|
29. 8. 2003
65. vÃ½roÄÃ mnichovskÃ©ho diktÃ¡tu: Na ÅadÄ bylo ÄeskoslovenskoVÄra OlivovÃ¡
Od okamÅ¾iku svÃ©ho nÃ¡stupu do prezidentskÃ©ho ÃºÅadu v prosinci 1935
udrÅ¾oval Edvard BeneÅ¡ intenzivnÃ kontakty s nejÅ¡irÅ¡Ãmi vrstvami obÄanÅ¯
celÃ©ho stÃ¡tu. PÅi svÃ½ch zÃ¡jezdech po republice informoval ve svÃ½ch
projevech, jejichÅ¾ poÄet dosÃ¡hl nÄkolika set, o aktuÃ¡lnÃm vnitropolitickÃ©m i
mezinÃ¡rodnÃm vÃ½voji, vyzÃ½val k obranÄ demokracie a mÃru,upozorÅoval na
sÃlÃcÃ nebezpeÄÃ vÃ¡lky.
V roce 1938 se jeho projevy staly vÃ½znamnÃ½m svÄdectvÃm ÃºpornÃ©ho zÃ¡pasu na obranu Äeskoslovenska, v jehoÅ¾ Äele stÃ¡l. V onÃ© dramatickÃ© dobÄ vedl prezident BeneÅ¡ bezpoÄet politickÃ½ch a diplomatickÃ½ch jednÃ¡nÃ, instruoval ÄeskoslovenskÃ© vyslance, politiky i vojÃ¡ky, psal dopisy a memoranda pÅednÃm pÅedstavitelÅ¯m evropskÃ½ch a svÄtovÃ½ch velmocÃ a od poloviny srpna byl nucen osobnÄ pÅevzÃt i jednÃ¡nÃ s nacistickou sudetonÄmeckou stranou. A prÃ¡vÄ z tohoto obdobÃ pÅetiskujeme pÄt projevÅ¯, kterÃ© podÃ¡vajÃ vÃ½znamnÃ© a bezprostÅednÃ svÄdectvÃ o jeho stanoviscÃch ve dnech vrcholÃcÃ evropskÃ© politickÃ© krize. |
|
PÅehled projevÅ¯, kterÃ© vyÅ¡ly jako dobovÃ© tisky viz: Alena NOVOTNÃ -
Karel NOVOTNÃ, Bibliografie Edvarda BeneÅ¡e (KniÅ¾nÃ publikace 1936--
1994). Seznam projevÅ¯ viz: Jan HANZLÃK, Projevy prezidenta Edvarda
BeneÅ¡e 1936- 1938, in: Bulletin SpoleÄnosti Edvarda BeneÅ¡e, 1999, Ä. 12, s.
38--40.
S varovnou prognÃ³zou evropskÃ©ho vÃ½voje vystoupil Edvard BeneÅ¡ jiÅ¾ v roce 1932, kdy ve svÃ©m parlamentnÃm projevu upozornil, Å¾e Evropa by se mohla dostat "do periody novÃ½ch tÄÅ¾kÃ½ch krizÃ politickÃ½ch, kterÃ© by nejprve vedly k novÃ©mu velikÃ©mu zÃ¡vodÄnÃ ve zbrojenÃ a nakonec snad i k novÃ©mu nezadrÅ¾itelnÃ©mu konfliktu vÃ¡leÄnÃ©mu".
Edvard BENEÅ , Boj o mÃr a bezpeÄnost stÃ¡tu. Praha, Orbis 1934, s. 660.
Jako ministr zahraniÄÃ a potÃ© jako prezident republiky zahÃ¡jil Edvard BeneÅ¡ iniciativnÃ obranu proti tomuto vÃ½voji: Ve vnitÅnÃ politice podporoval ÄeskÃ©, slovenskÃ© i nÄmeckÃ© demokratickÃ© strany a prosadil represivnÃ opatÅenÃ proti HenleinovÄ sudetonÄmeckÃ© stranÄ spjatÃ© s BerlÃnem. Dal podnÄt k budovÃ¡nÃ pohraniÄnÃch opevnÄnÃ, k rekonstrukci armÃ¡dy a k vojenskÃ©mu posÃlenÃ MalÃ© dohody. Proti vzrÅ¯stajÃcÃ agresivitÄ Hitlerova NÄmecka se v roce 1935 iniciativnÄ angaÅ¾oval na vybudovÃ¡nÃ obrannÃ©ho spojeneckÃ©ho systÃ©mu mezi FranciÃ, Äeskoslovenskem a Ruskem. Toto seskupenÃ bylo v podstatÄ obdobou budoucÃ vÃ¡leÄnÃ© protihitlerovskÃ© koalice, kterÃ¡ o deset let pozdÄji vyhrÃ¡la vÃ¡lku. Ve tÅicÃ¡tÃ½ch letech se vÅ¡ak prosadila odliÅ¡nÃ¡ politickÃ¡ linie -- anglickÃ¡ politika appeasementu. JejÃm pÅ¯sobenÃm se tento spojeneckÃ½ systÃ©m postupnÄ rozpadal. KdyÅ¾ v bÅeznu 1936 Hitlerova vojska obsadila v rozporu s mezinÃ¡rodnÃmi smlouvami PorÃ½nÃ, Francie se neodvÃ¡Å¾ila uplatnit vojenskÃ© sankce vyplÃ½vajÃcÃ z tohoto systÃ©mu a prohloubila svou spoluprÃ¡ci s AngliÃ. TÃm tento systÃ©m oslabila a otevÅela stÅednÃ a vÃ½chodnÃ Evropu NÄmecku. Anglie souÄasnÄ stÃ¡le dÅ¯raznÄji usilovala o dohodu s nacistickÃ½m NÄmeckem v domnÄnÃ, Å¾e se jÃ podaÅÃ obrÃ¡tit smÄr nÄmeckÃ© agrese proti komunistickÃ©mu Rusku. 19. listopadu 1937 ujistil lord Halifax vÃ½slovnÄ Hitlera, Å¾e Anglie mÃ¡ porozumÄnÃ pro nÄmeckÃ© poÅ¾adavky ve stÅednÃ EvropÄ, Å¾e vÅ¡ak mÃ¡ zÃ¡jem na tom, aby k jejich uskuteÄnÄnÃ doÅ¡lo "pokojnÃ½m vÃ½vojem". 