scribe-project/npsc_nb huggingface dataset:
Stortingets møte er lovlig satt
representantene Fredric Helen Fredric Holen Bjørdal og Trond Giske som har vært permitterte har igjen tatt sete
følgende vararepresentanter tar nå sete
det er for Vest-Agder fylke Ånen Werdal
for Akershus fylke Kjartan Berland og Are Helseth
for Buskerud fylke Lavrans Kierulf
for Oslo <ee> Ann Kathrine Skjørshammer
for Rogaland fylke Sissel Knutsen <ee> Hegdal
for Sogn og Fjordane fylke Jenny Følling
for Troms fylke Sigmund Steinnes
for Sør-Trøndelag fylke Ferhat Güven
og for Østfold fylke Håvard Jensen
Statsård Bent Høie vil overbringe tre kongelige proposisjoner
Høie vær så god
president på vegne av regjeringen har jeg den ære å overbringe tre kongelige proposisjoner
opphevinga av lov om ferie for fiskere og endringer i ferieloven
endring i markedsføringsloven unntak for rett til in <qq> til innsyn i dagligvareportalens prisopplysninger
og samtykke til inngåelse av avtale mellom Norge og Finland om fiske i tanavassdraget av tredevte|trettiende september totusenogseksten
proposisjonene vil bli behandlet på reglementsmessig måte
representanten Ketil Kjenseth vil fremsette et representantforslag
Ketil Kjenseth vær så god
takk president
og forslaget vil bli behandlet på reglementsmessig måte
til behandling foreligger de saker som er oppført på dagsorden nummer førtisju
sak én er interpellasjon fra representanten Freddy De Ruiter til helse- og omsorgsministeren
autisme ASD er en gjennomgripende utviklingsforstyrrelse som krever en helhetlig og livslang oppfølging
det opereres med ulike tall på forekomst av autisme men cirka én prosent av befolkningen har autisme
dessverre er oppfølgingen av barn ungdom og voksne med autisme svært varierende både med hensyn til hvilken kommune man bor i og hvilken helseregion eller hvilket helseforetak man tilhører
mangel på nasjonale faglige retningslinjer fører til at spesialisthelsetjenesten ofte gir behandling som ikke er kunnskapsbasert
kommunenes oppfølging mot barnehage skole bolig arbeid avlastning BPA og fritid er ofte fraværende eller mangelfull
ikke minst har kommunene og pårørende behov for kompetanse og veiledning fra spesialisthelsetjenesten noe som også er fraværende mange steder
vil statsråden ta initiativ til at behandling og oppfølging av barn ungdom og voksne med autisme blir helhetlig systematisk og kunnskapsbasert
og første taler er <ee> interpellanten representanten Freddy de Ruiter deretter statsråd Bent Høie
de Ruiter vær så god
president autisme ASD er en gjennomgripende utviklingsforstyrrelse
det skulle tilsi en heilhetlig og livslang oppfølging men er det sånn
dessverre ikke
virkeligheten for barn ungdom og voksne med autisme preges altfor ofte av fraværende dårlig og fragmentert oppfølging
kampen for et verdig liv for barn ungdom og voksne med autisme burde være en selvfølge i vårt velferdssamfunn
det ligger jo i vårt system og vår politiske ryggmarg å ta ekstra godt vare på de mest sårbare
min påstand er at på dette feltet er vi ikke i nærheten av å kunne kalle oss et velferdssamfunn
jeg håper at vi med denne interpellasjonsdebatten kan starte et arbeid som sikrer barn ungdom og voksne med autisme et verdig liv heile livsløpet uavhengig av bosted
slik er det dessverre ikke i dag
hvilken kommune eller bydel en bor i og eller hvilket sykehus en tilhører får stor betydning for om de som har autisme får et verdig liv
dette handler om manglende prioritering manglende kompetanse manglende samhandling og noen steder også dårlige holdninger
jeg legger ikk president jeg legger ikke skjul på at jeg sjøl har erfaring med dette
jeg er pappa til en gutt på seks år med autisme
heldigvis har vi|1 stort sett vært heldig med oppfølginga både fra spesialisthelsetjenesten og kommunen
det er ingen selvfølge
hadde vi|1 bodd et anna sted kunne situasjonen vært en heilt anna for vår sønn og vår familie
