While music without a tonal center had been written previously, for example Franz Liszt's Bagatelle sans tonalité of 1885, it is with the twentieth century that the term atonality began to be applied to pieces, particularly those written by Arnold Schoenberg and The Second Viennese School.
Vaikka musiikkia ilman tonaalista keskusta olikin kirjoitettu aiemmin, esimerkiksi Franz Lisztin Bagatelle sans tonalité vuodelta 1885, termiä atonaalisuus alettiin käyttää teoksiin liitettyinä, etenkin Arnold Schönbergiin ja Toiseen Wienin koulukuntaan.