20. Ãºnora 1938 ohlÃ¡sil Hitler svÅ¯j bezprostÅednÃ zÃ¡jem na osudech NÄmcÅ¯ Å¾ijÃcÃch v sousednÃch stÃ¡tech a o nÄkolik dnÃ pozdÄji obsadila nÄmeckÃ¡ armÃ¡da bez odporu Rakousko. Na ÅadÄ bylo Äeskoslovensko. BerlÃnskÃ¡ centrÃ¡la stÃ¡tnÃ bezpeÄnosti -- Sicherheitsdienst -- vedenÃ¡ Reinhar- dem Heydrichem podnÄcovala v nÄmeckÃ½ch pohraniÄnÃch oblastech republiky demonstrace a Henlein psal jiÅ¾ 19. ÅÃjna 1937 Hitlerovi, Å¾e "v srdci netouÅ¾Ã po niÄem tak horoucnÄ, jako po vtÄlenÃ nejen sudetonÄmeckÃ©ho ÃºzemÃ, ale i celÃ½ch Äech, Moravy a Slezska do nÄmeckÃ© ÅÃÅ¡e". PÅes hranice byly z NÄmecka do republiky pÅepravovÃ¡ny zbranÄ a mnoÅ¾ily se incidenty, do nichÅ¾ zasahovaly i ozbrojenÃ© oddÃly Henleinovy strany -- Freiwilliger Schutzdienst. DochÃ¡zely zprÃ¡vy o pohotovosti vojenskÃ½ch oddÃlÅ¯ SS a SA v NÄmecku i o stahovÃ¡nÃ nÄmeckÃ½ch vojsk k ÄeskoslovenskÃ© hranici. Na karlovarskÃ©m sjezdu vyhlÃ¡sila sudetonÄmeckÃ¡ strana svÃ© politickÃ© poÅ¾adavky usilujÃcÃ o vnitÅnÃ desintegraci ÄeskoslovenskÃ©ho stÃ¡tu. A demarÅ¡e anglickÃ© a francouzskÃ© vlÃ¡dy ze 7. kvÄtna nutila Äeskoslovenskou vlÃ¡du k pÅijetÃ tÄchto poÅ¾adavkÅ¯, kterÃ© vydÃ¡vala za pokojnou cestu k ÅeÅ¡enÃ ÃºdajnÄ vnitropolitickÃ½ch problÃ©mÅ¯ Äeskoslovenska. Äeskoslovensko bylo vÅ¡ak odhodlÃ¡no se brÃ¡nit.
Akten der deutschen auswÃ¤rtigen Politik, ADAP D II, Nr. 23, s. 40--51.
PodrobnÄji viz VÄra OLIVOVÃ, ZÃ¡pas o Äeskoslovensko 1938. Praha,
KniÅ¾nice SpoleÄnosti Edvarda BeneÅ¡e 1999, sv. 2
Ihned po anÅ¡lusu Rakouska jednal prezident BeneÅ¡ se zÃ¡stupci Francie a Ruska o znovuoÅ¾ivenÃ obrannÃ©ho systÃ©mu PaÅÃÅ¾--Praha--Moskva. OdmÃtl anglo-francouzskou demarÅ¡i a inicioval jednÃ¡nÃ o vlÃ¡dnÃm nÃ¡vrhu nÃ¡rodnostnÃho statutu. SouÄasnÄ poÅ¾Ã¡dal Francii, Anglii a NÄmecko o objasnÄnÃ pohybu nÄmeckÃ½ch ozbrojenÃ½ch formacÃ k ÄeskoslovenskÃ½m hranicÃm. A v dobÄ mnoÅ¾ÃcÃch se pohraniÄnÃch incidentÅ¯ pÅed doplÅovacÃmi obecnÃmi volbami povolal ministr nÃ¡rodnÃ obrany na ochranu ÄeskoslovenskÃ©ho ÃºzemÃ do zbranÄ jeden roÄnÃk zÃ¡loÅ¾nÃkÅ¯. TÃ©hoÅ¾ dne -- 21. kvÄtna -- pronesl prezident BeneÅ¡ v TÃ¡boÅe projev, kterÃ½m reagoval na vyhrocujÃcÃ se situaci. VÃ½znam projevu podtrhovala pÅÃtomnost ministra nÃ¡rodnÃ obrany MachnÃka, ministra Å¡kolstvÃ a nÃ¡rodnÃ osvÄty Fran- keho, generÃ¡la VojcechovskÃ©ho a zemskÃ©ho prezidenta Sobotky. PrÃ¡vÄ tento projev, kterÃ½ vyjadÅoval odhodlÃ¡nÃ brÃ¡nit integritu a neodvislost stÃ¡tu zaÅazujeme takÃ© do tohoto souboru jako prvnÃ. Prezident ve svÃ©m vystoupenÃ pÅipomenul, Å¾e Äeskoslovensko se ocitlo v situaci, kterÃ¡ je nejvÃ¡Å¾nÄjÅ¡Ã od skonÄenÃ svÄtovÃ© vÃ¡lky. V historickÃ© reminiscenci vysoce ocenil odhodlÃ¡nÃ husitskÃ½ch Äech bojovat za prÃ¡vo a pravdu, ale souÄasnÄ upozornil na varujÃcÃ reakci tehdejÅ¡Ã Evropy. MÄl tÃm na mysli kÅiÅ¾Ã¡ckÃ© vÃ½pravy proti husitskÃ©mu hnutÃ. Mluvil o politice husitskÃ©ho krÃ¡le JiÅÃho z PodÄbrad, kterÃ½ vÄdÄl, kdy je tÅeba dÄlat kompromisy a dohody a kdy je tÅeba jÃt do boje aÅ¾ do konce. Pro souÄasnÃ½ vÃ½voj ohlÃ¡sil prezident ochotu ÄeskoslovenskÃ© vlÃ¡dy jednat o nÃ¡rodnostnÃch problÃ©mech, ale odmÃtl jakÃ½koli vynucenÃ½ diktÃ¡t. Å½Ã¡dal zachovat jednotu, klid a zÃ¡sadovou pevnost, ale i nutnost pÅipravit se na vÄci pÅÃÅ¡tÃ. PrezidentÅ¯v otevÅenÃ½ a pevnÃ½ postoj vyvolal hnÄvivou reakci BerlÃna a nespokojenou reakci LondÃ½na. NÄmeckÃ½ ministr zahraniÄÃ Ribbentrop zdÅ¯raznil ÃºdajnÃ½ mÃrumilovnÃ½ charakter nÄmeckÃ© politiky a za hlavnÃho pÅ¯vodce neklidu oznaÄil naopak Äeskoslovensko, kterÃ© prÃ½ provokativnÄ rozÅ¡iÅuje faleÅ¡nÃ© informace o ÃºdajnÃ© koncentraci nÄmeckÃ½ch vojsk k ÄeskoslovenskÃ½m hranicÃm, utiskuje sudetskÃ© NÄmce, zakazuje jejich schÅ¯ze a tÃ½rÃ¡ je. V serii nÄmeckoanglickÃ½ch jednÃ¡nÃ bylo Äeskoslovensko oznaÄeno za stÃ¡t, kterÃ½ mÃ¡ zÃ¡jem na rozdmychÃ¡vÃ¡nÃ vÃ¡leÄnÃ©ho konfliktu. TÃmto konstatovÃ¡nÃm bylo dÃ¡no i vÃ½chodisko z kvÄtnovÃ© krize: ZnemoÅ¾nit znovuoÅ¾ivenÃ francouzsko-ÄeskoslovenskosovÄtskÃ©ho bloku a urychlenÄ zlomit ÄeskoslovenskÃ½ odpor.