det har jeg dessverre altfor mange konkrete eksempler på
jeg er derfor svært takknemlig for at en del av de pårørende jeg er blitt kjent med de siste par åra følger denne debatten fra galleriet i dag
dere er virkelig helter som kjemper en knallhard kamp mot systemet det være se være seg spesialisthelsetjenesten og eller kommunen bydelen som svikter deres nærmeste
og jeg kunne fortsatt i det uendelige og eksemplifisert med historier fra virkeligheten som snart ikke ser ut til å være unntaket men regelen
unntaket er der heldigvis og fordi fungerer systemet stort sett bra
forskning slår entydig fast at for mange fo <ee> foreldre og andre pårørende til barn med autisme er den aller største belastninga kampen mot systemet
altfor ofte møtes familiene med arroganse dårlige holdninger og liten kompetanse
dette gir seg utslag i årevis med dårlige tilbud som gir den det gjelder ofte langt større vansker og funksjonsfall
dette bekymrer selvsagt familien som ofte blir møtt av et hjelpeapparat som preges av dårlig ledelse liten kompetanse og dårlige holdninger
mange savner å bli tatt på alvor og ikke minst at bruker- og pårørendekompetansen blir brukt i oppfølginga
ser også et bilde av en del politikere som lener seg tungt til egen administrasjon og system uten evne eller vilje til å reflektere kritisk over hva som skjer
vi har også dessverre utallige beretninger om tilsynsrapporter fra fylkesmenn og et statens helsetilsyn som heller ikke ble fulgt opp på en tilfredsstillende måte
en savner rett og slett et system som kan sørge for en effektiv kvalitetssikring kontroll ut og utbedring av mangler
spørsmålet vi|1 kanskje kan stille oss er om det trengs mer styring krav til behandling og oppfølging og grundig kvalitetskontroll overfor både spesialisthelsetjenesten og kommunene
jeg mener at svaret på dette er ja spørsmålet er ja
president jeg er glad for at dedikerte fagfolk for relevante fagmiljøer følger debatten fra galleriet sammen med Autismeforeninga og flere arbeidstakerorganisasjoner
lyset i tunnelen er nettopp at vi|1 har denne kompetansen men problemet er volum og kapasitet
en anna forutsetning for å lykkes er å forstå hvor bredt autismespekteret er og hvor komplisert hvert enkelt individ er
det krever med andre ord inngående kunnskap om hvert enkelt individ og om feltet som sådan
så litt enkelt kan en si at dette handler om vilje og ikke om evne
president jeg ser fram til denne interpellasjondebatten og innspillsmøtet med aktørene på galleriet seinere i dag
jeg har tro på at dette kan lykkes men det trengs nok en del politiske grep og initiativ for å få dette til
president jeg ser at jeg har litt tid igjen derfor tenkte jeg at jeg skulle avslutte dette innlegget med noen brukerhistorier som jeg har fått fra autisme <ee> Autismeforeninga
kan begynne med jente på treogtyve|tjuetre år som kommuniserer via tegn tekst på iPad og symboler
hun sier
jeg er voksen
jeg liker ikke å bli behandla som et barn
jeg er redd
mange kommer inn der jeg bor
det er vanskelig å velge tenke og ikke få fred
jeg liker ikke å gå på kino men må gå
ingen valgfrihet altså
mann åtteogtyve|tjueåtte år
jeg bor i en kommunal blokk med mulighet for tilsyn
jeg har Asperger syndrom og epilepsi
ingen kontakt med familien min
i møte med kommunen får jeg beskjed om å ta meg sammen
jeg ber om hjelp til daglig praktiske gjøremål lage mat og hygiene
jeg klarer ikke å organisere mer og jeg forstår ikke hvordan jeg utfører oppgavene
jeg er blitt inaktiv overvektig og tenker ofte på at ikke jeg har noe å leve for
boveileder synes det er merkelig at ikke jeg kan dette siden jeg kan så mye historie har godt språk og diagnosen ikke synes
epilepsien min er komplisert og jeg er plaga av bivirkninger
jeg har ikke jobb ingen tilbud om hjelp ingen dagtilbud
jeg får avslag på psykiatrisk hjelp siden jeg har ASD
gutt sytten år
jeg har mye stress i kroppen
