First presented in their 1988 book Manufacturing Consent: The Political Economy of the Mass Media, the propaganda model views the private media as businesses selling a product – readers and audiences (rather than news) – to other businesses (advertisers) and relying primarily on government and corporate information and propaganda.
Pirmą kartą propagandos modelis pristatytas 1988 m. jų knygoje „Gamybinis sutikimas: žiniasklaidos politinė ekonomika“ (Manufacturing Consent: the Political Economy of the Mass Media), propagandos modelis žvelgia į privačias žiniasklaidos priemones, kaip įmones, parduodančias produktus – skaitytojus ir žiūrovus (o ne naujienas) – kitoms įmonėms (reklamos užsakovai) ir visų pirma priklauso nuo vyriausybės ir verslo informacijos ir propagandos.