ZamÄÅenÃ projevu v TÃ¡boÅe i vÃ½klad o celkovÃ© tehdejÅ¡Ã politickÃ© situaci viz
i: Edvard BENEÅ , MnichovskÃ© dny. PamÄti. Praha, Svoboda 1968, s. 83 nn.
VlÃ¡dy Anglie a Francie poÅ¾adovaly nÄkolikerÃ½mi diplomatickÃ½mi demarÅ¡emi, aby ÄeskoslovenskÃ¡ vlÃ¡da splnila Henleinovy karlovarskÃ© poÅ¾adavky. Francie pak stupÅovala tlak pohrÅ¯Å¾kou na vypovÄzenÃ Äeskoslovensko-francouzskÃ© smlouvy. KdyÅ¾ vÅ¡ak vÅ¡echny tyto intervence zÅ¯stÃ¡valy bezvÃ½slednÃ© a naopak z podnÄtu prezidenta BeneÅ¡e bylo stanoveno na 25. Äervence veÅejnÃ© projednÃ¡vÃ¡nÃ HenleinovÃ½ch nÃ¡vrhÅ¯ v parlamentu, pÅedal krÃ¡tce pÅedtÃm -- 20. Äervence -- anglickÃ½ vyslanec Newton prezidentu BeneÅ¡ovi kategorickÃ© ultimÃ¡tum: Odvolat jednÃ¡nÃ parlamentu a postavit projednÃ¡vÃ¡nÃ HenleinovÃ½ch nÃ¡vrhÅ¯ pod anglickou kontrolu -- pod vedenÃ britskÃ©ho prostÅednÃka -- lorda Runcimana. NÃ¡vrh byl nevÃdanÃ½m, brutÃ¡lnÃm zÃ¡sahem do suverenity stÃ¡tu i do pozice prezidenta. Newton totiÅ¾ zdÅ¯raznil, Å¾e byl pÅedbÄÅ¾nÄ projednÃ¡n nejen s francouzskou, ale i s nÄmeckou vlÃ¡dou a rovnÄÅ¾ i s urÄitÃ½mi kruhy ve vlÃ¡dÄ ÄeskoslovenskÃ©. Prezident BeneÅ¡, otÅesenÃ½ bezprecedentnÃm postupem, vyslovil souhlas s vyslÃ¡nÃm Runcimanovy mise po dramatickÃ©m dvouhodinovÃ©m jednÃ¡nÃ. Runcimanova mise pÅ¯sobila v Äeskoslovensku od 3. srpna 1938 a skonÄila fakticky 5. zÃ¡ÅÃ, kdy -- po dramatickÃ½ch peripetiÃch -- prezident BeneÅ¡ svÃ½m tzv. ÄtvrtÃ½m plÃ¡nem fakticky pÅijal tÃ©mÄÅ vÅ¡echny sudetonÄmeckÃ© karlovarskÃ© poÅ¾adavky. JednÃ¡nÃ mise probÃhala na pozadÃ okÃ¡zalÃ½ch nÄmeckÃ½ch manÃ©vrÅ¯, jichÅ¾ se zÃºÄastnilo na pÅ¯l druhÃ©ho milionu vojÃ¡kÅ¯. PrezidentovÃ½m ÄtvrtÃ½m plÃ¡nem se vytvoÅila zcela otevÅenÃ¡ situace. PlÃ¡n splÅoval poÅ¾adavky sudetonÄmeckÃ© strany a otevÃral cestu k moÅ¾nÃ© dohodÄ. Bylo nynÃ na nÄmeckÃ© stranÄ, zda se po nÃ vydÃ¡. ÄtvrtÃ½ plÃ¡n splÅoval i anglo-francouzskÃ© poÅ¾adavky. ZajiÅ¡Å¥oval trvÃ¡nÃ francouzskoÄeskoslovenskÃ© spojeneckÃ© smlouvy a tÃm i francouzsko-ÄeskoslovenskosovÄtskÃ©ho obrannÃ©ho systÃ©mu. PrezidentÅ¯v uvÃ¡Å¾enÃ½ postup posiloval vÃ½znam a politickou prestiÅ¾ Äeskoslovenska v tÄch proudech evropskÃ© politiky, v nichÅ¾ se zaÄala v lÃ©tÄ 1938 formovat opozice proti ChamberlainovÄ politice appeasementu. TvoÅila ji skupina politikÅ¯ v anglickÃ© konzervativnÃ stranÄ, v Labour Party a v odborech. VedoucÃ osobnostÃ byl Winston Churchill, kterÃ½ navÃ¡zal styky s opozicÃ ve Francii a mÄl i kontakty s pÅedstaviteli generÃ¡lskÃ© opozice v NÄmecku. Postup prezidenta BeneÅ¡e Äinil z Äeskoslovenska -- poslednÃho demokratickÃ©ho stÃ¡tu ve stÅednÃ EvropÄ -- vÃ½znamnou oporu tÃ©to opozice. A prezident udrÅ¾oval styky s touto opozicÃ pÅedevÅ¡Ãm prostÅednictvÃm ÄeskoslovenskÃ©ho vyslance v LondÃ½nÄ Jana Masaryka.