jeg trenger å hvile
fred i løpet av skolen
jeg har lært å lese nå i år
læreren min lytter til meg og lar meg tenke selv selv om jeg tenker seint
jeg blir sint av bråk og at de som jobber med meg behandler meg barnslig
jeg ønsker meg en jobb
mann treogseksti|sekstitre år
jeg fikk diagnosen min for fem år siden
jeg har hatt sytten forskjellige arbeidsgivere kommer i konflikt og forstår dårlig kollegaene mine
jeg har reist fra tre samboere og fem barn
gutt fire år
sønnen vår er språkløs
kommunen vår har ingen kunnskap om EIBI tidligere TIOBA
vi er utskrevet fra spesialisthelsetjenesten
vi får ingen opplæring
han har lite ekstrahjelp i barnehagen
vi vurderer om vi må rive opp familien si opp jobber og flytte til en plass vi kan få hjelp og det vises vilje til at det blir gitt tjenester som vil gi han mulighet til utvikling og språk
mange flere historier fra virkeligheten
<ee> jeg tror det er mulig å gjøre noe med dette her og håper at denne debatten er startskuddet på på det
neste taler er statsråd Bent Høie
statsråd Høie vær så god
president jeg vil takke representanten for å ta opp en viktig <ee> og stor diskusjon
der er store individuelle forskjeller mellom mennesker med en diagnose innen autismespekteret
felles for de som har en sånn diagnose er at de har utfordringer med gjensidig samhandling og kommunikasjon med andre mennesker
noen fungerer godt og selvstendig i skole og arbeid fritidsaktiviteter men andre med samme diagnose vil ha behov for tilrettelegging og oppfølging gjennom heile livet
familier som har barn med autisme forteller ofte om krevende hverdager
mange har bekymringer og sorg knytta til det å ha et barn som ikke klarer seg så godt som andre men enda flere forteller om utfordringene som kommer i møte med barnehage skole avlastningstiltak og andre støtteordninger
tjenestetilbudet innen helse og sosial utdanning og arbeid er ikke godt nok koordinert og tilgjengelighet og tilbudet varierer betydelig
hverdagen kan være krevende når et familiemedlem har autisme og det stilles krav til kompetanse i kommunen for å kunne gi et tilbud som ivaretas familiens behov
Annette Drangsholt som er leder i Autismeforen foreningen sier dette om den krevende hverdagen og om følelsen av å ikke strekke til
og det er stor variasjon i hvordan|1 mennesker med autisme fungerer i hverdagslivet
noen trenger intensiv oppfølging og tilrettelegging i barnehage skole andre trenger hjelp til mestre sosiale situasjoner og til leve selvstendige liv i egen bolig
mennesker med autisme har ofte behov for langvarige og koordinerte tjenester
kommunene skal utarbeide en individuell plan og samarbeide med andre tjenesteyter om planen for å bidra til et helhetlig tilbud
i arbeidet med å organisere tjenesten skal kommunen tilby en koordinator
koordinatoren skal sørge for nødvendig oppfølging av den enkelte bruker og sikre samordning av tiltak og tjenester i bolig skole avlastning eller gjennom brukerstyrt personlig assistanse og andre arenaer
opptrappingsplanen for habilitering og rehabilitering peker på at det er stor variasjon òg i spesialisthelsetjenesten når det gjelder kompetanse og kapasitet til utredning diagnostisering og veiledning
<qq> Folkehelseinstituttet har vist at forekomsten av autismeaspekterforstyrrelser varierer betydelig mellom fylkene i Norge
forskere mener vasjo variasjon sannsynligvis skyldes ulik diagnostisk praksis
foreldre opplever å vente lenge på en diagnose og tilrettelegging og andre tiltak iverksettes ikke i ventetiden
habiliteringstjenesten forteller at brukere en bruker nå mer tid på utredning og diagnostikk
vi|1 har fått en rekke nye muligheter innen genetisk utredning og avansert undersøkelse av hjernen
det er behov for å sikre at personer med autisme får effektiv utredning og diagnostisering i spesialisthelsetjenesten og god oppfølging i kommunene
det krever samhandling mellom tjenestenivåene
