Into the eighteenth century scholars could feel oddly comfortable in both camps — like the German Johann Becher, who produced sober and unexceptionable work on mineralogy called Physica Subterranea, but who also was certain that, given the right materials, he could make himself invisible.
עד למאה ה-18 מלומדים, באופן מוזר, חשו בנוח בשני המחנות - כמו הגרמני יוהאן בכר, שהפיק עבודה מפוכחת וללא-דופי במינרולוגיה, בשם Physica Subterranea, אך גם היה בטוח שבהינתן החומרים המתאימים, יוכל להפוך עצמו לבלתי נראה."