The phenomenalist phase of post-Humean empiricism ended by the 1940s, for by that time it had become obvious that statements about physical things could not be translated into statements about actual and possible sense data.
Humen jälkeisen empirismin fenomenalistinen kausi päättyi 1940-luvulla, koska tuohon mennessä oli tullut selväksi, ettei fyysisiä kappaleita koskevia lausumia voi kääntää väittämiksi aktuaalisesta ja mahdollisesta aistitiedosta.