regjeringen har stilt krav om økt satsing på a på ambulant virksomhet innen barne- og voksenhabilitering i oppdragsdokumentet som vi|1 har gitt til helseregionene nå for totusenogsytten og vi|1 vil følge opp at de innfrir dette kravet
kommunereformen har som mål å skape sterke velferdskommuner med økt kompetanse og kapasitet til ivareta sitt ansvar
i meldingen om primærhelsetjenesten drøfter vi|1 hvordan|1 behovet kan kan <ee> behovet for å sikre et godt habiliteringstilbud og tjenester i kommunen for brukere med store og sammensatte behov
individuell plan koordinator og tverrfaglige team skal bidra til god organisering av tilbudet òg til mennesker med autisme
opptrappingsplanen for habilitering og rehabilitering peker på hovedut utfordringer i kommunene og fastlegger kortsiktige og langsiktige strategier for å møte disse
stimuleringsmidler i planen skal benyttes til å utvikle de kommunale tjenestene
det skjer allerede en positiv utvikling i noen kommuner
autismeprosjektet i Hallingdal har gjennomført tiltak for bedre kompetansen og skal starte et interkommunalt ressursteam
lignende er gang i flere kommuner
Helsedirektoratet har utarbeida en nasjonal faglig retningslinje om samarbeid mellom helse- og omsorgssektoren og utdanningssektoren når barn og unge trenger samordna bistand
dette er en retningslinje som er et nyttig verk nyttig verktøy for kommunene
president autisme er en diagnose som krever livslang tilrettelegging og oppfølging
med kunnskapsbasert tilbud trygghet og kontinuitet i tjenesteytingen kan mange med denne diagnosen mestre hverdagens gjøremål
men der er for stor variasjon i tilbudet mellom kommunene blant av når det gjelder kompetanse
Helse Sør-Øst har ansvar for den nasjonale kompetansetjenesten for autisme og har òg en sterk regional kompetansetjeneste
disse har et nært samarbeid med Autismeforeningen og kompetansemiljøer i andre helseregioner
kompetansetjenesten tilbyr veiledning kurs og faglig støtte til sykehus og kommunene
denne retningslinjen er i bruk ved en rekke sykehus i heile landet
de regionale retningslinjer og annen materiell kan støtte klinisk praksis i kommuner og sykehus og er tilgjengelig for alle i helsebiblioteket dott no
på et skriftlig spørsmål i totusenogseksten svarte jeg dagens interpellant at tilbudet til barn med autisme bør forbedres
jeg la til grunn at forbedringsarbeid blir gjennomført i samarbeid mellom kommunen og spesialisthelsetjenesten og ikke minst i samarbeid med brukerne
representantene Kari Kjønaas Kjos og de Ruiter har blant annet vært opptatt av tilbudet om tidlig og intensiv behandling etter TIOBA-metoden og at det varierer
denne metoden som betyr tidlig og intensiv behandling basert på atferdsanalyse er et samarbeid mellom spesialisthelsetjenesten kommunene og foreldrene
spesialisthelsetjenesten har det faglige ansvaret for metoden og at den tilpasses barnets forutsetninger og progresjon
barnehageansatte og foreldre får spesialistveiledning og kommunen skal sørge for nødvendige ressurser til gjennomføre metoden som anbefalt
Nordlandssykehuset i Bodø har lenge hatt et sterkt autismeteam
sykehuset har ansvar for en arbeidsgruppe på tvers av helseregionene som har utarbeida en elektronisk fagprosedyre for tidlig og intensiv behandling
denne skal publiseres på helsebiblioteket dott no til våren
en slik fagprosedyre vil være et godt verktøy i arbeidet med redusere uønska variasjon i tilbud om tidlig intensiv behandling
president der er behov for å styrke tjenestene til menneske vi|1 mennesker med autismespekterforstyrrelser både i spesialisthelsetjenesten og i kommunene
foreldre etterspør et helhetlig og sammenhengende tilbud og de ønsker å sleppe å være koordinator for barnet sitt om forbi alle de ulike offentlige instanser og uten forbi helsetjenesten
vi|1 er nødt å lære mer av de som har funnet gode modeller og løsninger for mennesker med sammensatte behov
