají psi, stejnì jako ostatní elmy, v oku za sítnicí tapetum lucidum, odrazivou vrstvu, která umoòuje dobré vidìní i za era, psí oèi jsou také citlivìjí na pohyb. Psí sítnice obsahuje více svìtloèivných bunìk tyèinek, které umoòují vnímání kontrastu. Psi mají vìtí zornièku a oèi poloené v porovnání v èlovìkem více do stran, co jim umoòuje lepí periferní vidìní.
Psi jsou barvoslepí, ale to neznamená, e nemohou vidìt øádné barvy. Nerozliují oranovou, lutou a zelenou barvu a pravdìpodobnì je vnímají jako odstíny luté, èervenou pak vidí jako hnìdoedou nebo èernou. Vnímají modrou barvu, ale nerozlií ji od fialové.
Rozsah slyení zdravého psa, tedy frekvenèní rozsah který pes vnímá jako zvuk, je vìtí ne u lidí, psi vnímají zvuk o kmitoètech 40 Hz a 60 000 Hz. Sluchové schopnosti psù dále zlepuje jejich uní boltec, který je pohyblivý a pomáhá smìrovat zvukové vlny do zvukovodu.
Obecnì mùeme rozdìlit psí srst do nìkolika druhù:
Dlouhá srst s podsadou hovawarta
Hladkosrstý jezevèík
Hedvábná srst jorkírského teriéra
Kudrnatá srst pudla
Hrubá srst erdelteriéra
Komondor - zvlátní druh srsti
Peruánský naháè - bezsrstý pes
Chování dospìlého psa je zèásti dáno jeho geneticky danými vlastnostmi, jako je typ nervové soustavy, temperament a instinkty, které jsou dále modifikovány bìhem socializace a uèením. Pes je mentálnì zhruba na úrovni dvou a dvouapùlletého dítìte, do urèité míry je schopen øídit se racionálním plánem nezávislým na vrozených vzorcích chování a vykazují znaky elementární rozumové èinnosti. Chování je také to, èím se domácí pes nejvíce odliuje od vlka, a to v dùsledku domestikace a s ní spojenou dlouhodobou selekci na urèitý typ chování.
Kadý pes má vrozený urèitý typ vyí nervové èinnosti, temperament, který se dá charakterizovat jako souhrnný projev podmínìných i nepodmínìných reflexù a urèuje míru vzruivosti, zpùsob reakce na podnìty a délku trvání této reakce. Ve svém dùsledku ovlivòuje rychlost a ochotu k uèení psa, pøizpùsobivost k podmínkám prostøedí i emoce psa.
Ètyøi základní typy vyí nervové èinnosti:
Psi si, na rozdíl od vlkù, hrají rádi a do vysokého vìku - opìt se jedná o projev neotenie. Solitární hra není pro psa, jakoto sociálnì ijící zvíøe, pøíli typická - vyskytuje se spí u tìòat, u dospìlých psù je pøíznakem osamìlosti a nudy. Pøi této høe si pes hraje s pøedmìtem pøedstavujícím koøist, nebo s èástí vlastního tìla. Hrabání v zemi nebo hra s kameny je rovnì pøíkladem solitární hry. Pøi dlouhodobém chybìní sociálního partnera ke høe a nedostatku vybití se mùe ze solitární hry vyvinout stereotypní chování projevující se olizováním pacek, honìním vlastního ocasu nebo nièením pøedmìtù.
Sociální hra, kdy si pes hraje s èlovìkem nebo s jiným psem, je pro psa pøirozenìjí. První náznaky sociálních her se objevují u u jeden mìsíc starých tìòat, nejintenzivnìji si hrají 6 - 8 týdnù stará tìòata. Sociální hra psù má svá pravidla - zaèíná výzvou ke høe, která typicky sestává z hravé poklony, kdy pes se pes poloí na zem pøední èástí tìla, pøièem zadek zùstává ve vzduchu. K výzvám ke høe patøí i hopsavé úskoky smìrem k partnerovi, zvedání packy, pøehnané pohyby. Výzvy ke høe se opakují i v prùbìhu samotné hry, èím psi potvrzují, e se stále jedná o hru.
Základními typy sociálních her jsou hravé kousání, kdy psi naznaèují boj, zákus do krku èi plecí, vycenìní zubù èi vrèení, dále hravé zápolení, kde je cílem srazit partnera k zemi, hravé honièky. Zvlátním druhem her jsou sexuální hry, kdy na sebe psi naskakují a pøedvádìjí kopulaèní pohyby. Psi znají rovnì hlasové komunikaèní hry, kdy se tìkáním ve vysoké tóninì navzájem provokují k dalí høe. hrající si pudlové
Soliterní hra s pøedmìtem
Hrající si psi - honièka
Hravé zápolení
Podle profesora S. Corena se celková inteligence psa se skládá ze tøí sloek: instinktivní, adaptivní a pracovní inteligence. Instinktivní inteligence se týká geneticky zakódovaných dovedností, dále upevnìných cíleným výbìrem a lechtìním daných plemen na urèitý druh výkonu. Adaptivní inteligence je dále tvoøena schopností uèit a schopností samostatnì øeit problémy. Ta je u prolechtìných plemen psù horí ne u vlkù nebo u dingù. Psi se èastìji obracejí k èlovìku se ádostí o pomoc, ale samostatnì problémy øeit spí neumìjí. Pracovní inteligence je charakterizována schopností osvojit si povel pøi co nejmením poètu opakování a stejnì tak uposlechnutí povelu na co nejmení poèet opakování povelu.
Mezi plemena, která obecnì vynikají adaptivní inteligencí, patøí dobrman, nìmecký ovèák, norský losí pes, pudl, puli a eltie. Teriéøi, malamut, sibiøský husky, samojed, basenji, èivava, kníraè a iperka mají výbornou schopnost øeit problémy, ale hùøe a pomaleji se uèí, naopak zlatý a labradorský retrívr a belgický ovèák se uèí dobøe a rychle, ovem samostatná schopnost øeení problémù je u nich omezená.
V ebøíèku pracovní inteligence se na prvním místì umísuje border kolie, dále je pudl, nìmecký ovèák, zlatý retrívr, dobrman, eltie, labrador, papilon, rotvajler a australský honácký pes. Na posledních pøíèkách je afghánský chrt, basenji, anglický buldok, èau-èau, barzoj, anglický barváø, pekingský palácový psík, anglický mastif, baset a shi-tzu.
V prùbìhu souití psa s èlovìkem se podaøilo vytvoøit nejrùznìjí plemena psù, které jsou obrazem lidských potøeb. V dnení dobì máme velké mnoství plemen psù, které se lií velikostí, zbarvením a úèelem.