The model of such an agreement was the Bermuda Agreement between the US and UK following World War II, which designated airports to be used for transatlantic flights and gave each government the authority to nominate carriers to operate routes.
Tokio susitarimo pavyzdys – vadinamasis Bermudų susitarimas tarp JAV ir Didžiosios Britanijos po Antrojo pasaulinio karo, kai buvo nurodyta, kurie oro uostai bus naudojami transatlantiniams skrydžiams, o kiekviena vyriausybė gavo teisę paskirti kandidatu operatorius (bendroves), kurios galėtų organizuoti tokius skrydžius.