etter mitt syn er det familien og offentlige instanser er to likeverdige partnere og der tiltakene må ta utgangspunkt i brukerens behov
brukerens behov sikres gjennom avtale om veiledning og klare ansvarsforhold mellom kommunen og sykehus
avtalte tiltak blir oppdatert og fylt opp av en koor god koordinator som bruker individuell plan som det verktøyet det skal være
det er den modellen som vi|1 ønsker skal fungere men som vi|1 må erkjenne i for liten grad fungerer gjennomgående i kommunene og mellom spesialisthelsetjenestene og kommunen
og er derfor veldig glad for at vi|1 får denne breie diskusjonen om dette temaet i Stortinget her i dag
og jeg ønsker òg å få tilbakemeldinger fra det innspillsmøte som skal være seinere i dag om der kommer der forslag og innspill som vi|1 sammen kan jobbe med å følge opp
da får interpellanten igjen ordet og representanten Freddy de Ruiter har nå en taletid på inntil tre minutter
president det er ikke så ofte jeg skryter av statsråden men nå er det grunn til å gjøre det
jeg synes synes statsråden både viser en forståelse for problematikken og i tillegg at statsråden bryr seg
det er et veldig godt utgangspunkt for å forbedre <ee> tilbudet til barn og ungdom og voksne med med med autisme
<ee> jeg synes statsråden her oppsummerer på en på en god måte
<ee> der er for store variasjoner
det mangler veldig ofte tidlig og riktig innsats
det mangler langvarige koordinerte tjenester
<ee> veldig mange barn ungdom og voksne og deres familier er <ee> kasteballer i et i et system
<ee> og jeg er veldig glad for at statsråden er tydelig på at spesialisthelsetjenesten skal være dedikerte på dette området for det er det ikke alle som er
og jeg er au veldig glad for at statsråden er tydelig på at i oppdragsdokumentet så slås det fast at det skal drives mer ambulant virksomhet inn forbi habiliteringstjenesten
der ligger mye av løsninga
én av hovedgrunnene til at jeg tar opp <ee> denne interpellasjonen i dag er at jeg har en hypotese
og den hypotesen går ut på at hvis spesialisthelsetjenesten er dedikerte på dette området så er det mye lettere å få det til å fungere i kommunene
men hvis spesialisthelsetjenesten kun skal diagnostisere disse barna og så kaste ansvaret ned på kommunene så fungerer ikke dette
der det fungerer så tar spesialisthelsetjeneste en aktiv rolle veiledningsrolle
der oppstår det fryktelig mye konflikter ofte <ee> som er svært uheldig og etterspør nok
dette dette handler nok veldig mye om kompetanse hos mottakeren så jeg etterspør mere ydmykhet og kompetanse og og og hilser velkommen det statsråden sier her
og det er det mange kom særlig kommuner som bør legge seg på sinnet og og ta innover seg det statsråden der der sa
så dette <ee> er positivt og jeg skal selvfølgelig med glede informere statsråden om de signaler og de innspill som får seinere i dag på innspillsmøtet
og neste taler er statsråd Bent Høie
president takk for tilbakemeldingen og jeg ser fram til å ha god dialog videre om oppfølging av innspill som kommer i dag
<ee> så jeg tror at og mitt inntrykk òg etter kontakt med foreldre og andre at der er mye av der utfordringene ligger og det er vår oppgave å bidra til å prøve å finne gode og praktiske løsninger på dette
de talere som nå får ordet har en taletid på inntil fem minutter
og neste taler er representanten Tone Wilhelmsen Trøen og deretter Kari Kjønaas Kjos
Trøen vær så god
president <qq> først takk til representanten Freddy de Ruiter for å reise dette viktige spørsmålet
det er trist men jeg tror det er en helt reell situasjonsbeskrivelse som representanten har gitt oss i sitt innlegg
barn og unge med autisme og voksne opplever veldig ulik og varierende grad av symptomer og vansker og det er en sjelden diagnose
og derfor så er det jo også ekstra sårbart