PodrobnÃ½ vÃ½klad o projevu a jeho ÃºplnÃ½ text viz BENEÅ , MnichovskÃ© dny,
s. 221--224 a 484--491.
BezprostÅednÄ po zveÅejnÄnÃ svÃ©ho ÄtvrtÃ©ho plÃ¡nu pronesl prezident BeneÅ¡ 10. zÃ¡ÅÃ 1938 rozhlasovÃ½ projev, kterÃ½ zaÅazujeme jako druhÃ½ projev naÅ¡eho souboru. Prezident se v nÄm obracel nejen k ÄeskoslovenskÃ©, ale pÅedevÅ¡Ãm k svÄtovÃ© veÅejnosti s nalÃ©havÃ½m mÃrovÃ½m poselstvÃm. Mluvil o vzruÅ¡enÃ© chvÃli, v nÃÅ¾ Äeskoslovensko pÅineslo vÄdomÄ nemalou obÄÅ¥ k vyrovnÃ¡nÃ evropskÃ½ch rozporÅ¯ a k zÃ¡chranÄ svÄtovÃ©ho mÃru. VyzÃ½val ke klidu a rozvaze, ale i k pÅipravenosti na vÅ¡echny obÄti. OdpovÄÄ na prezidentÅ¯v projev pÅiÅ¡la o dva dny pozdÄji a to od samotnÃ©ho Adolfa Hitlera, kterÃ½ 12. zÃ¡ÅÃ vystoupil v Norimberku v zÃ¡vÄreÄnÃ©m projevu na sjezdu nacistickÃ© strany. Mluvil o "nevÃ½slovnÃ©m utrpenÃ sudetskÃ½ch NÄmcÅ¯", kterÃ½m musÃ bÃ½t "pÅiznÃ¡no prÃ¡vo na sebeurÄenÃ", o "podvodu praÅ¾skÃ© vlÃ¡dy, kterÃ¡ lÅ¾ivÄ naÅkla nÄmeckou vlÃ¡du z ÃºtoÄnÃ½ch ÃºmyslÅ¯, jeÅ¾ vÅ¡ak mÄla sama vÅ¯Äi sudetskÃ½m NÄmcÅ¯m", o tom, Å¾e "NÄmecko jako velmoc si podobnou provokaci nedÃ¡ lÃbit" a Å¾e "za Å¾Ã¡dnÃ½ch okolnostÃ nehodlÃ¡ pÅihlÃÅ¾et k Ãºtisku sudetskÃ½ch NÄmcÅ¯", neboÅ¥ "NÄmci v Äeskoslovensku nejsou ani bezbrannÃ, ani opuÅ¡tÄnÃ". V pohraniÄnÃch oblastech pak pÅeÅ¡la sudetonÄmeckÃ¡ strana k otevÅenÃ©mu povstÃ¡nÃ proti ÄeskoslovenskÃ© vlÃ¡dÄ s cÃlem pÅipojit je pod heslem "Heim ins Reich" -- domÅ¯ do ÅÃÅ¡e -- k NÄmecku. ÄeskoslovenskÃ¡ vlÃ¡da odpovÄdÄla na puÄ vyhlÃ¡Å¡enÃm stannÃ©ho prÃ¡va, nasadila policii, Äetnictvo i dobrovolnÃky z Åad ÄeskÃ©ho obyvatelstva, zakÃ¡zala sudetonÄmeckou stranu a vydala zatykaÄ na Henleina a K. H. Franka. PuÄ se bÄhem dvou dnÅ¯ zhroutil a jeho vÅ¯dcovÃ© uprchli do NÄmecka. NÄmeckÃ¡ nacistickÃ¡ propaganda vydÃ¡vala vÅ¡ak puÄ za Ãºtok proti nÄmeckÃ© menÅ¡inÄ a za pÅÃpravu Ãºtoku proti NÄmecku. NacistickÃ½ tisk psal o "zloÄinci BeneÅ¡ovi", o "stÃ¡le se zvÄtÅ¡ujÃcÃm ÄeskÃ©m teroru", o "bolÅ¡evicko-husitskÃ½ch hordÃ¡ch", o "nenÃ¡vidÄnÃ© ÄeskÃ© soldatesce", o "ÄeskÃ©m ksindlu", o "diktÃ¡tu Moskvy", o "rudÃ© diktatuÅe" atd. Evropu zachvÃ¡tila vÃ¡leÄnÃ¡ psychÃ³za. A britskÃ½ premiÃ©r Chamberlain uÄinil dalÅ¡Ã krok na cestÄ k dohodÄ s NÄmeckem. 15. zÃ¡ÅÃ se vydal do Berchtesgadenu, kde mu Hitler oznÃ¡mil svÃ© novÃ© poÅ¾adavky: PÅipojit nÄmeckÃ© oblasti Äeskoslovenska k NÄmecku. Po poradÄ s FranciÃ pÅedloÅ¾ily Anglie a Francie tyto Hitlerovy poÅ¾adavky ÄeskoslovenskÃ© vlÃ¡dÄ. Ta je 20. zÃ¡ÅÃ odmÃtla. AvÅ¡ak v noci z 20. na 21. kolem druhÃ© hodiny rannÃ se dostavili na PraÅ¾skÃ½ hrad vyslanci anglickÃ© a francouzskÃ© vlÃ¡dy, dali vzbudit prezidenta BeneÅ¡e a Å¾Ã¡dali ultimativnÄ zmÄnu ÄeskoslovenskÃ©ho stanoviska. Uvedli, Å¾e jestliÅ¾e "je odmÃtne, a jestliÅ¾e z takto vytvoÅenÃ© situace vznikne vÃ¡lka, bude za ni zodpovÄdnÃ© Äeskoslovensko a Francie se k tÃ©to vÃ¡lce nepÅipojÃ". NÃ¡tlak byl spojen s hrozbou, Å¾e Äeskoslovensko bude v pÅÃpadnÃ©m ozbrojenÃ©m stÅetu s NÄmeckem oznaÄeno za vinÃka konfliktu a tÃm ztratÃ jakoukoli podporu svÃ½ch spojencÅ¯. Pod touto hrozbou ÄeskoslovenskÃ¡ vlÃ¡da britskÃ© a francouzskÃ© poÅ¾adavky pÅijala. PolitickÃ¡ krize vrcholila. Chamberlain odjel s novÃ½m ÄeskoslovenskÃ½m stanoviskem do Godesbergu k dalÅ¡Ãmu jednÃ¡nÃm s Hitlerem. V Praze se ustavila