The conclusions of the previous Meditations that "I" and "God" both exist lead to another problem: If God is perfectly good and the source of all that is, how is there room for error or falsehood?
Praeitų meditacijų išvados, jog „Aš“ ir „Dievas“ egzistuoja, priveda prie kitos problemos: Jei Dievas yra geras ir yra viso, kas yra šaltinis, kaip atsiranda vietos melui ir suklydimui?