og siden det ikke finnes noen medikamentell behandling av kjernesymptomene så er opplæring og tilrettelegging hovedmåten å hjelpe barn og familier på
og da er det også noe av det som gjør det ekstra sårbart
for selv om vi jobber med å styrke kompetansen så er det mange kommuner som ikke gir god nok hjelp på dette området
og så er det også veldig ulikt hvordan sykehusene bistår kommunene
og vi syns det er vondt at så mange familier strever strever med å få lov å leve et verdig liv selv om en har utfordringer
og ingen tror jeg i denne salen i dag vil underslå <ee> hvor <ee> viktig vi syns det er å løfte dette tema <ee> for å forsøke å gjøre dette bedre i årene fremover
og særlig fordi autisme rammer så ulikt så er egentlig familiens egen kunnskap eller pasientens egen kunnskap noe av det viktigste
det er egentlig den viktigste ressursen
og derfor så gjør jo pasienthistoriene som Freddy de Ruiter fortalte istad ekstra stort inntrykk
hvordan skal vi hjelpe bedre
jo f president vi trenger mer kunnskap
hva er viktig for deg
det skal vi spørre alle pasienter om i norsk helsetjeneste
det er også like viktig på dette området
på samme måte som interpellanten så ble jeg veldig glad for at helseministeren så tydelig sa at han har stilt krav til at sykehusene skal følge opp habiliterings- og rehabiliteringsbehovet til disse barna bedre i kommunene
for vi vet at pårørende er den største største ressursen familien rundt er den største ressursen men de kan ikke og de skal ikke stå alene
kommunene må rett og slett ta en større del av det ansvaret
og så er det forståelig at ikke alle kommuner vet helt hvordan de skal håndtere dette men da må de søke kunnskap
da må de være interessert i å bygge tjenester rundt barna og rundt familiene og i samarbeid med spesialist spesialisthelsetjenesten som fungerer
og det vil også kunne være litt ulikt fra familie til familie
og det utfordrer sikkert helsetjenesten i kommunene men for disse barna og for disse familiene så må vi streve mot at det er målet
vi håper at denne gode diskusjonen som vi så langt har hatt og kommer til å få i dag er starten på <ee> og første skritt på <ee> å gjøre dette området enda bedre
<ee> og i Høyre vil vi også veldig gjerne få tilgang til innspillene som kommer senere i dag fordi dette er et område som opptar oss
neste taler er representanten Kari Kjønaas Kjos og deretter Kjersti Toppe
Kjos vær så god
president å gi alle diagnose riktig behandling og oppfølging er krevende
til stadighet får jeg høre om enkeltdiagnoser hvor tilbudet ikke helt strekker til
derfor er disse debattene viktig å ta da vi alle er opptatt av likeverdige rettigheter og muligheter
denne debatten har vi hatt med jevne mellomrom de siste årene uten at vi har kommet helt i mål
i totusenogåtte altså ni år siden svarte daværende helseminister Sylvia Brustad blant annet følgende på et skriftlig spørsmål fra Fremskrittspartiets Vigdis Giltun
nasjonalt kompetansenettverk for mennesker med autisme har vært gjennom en omorganisering
fra første januar totusenogseks er dette nettverket tilknyttet helseforetak gjennom Nasjonal kompetanseenhet for autisme i Helse Sør-Øst ved Rikshospitalet
fra samme tid er det etablert et regionalt fagmiljø i alle de fire helseregionene
målet med denne omorganiseringen og tilknytningen til helseforetak er å styrke tjenestetilbudet uansett hvor de bor og å bygge opp et kompetent tjenesteytende nettverk og styrke den samlede tiltakskjeden av tjenester
sitat slutt
jeg synes det er vanskelig som stortingsrepresentant å si om dette svaret er bra eller ikke
vanligvis så er jo vi opptatt av fokus på tjenestetilbud kompetansenettverk kompetanseenhet fagmiljøer og styrke tiltakstjeneste
så hvorfor var eller ble ikke dette bra nok
foreldre av barn med autisme bruker fortsatt mye tid og energi på å få den hjelpen og oppfølgingen som de ønsker for sine barn
i fjor sendte jeg skriftlig spørsmål til helseministeren fordi jeg også hadde fått en bekymringsmelding fra en kommune som ligger i Helse Sør-Øst sitt område