novÃ¡ vlÃ¡da "nÃ¡rodnÃ jednoty" v Äele s generÃ¡lem SyrovÃ½m. V tÃ©to vÃ¡Å¾nÃ© situaci se prezident obrÃ¡til na vojÃ¡ky armÃ¡dnÃm rozkazem a na obÄany veÅejnÃ½m rozhlasovÃ½m projevem. Oba jsou v tÃ©to publikaci zaÅazeny na tÅetÃm a ÄtvrtÃ©m mÃstÄ. Jako vrchnÃ velitel armÃ¡dy uvedl prezident ve svÃ©m armÃ¡dnÃm rozkaze, Å¾e oslovuje vojÃ¡ky v okamÅ¾iku "tÄÅ¾kÃ© starosti o pÅÃÅ¡tÃ osud stÃ¡tu". Vyzval je ke klidu, pevnosti, pohotovosti, ukÃ¡znÄnosti a k pÅipravenosti. V 19 hodin 22. zÃ¡ÅÃ pronesl prezident do rozhlasu projev, ve kterÃ©m zhodnotil vzniklou situaci. Upozornil, Å¾e vÃ½voj kolem Äeskoslovenska je souÄÃ¡stÃ hlubokÃ© evropskÃ© krize, kterÃ¡ se bude dÃ¡le rozÅ¡iÅovat a prohlubovat. Ocenil vlasteneckÃ© cÃtÄnÃ obÄanÅ¯, vyzval je k realismu, nabÃ¡dal je, aby Å¡etÅili svÃ© sÃly a svou duÅ¡evnÃ rovnovÃ¡hu. PÅipravoval je na vÄci pÅÃÅ¡tÃ a vyjÃ¡dÅil odhodlÃ¡nÃ "bojovat" i "jednat". DvakrÃ¡t se takÃ© zmÃnil o tom, Å¾e mÃ¡ "svÅ¯j plÃ¡n". Vzhledem k tomu, Å¾e jiÅ¾ v souvislosti s HitlerovÃ½mi berchtesgadenskÃ½mi poÅ¾adavky vedl prezident jednÃ¡nÃ se sovÄtskou i francouzskou vlÃ¡dou, je vÃce neÅ¾ pravdÄpodobnÃ©, Å¾e tÃmto plÃ¡nem mÃnil prezident svÃ© ÃºsilÃ o rekonstrukci obrannÃ©ho systÃ©mu PaÅÃÅ¾--Praha--Moskva. Ten mÄl bÃ½t vÃ½znamnÄ posÃlen spolupracÃ s Churchillem a se sÃlÃcÃ protichamberlainovskou opozici v Anglii. BÄhem nÄkolika hodin doÅ¡lo vÅ¡ak k novÃ©mu zvratu situace. JednÃ¡nÃ v Godesbergu ztroskotalo, protoÅ¾e Hitler poloÅ¾il Chamberlainovi dalÅ¡Ã, dalekosÃ¡hlÃ© ÃºzemnÃ poÅ¾adavky NÄmecka vÅ¯Äi Äeskoslovensku, rozÅ¡ÃÅenÃ© o poÅ¾adavky MaÄarska a Polska. Teprve po jejich splnÄnÃ projevil ochotu jednat o anglicko-nÄmeckÃ©m paktu, kterÃ½ byl ChamberlainovÃ½m koneÄnÃ½m cÃlem. ZdÃ¡lo se, Å¾e z evropskÃ© politickÃ© krize je pouze jedinÃ© vÃ½chodisko -- vÃ¡lka. ÄeskoslovenskÃ¡ vlÃ¡da odmÃtla Hitlerovy godesberskÃ© poÅ¾adavky slavnostnÃm memorandem Jana Masaryka a v tÃ½dnu od 23. do 28. zÃ¡ÅÃ inicioval prezident BeneÅ¡ rekonstrukci protinÄmeckÃ© fronty. VÅ¡echny tÅi stÃ¡ty -- Francie, Äeskoslovensko a SovÄtskÃ½ svaz -- vyhlÃ¡sily mobilizaci, k svÃ©mu francouzskÃ©mu spojeneci se pÅipojila Anglie a ochotu vyjÃ¡dÅili i ÄeskoslovenÅ¡tÃ malodohodovÃ spojenci. Ve stejnÃ© dobÄ dostupovala vrcholu nenÃ¡vistnÃ¡ kampaÅ nacistickÃ©ho tisku proti Äeskoslovensku a pÅedevÅ¡Ãm proti prezidentu BeneÅ¡ovi. Byl oznaÄovÃ¡n za "vÃ¡leÄnÃ©ho Å¡tvÃ¡Äe", "dobrodruha", "lhÃ¡Åe stoletÃ", za "podvodnÃka, kterÃ½ dvÄ desetiletÃ pracoval proti mÃru a budovÃ¡nÃ Evropy", za "zloÄince v jehoÅ¾ Å¾ilÃ¡ch koluje avarskÃ¡ krev spojenÃ¡ se silami destrukce". A Hitler ve svÃ©m zbÄsilÃ©m projevu v berlÃnskÃ©m SportovnÃm palÃ¡ci 26. zÃ¡ÅÃ volal: "A nynÃ vystupujÃ proti sobÄ dva muÅ¾i: Tam je pan BeneÅ¡ a tu jsem jÃ¡. SouÄasnÄ oznÃ¡mil, Å¾e pokud Äeskoslovensko nepÅijme jeho godesberskÃ© poÅ¾adavky do 28. zÃ¡ÅÃ 14.00 hodin, zahÃ¡jÃ poti nÄmu NÄmecko ozbrojenÃ½ Ãºtok. VeÄer pÅed ohlÃ¡Å¡enÃ½m nÄmeckÃ½m Ãºtokem konstatovala ÄeskoslovenskÃ¡ vlÃ¡da, Å¾e je spolu se svÃ½mi spojenci pÅipravena k obranÄ. Prezident BeneÅ¡, kterÃ½ zasedÃ¡nÃ vlÃ¡dy 27. zÃ¡ÅÃ pÅedsedal, uvedl: "Budeme-li zÃtra napadeni, jest fronta zrekonstruovÃ¡na". byla pÅipravena i Å¾Ã¡dost SpoleÄnosti nÃ¡rodÅ¯ o pomoc, kterÃ¡ mÄla bÃ½t pÅedÃ¡na v Å½enevÄ v okamÅ¾iku nÄmeckÃ©ho Ãºtoku.
