Greene follows the usual ethos of Hellenistic romance, in which the return of a lost prince or princess restores order and provides a sense of humour and closure that evokes Providence's control.
Greene seuraa hellenistisen romantiikan eetosta, jossa kadonneeksi luullun prinssin tai prinsessan paluu palauttaa järjestyksen ja saa aikaan sulkeuman, joka palauttaa Sallimuksen kontrollin.