kommunen mente at de ikke fikk god nok veiledning fra sykehuset på hvordan de best kunne følge opp helsemini følge opp
helseministeren svarte da blant annet følgende
tilbudet til barn med autisme i regionen har nylig blitt utredet av en arbeidsgruppe
i arbeidsgruppens rapport ble det blant annet foreslått at hovedansvaret for utredning diagnosi diagnostikk behandling og oppfølging skal ivaretas fra én og samme enhet innen hvert sykehusområde
Helse Sør-Øst har et TIOBA-nettverk som har etablert samarbeid med tilsvarende nettverk og fagmiljøer i de andre helseregionene
de har årlige møter og avholder konferanser med anerkjente internasjonale foredragsholdere
Helse Sør-Øst sertifiserer også instruktører til en kunnskapsbasert metode kalt Pivotal Response Treatment
Akershus universitetssykehus har en om har et omfattende tilbud til barn med autisme og deres familier
den regionale retningslinjen for diagnostisering ligger til grunn
resultatene fra utredningen formidles i to møter
først et med foreldrene alene og deretter et med foreldre og lokale instanser
anbefalinger om tilrettelegging opplæring og tiltak inngår som en viktig del i tilbakemeldingsmøtene
Ahus har de siste årene allokert ytterligere ressurser til utredning og diagnostikk
på forespørsel fra enkeltkommuner har Ahus tilbudt en serie med gruppesamlinger for relevante personer i personalet i kommunene
igjen et fyldig svar som anses som godt
så hvorfor er hverdagen da så krevende
svaret ligger langt på vei i interpellantens spørsmål og er langt på vei det samme svaret som gjelder for veldig mange andre diagnoser ulikhet mellom helseforetak og mangel på kompetanse i kommunene
til det siste har jeg et håp om at kommunene etter hvert som de får på plass oppfølgingsteamene som Stortinget har vedtatt i primærhelsemeldingen samt kompetansehevingen som regjeringen har bevilget midler til vil ha betydning
videre må kommunene følge opp kravet til å utarbeide en individuell plan og utpeke en koordinator
et samarbeid mellom spesialisthelsetjenesten kommunen og foreldrene må på plass
spesialisthelsetjenesten har ansvaret for at oppfølgingen er tilpasset barnets forutsetninger
kommunene er ansvarlig for gjennomføre i tråd med anbefalingene og sørge for nødvendig ressurser
Høyre-FrP-regjeringen har tatt flere grep for å styrke rettigheter og innflytelse på egen behandling både for bruker og pårørende
det handler i mange sammenheng om holdninger
vi kan ikke vedta gode holdninger men vi kan kommunisere om igjen og om igjen at bruker- og pårørendestemmen skal høres og den skal respekteres
mitt håp er at framdriften i denne måten å jobbe på kan gå litt kjappere til beste for alle parter
neste taler er representanten Kjersti Toppe deretter Ruth Grung
Toppe vær så god
neste taler er representanten Ruth Grung og deretter Ketil Kjenseth
Grung vær så god
<ee> på samme måte som de andre som har hatt ordet så vil jeg takke Freddy de Ruiter for å|1 løfte opp dette tema
og det er bred politisk enighet i for og forståelse i forhold til de utfordringene som vi har
det er økt kunnskap som kommer til underveis men virkeligheten ute er ikke god nok i forhold til all den kunnskapen så vi har et godt stykke vei å gjøre
veldig mange av de andre har vært inne på beskrivelser som jeg er helt enig så jeg velger å bruke litt tid å trekke fram kunsten
<ee> Olaug Nilssen hun er husdramatiker på Den Nationale Scene
hun har nettopp satt opp et stykke som heter og Stort og stygt inspirert av Halldis Halldis Moren Vesaas sitt dikt Voggesong for en bytting
det handler om foreldre til den krevinge krevende byttingen som ikke er kvarmanns gull men som derfor trenger foreldrenes kjærlighet mer enn noe annet
når hun ventet sitt tredje barn fikk hun konstatert at sin eldste sønn som har utvikles helt normalt plutselig endret adferd og ikke lenger var normalt