VÃ¶lkischer Beobachter, 20.--30. zÃ¡ÅÃ 1938.
Pod nÄmeckÃ½m tlakem obnovil vÅ¡ak Chamberlain svÃ© kontakty s Hitlerem a byl ochoten k dalÅ¡Ãm ÃºstupkÅ¯m. PÅistoupil na poÅ¾adavek vylouÄit prezidenta BeneÅ¡e z dalÅ¡Ãch jednÃ¡nÃ a po odloÅ¾enÃ nÄmeckÃ©ho Ãºtoku o 24 hodin se 29. zÃ¡ÅÃ seÅ¡la v MnichovÄ konference ÄtyÅ velmocÃ, kterÃ¡ rozhodla o pÅipojenÃ pohraniÄnÃch ÃºzemÃ republiky k NÄmecku. MnichovskÃ¡ dohoda rozbÃjejÃcÃ ÄeskoslovenskÃ½ stÃ¡t vstoupila v platnost v okamÅ¾iku jejÃho podpisu Hitlerem, Mussolinim, Chamberlainem a Daladierem. Äeskoslovensko bylo z jednÃ¡nÃ vylouÄeno. Nebyl potÅebnÃ½ ani Å¾Ã¡dnÃ½ jeho souhlas s usnesenÃm konference. BÄhem dopoledne 30. zÃ¡ÅÃ poÅ¾adovali vÅ¡ak zÃ¡stupci francouzskÃ©, anglickÃ© a italskÃ© vlÃ¡dy, kteÅÃ v Praze pÅedali text dohody, aby ÄeskoslovenskÃ¡ vlÃ¡da podmÃnky dohody jeÅ¡tÄ do poledne tÃ©hoÅ¾ dne "prostÄ pÅijala". Po dohodÄ svÃ½ch dosavadnÃch spojencÅ¯ s Hitlerem zÅ¯stalo Äeskoslovensko tvÃ¡ÅÃ v tvÃ¡Å trvajÃcÃ hrozbÄ nÄmeckÃ©ho Ãºtoku osamoceno a v izolovanÃ© vÃ¡lce by vykrvÃ¡celo. Na mimoÅÃ¡dnÃ©m dopolednÃm zasedÃ¡nÃ vlÃ¡dy zhodnotil prezident kritickou situaci: "Kdybychom nepÅijali, udÄlali bychom Äestnou vÃ¡lku. Ale ztratili bychom samostatnost a nÃ¡rod by byl vyvraÅ¾dÄn." PotÃ© pÅedal ministr Krofta zÃ¡stupcÅ¯m Francie, Anglie a ItÃ¡lie struÄnÃ© sdÄlenÃ: "JmÃ©nem prezidenta republiky a jmÃ©nem vlÃ¡dy prohlaÅ¡uji, Å¾e se podÅizujeme rozhodnutÃ, kterÃ© bylo uÄinÄno v MnichovÄ bez nÃ¡s a proti nÃ¡m." Prezident BeneÅ¡ byl z pÅÃkazu BerlÃna donucen k abdikaci ze svÃ©ho prezidentskÃ©ho ÃºÅadu. 5. ÅÃjna 1938 v 19 hodin se obrÃ¡til k nÃ¡rodu se svÃ½m poslednÃm projevem -- s rozhlasovÃ½m projevem na rozlouÄenou s obÄany republiky. Tento projev tvoÅÃ i zÃ¡vÄr tÃ©to publikace. Ve vÄcnÃ©m, klidnÃ©m, ale vÃ½raznÄ citovÄ angaÅ¾ovanÃ©m projevu shrnul prezident pÅÃÄiny evropskÃ© krize vrcholÃcÃ v destrukci ÄeskoslovenskÃ©ho stÃ¡tu. UpozorÅoval na nebezpeÄÃ hrozÃcÃ celÃ©mu nÃ¡rodu od nacistickÃ½ch agresivnÃch plÃ¡nÅ¯ a varoval, Å¾e "vlast je v nebezpeÄÃ". Do smutku a beznadÄje onÄch chvil zaznÃvala vÅ¡ak i jeho slova ÃºtÄchy, povzbuzenÃ a odhodlÃ¡nÃ, jeho vÃ½zva k oÅ¾ivenÃ nÃ¡rodnÃ kultury a historickÃ© tradice. ZÃ¡vÄrem pÅipomnÄl svou vÃru v "ideÃ¡ly lidskosti, svobody, prÃ¡va a spravedlnosti" a slÃbil pokraÄovat v jejich novÃ©m naplnÄnÃ.
O nÃ¡tlaku na prezidentovu abdikaci i o prezidentovÄ projevu viz DRTINA,
Äeskoslovensko, I,1, s. 244 nn.
