Karadžić's reforms of the Serbian literary language modernised it and distanced it from Serbian and Russian Church Slavonic, instead bringing it closer to common folk speech, specifically, to the dialect of Eastern Herzegovina which he spoke.
Karadžićin uudistukset modernisoivat serbian kirjakieltä ja etäännyttivät sitä serbialaisesta ja venäläisestä kirkkoslaavista tuoden sitä lähemmäksi kansan puhetta, erityisesti itäisen Hertsegovinan murretta jota hän itse puhui.