This was a significant political act pointing not to Stephen’s mere Iranophilia, but rather to his efforts to reestablish the political autonomy of eastern Georgia and strengthen the Christian church.
Se oli merkittävä poliittinen teko, joka ei kertonut niinkään Stepanozin suhteesta Iraniin vaan pikemminkin siitä, että hän yritti lisätä Itä-Georgian poliittista itsehallintoa ja vahvistaa kristittyä kirkkoa.