V MnichovÄ byl rozbit ÄeskoslovenskÃ½ stÃ¡t i jeho demokracie. Spolu s nÃm byly vÅ¡ak na dlouhou dobu oslabeny i sÃly evropskÃ© demokratickÃ© opozice, kterÃ¡ tÃm ztratila jedinou a poslednÃ oporu ve stÅednÃ EvropÄ. 1. ÅÃjna 1938 pÅedal ÄeskoslovenskÃ½ vyslanec Jan Masaryk do Prahy z LondÃ½na zoufalou depeÅ¡i tÃ©to anglickÃ© opozice: "Churchill po poradÄ s mnohÃ½mi radÃ a zapÅÃsahÃ¡ alespoÅ 48 hodin nedÃ¡vat z ruky vitÃ¡lnÃ opevnÄnÃ. Je pÅesvÄdÄen, Å¾e zde nastÃ¡vÃ¡ a roste velikÃ¡ reakce proti zradÄ na nÃ¡s pÃ¡chanÃ©." Ale v tÃ© dobÄ bylo jiÅ¾ pozdÄ. SvÄt jÃ¡sal nad klamnÃ½m ChamberlainovÃ½m mnichovskÃ½m mÃrem. A trvalo jeÅ¡tÄ dÃ©le neÅ¾ rok a pÅ¯l, neÅ¾li se prosadil do Äela anglickÃ© politiky vÅ¯dce britskÃ© opozice Winston Churchill. Stalo se tak aÅ¾ v kvÄtnu 1940, v dobÄ, kdyÅ¾ Anglie stanula osamocena tvÃ¡ÅÃ tvÃ¡Å nÄmeckÃ© agresi proti svÃ© vlastnÃ zemi a kdy usilovala o obnovu protihitlerovskÃ© fronty, kterou v roce 1938 sama rozbila. Tento vÃ½voj plnÄ potvrdil slova prezidenta BeneÅ¡e, kterÃ¡ adresoval francouzskÃ© a anglickÃ© vlÃ¡dÄ bezprostÅednÄ po Mnichovu. Vzkaz byl odeslÃ¡n prostÅednictvÃm ÄeskoslovenskÃ½ch zastupitelskÃ½ch ÃºÅadÅ¯ v PaÅÃÅ¾i a v LondÃ½nÄ a dochoval se v prezidentovÄ vlastnoruÄnÃm zÃ¡znamu: "UpozornÄte vlÃ¡du, Å¾e mnichovskÃ½m rozhodnutÃm nÃ¡s pÅinutili vydat pevnosti neporuÅ¡enÃ© a vyzbrojenÃ©. UpozornÄte, Å¾e se tudÃÅ¾ postarali o dalÅ¡Ã vyzbrojenÃ Hitlera proti sobÄ, neboÅ¥ v pevnostech, kterÃ© jsme pÅinuceni vydat do 10. ÅÃjna je za dvÄ miliardy kanonÅ¯, mitrajÃ©z a munice. TakÃ© krÃ¡snÃ½ vÃ½sledek jejich diplomacie." ÄeskoslovenskÃ½ spojeneckÃ½ systÃ©m se Mnichovem rozpadl a NÄmecku se otevÅela cesta k agresi, kterÃ¡ vtÃ¡hla do svÃ©ho vÃru celÃ½ svÄt. Teprve vznikem AtlantickÃ© charty se v roce 1941 vytvoÅila v svÄtovÃ©m mÄÅÃtku politickÃ¡ zÃ¡kladna vÃtÄznÃ©ho boje proti agresorovi. V modifikovanÃ© podobÄ ji tvoÅily obdobnÃ© sÃly, jejichÅ¾ spojenÃ inicioval a hÃ¡jil jiÅ¾ bÄhem tÅicÃ¡tÃ½ch letech Edvard BeneÅ¡. A Edvard BeneÅ¡ byl i tentokrÃ¡t opÄt souÄÃ¡stÃ tÃ©to fronty. SvÃ½m uvÃ¡Å¾livÃ½m postupem v roce 1938 uchrÃ¡nil svou zemi pÅed zniÄenÃm a potÃ©, co NÄmecko obsadilo 15. bÅezna 1939 zbytek Äeskoslovenska a poruÅ¡ilo tak mnichovskou dohodu, zÃskal novÃ½ prostor pro svou politickou Äinnost. JiÅ¾ nÃ¡sledujÃcÃ den zaslal Edvard BeneÅ¡ americkÃ©mu prezidentu Rooseveltovi, britskÃ©mu a francouzskÃ©mu premiÃ©rovi Chamberlainovi a Daladierovi a sovÄtskÃ©mu lidovÃ©mu komisaÅi zahraniÄnÃch vÄcÃ Litvinovovi i pÅedsedovi Rady SpoleÄnosti nÃ¡rodÅ¯ "slavnostnÃ protest" proti nÄmeckÃ© okupaci. JmÃ©nem ÄeskÃ©ho a slovenskÃ©ho lidu, kterÃ½ se "prÃ¡vÄ stal obÄtÃ velikÃ©ho mezinÃ¡rodnÃho zloÄinu" prohlÃ¡sil, Å¾e "ÄeÅ¡i a SlovÃ¡ci nikdy neustanou ve svÃ©m boji, dokud jejich milovanÃ© vlasti nebudou vÅ¡echna jejÃ prÃ¡va vrÃ¡cena".
Jan MASARYK, DepeÅ¡e z LondÃ½na. Praha 1996. SpoleÄnost Edvarda
BeneÅ¡e, sv. 9, s. 110.
Faksimile rukopisu viz s. 15. BeneÅ¡ovy rukopisnÃ© instrukce slouÅ¾ily jako
podklad pro oficiÃ¡lnÃ telegramy ministra Krofty. Proto takÃ© BeneÅ¡ nahradil svÃ©
jmÃ©no KroftovÃ½m. Ve strojopisnÃ©m pÅepisu depeÅ¡Ã odeslanÃ½ch z Prahy 30. zÃ¡ÅÃ v 19.30 je nÄkolik drobnÃ½ch odchylek.
Telegramy odeslanÃ© Ä. 1426 a 1427/38.
TÃmto prohlÃ¡Å¡enÃm zahÃ¡jil Edvard BeneÅ¡ protinÄmeckÃ½ odboj. Na zÃ¡kladÄ prÃ¡vnÃ kontinuity s nÃ¡silnÄ rozbitou prvnÃ republikou vybudoval v LondÃ½nÄ ÄeskoslovenskÃ© exilovÃ© stÃ¡tnÃ zÅÃzenÃ, jehoÅ¾ vojska bojovala po boku spojencÅ¯ a v roce 1945 dosÃ¡hla obnovenÃ ÄeskoslovenskÃ© republiky. Ve sloÅ¾itÃ½ch peripetiÃch evropskÃ©ho i ÄeskoslovenskÃ©ho vÃ½voje byly iniciativy Edvarda BeneÅ¡e zÃ¡mÄrnÃ½mi mocensko-politickÃ½mi manipulacemi vytlaÄeny z historickÃ©ho povÄdomÃ. A tak se stalo, Å¾e i jeho projevy z tÅi- cÃ¡tÃ½ch let zÅ¯stÃ¡valy prakticky zapomenutÃ©. VÄtÅ¡Ã pozornosti se jim dostalo vÅ¾dy pouze v dobÃ¡ch demokratickÃ©ho uvolnÄnÃ politickÃ©ho vÃ½voje -- v letech 1945--1948, v dobÄ PraÅ¾skÃ©ho jara 1968 a novÄ i po sametovÃ© rovoluci. Z pÄti projevÅ¯ uveÅejnÄnÃ½ch v tÃ©to publikaci byly v minulosti dva zaÅazeny do prezidentovÃ½ch memoÃ¡rÅ¯. V letech 1947--1948 vyÅ¡el prezidentÅ¯v projev na rozlouÄenou z 5. ÅÃjna 1938 ve ÄtyÅech vydÃ¡nÃch prezidentovÃ½ch PamÄtÃ. A kdyÅ¾ v dobÄ PraÅ¾skÃ©ho jara mohly -- po dvou londÃ½nskÃ½ch vydÃ¡nÃch -- vyjÃt v Praze i jeho memoÃ¡ry MnichovskÃ© dny, byl do tohoto rozÅ¡ÃÅenÃ©ho praÅ¾skÃ©ho vydÃ¡nÃ zaÅazen vÃ½klad o prezidentovÄ mÃrovÃ©m poselstvÃ z 10. zÃ¡ÅÃ 1938 a v oddÃle Dokumenty i ce- lÃ½ jeho rozhlasovÃ½ projev. V dobÄ PraÅ¾skÃ©ho jara vyÅ¡lo souÄasnÄ -- k tÅicÃ¡tÃ©mu vÃ½roÄÃ Mnichova -- pÄt prezidentovÃ½ch projevÅ¯ z roku 1938 v znaÄnÄ obsÃ¡hlÃ©m, ale pouze cyklostylem vydanÃ©m souboru, kterÃ½ obsahoval prÅ¯Åez ÄeskoslovenskÃ½m tiskem v roce 1938. K 65. vÃ½roÄÃ mnichovskÃ©ho ditÃ¡tu vychÃ¡zÃ pak v roce 2003 onÄch pÄt prezidentovÃ½ch projevÅ¯ z roku 1938 v samostatnÃ©, odbornÄ zpracovanÃ© edici v KniÅ¾nici SpoleÄnosti Edvarda BeneÅ¡e.
Tento text vyÅ¡el jako pÅedmluva k souboru pÄti projevÅ¯ Edvarda BeneÅ¡e , kterÃ½ BritskÃ© listy se souhlasem autorÅ¯ pÅetiskujÃ jako pokraÄovÃ¡nÃ cyklu Manipulace s dÄjinami. Pod nÃ¡zvem EVROPSKÃ KRIZE 1938 najdete plnÃ½ text v kniÅ¾nici BritskÃ½ch listÅ¯ jako samostatnou knihu ve formÃ¡tu PDF [351 kb] |
| Hitler a historie nacismu | RSS 2.0 Historie > | ||
|---|---|---|---|
| 29. 8. 2003 | 65. vÃ½roÄÃ mnichovskÃ©ho diktÃ¡tu: Na ÅadÄ bylo Äeskoslovensko | VÄra OlivovÃ¡ | |
| 18. 8. 2003 | Äierny deÅ nemeckej armÃ¡dy | Peter GreguÅ¡ | |
| 15. 8. 2003 | Byl Hitler pÅed mnichovskou konferencÃ mÃ¡lem zavraÅ¾dÄn? | ||
| 12. 8. 2003 | Pan Hitler by z nÃ¡s mÄl radost | Ladislav Kahoun | |
| 11. 8. 2003 | NepodarenÃ½ atentÃ¡t | Michal Broska | |
| 13. 6. 2003 | PrezidentskÃ© vtipy, ktorÃ© sa stali realitou | Peter GreguÅ¡ | |
| 8. 5. 2003 | OsvobozenÃ ÄSR | ||
| 15. 4. 2003 | KterÃ©mu "vÃ½kladu" svÄta mÃ¡me vÄÅit? | Michal Rusek | |
| 21. 3. 2003 | HoÄte doÅho kameÅom, kto ste bez viny! | Karol DuÄÃ¡k jr. | |
| 17. 3. 2003 | Stalingrad -- nedobytnÃ¡ pevnosÅ¥ na Volge | ||
| 14. 3. 2003 | HamÃ¡n | Richard Feder | |
| 5. 3. 2003 | Vztahy ÄechÅ¯ k jejich sousedÅ¯m a jejich vÃ½voj | Miroslav VÃ¡clav Steiner | |
| 28. 2. 2003 | KrÃvajÃºca analÃ³gia | Peter GreguÅ¡ | |
| 19. 2. 2003 | Mein Kampf: Adolf Hitler o sebe a svojich cieľoch | Peter GreguÅ¡ | |
| 19. 2. 2003 | Mein Kampf a 21. storoÄie | Peter GreguÅ¡ |
| Mnichov 1938 | RSS 2.0 Historie > | ||
|---|---|---|---|
| 29. 8. 2003 | 65. vÃ½roÄÃ mnichovskÃ©ho diktÃ¡tu: Na ÅadÄ bylo Äeskoslovensko | VÄra OlivovÃ¡ | |
| 15. 8. 2003 | Byl Hitler pÅed mnichovskou konferencÃ mÃ¡lem zavraÅ¾dÄn? |