å få en autistisk sønn har endret perspektivet hennes helt på livet
siden diagnosen har hun først og fremst vært mor aktivistmor tidvis brølende løvemor innimellom sliten trebarnsmor med lite overskudd
i dag jobber hun tjue prosent er åtti prosent sykemeldt
hun er ikke ulykkelig men hun er sliten
og så klamrer hun seg til håpet om at sønnen sin trening og musikkterapi vil hjelpe
hun har kranglet så mye mot systemet for å finne en vei videre at hun nesten har endret personlighet
en av de vakreste bøkene jeg har lest er Lars Amund Vaage Syngje
han fikk også en autistisk datter og det å
jeg har også jobbet med inkluderende arbeidsliv og jeg har sett veldig mange slitne foreldre som blir sykemeldt nettopp fordi de ikke får nok avlastning fordi at ikke de blir sett den utfordringen som de har
jeg har også vært skolebyråd det er femten år siden og der så jeg også den uenigheten som var faglig hvor foreldrene mobiliserte og trodde på én behandlingsmetode
men på det tidspunktet så hadde ikke Helse Bergen det nettverket sånn at vi ikke hadde noe motvekt og som ansvarlig kommune skulle prøve å finne fram i dette
er det å bli inkludert i den ordinære skolen eller er det best for de å være i spesialskole
hvor mye avlasting trengs det
og det er ikke noe nederlag å ha avlasting for du har ansvaret både for resten av familien for den du bor sammen med og for å være den gode foreldre til det barnet som trenger den kjærligheten mest av alle
så innenfor dette feltet så trenger vi kanskje samhandlingsreformen mer enn noe annet
jeg har ikke helt oppskriften men det å lytte til hverandre og så løfte det fram tror jeg iallfall helt riktig vei å gå
men til slutt les kanskje boken Syngje av Lars Amund Vaage fantastisk bok
den gir en unik innsikt i det å både være foreldre og forståelse for autisme
neste taler er representanten Ketil Kjenseth og deretter Karin Andersen
Kjenseth vær så god
tusen takk til representanten Freddy de Ruiter for å sette det temaet her på dagsorden også til statsråd Bent Høie for for å ta temaet på alvor
<ee> det er jo igjen debatten om ressursene som ikke finner hverandre
<ee> og det er krevende systemdebatter for oss
<ee> og det tror jeg er også noe av nøkkelen her <ee> å peke u på <ee> aktivitetene som en del av
<ee> e for noen er det selvfølgelig en behandling men for andre så er det også den det <ee> livslange løpet som er viktig å <ee> å skape <ee> <ee> skape aktivitet og glede gjennom
det trur jeg er også noe av det mange pårørende savner <ee> og sliter med å å finne
<ee> <qq> hvis vi tar det her ned på kommunenivå så har vi jo fire hundre og tjueåtte kommuner i Norge og det er jo også litt av utfordringen på kommunenivået
i noen kommuner så fødes det en med autisme kanskje hvert tiende år i andre kommuner så kan det være i én per år
<ee> men det sier jo også noe om hvordan skal få de her ressursene til å finne hverandre
<ee> og det det høres ut som en evig gjentakelse sikkert for de som er avhengig av individuell plan og ikke finner mening i den men jeg trur også det er noe nøkkelen til å f få de her ressursene til å finne sammen
den planen må i hvert fall være der
og det er her jo sykehusene har en viktig rolle
det er de som skal diagnostisere
det er de som sitter på behandlings- og spesialkompetansen
og det er de som bør ha oversikten over hvilke kommuner som ikke har <ee> ressurser til å sette på
derfor så er det så viktig at vi får til den samhandlingen oven ifra <ee> at noen må ha ansvaret for <ee> å koordinere det her
den tidlige innsatsen er også veldig viktig
flere har påpekt den
det gjelder for <ee> for barn med autisme som det gjelder for andre barn de har en fantastisk mulighet til å lære
<ee> og får dem det påfyllet tidlig så <ee> er det vinn-vinn for alle for den enkelte for pårørende og for <ee> for samfunnet i stort
det er utrolig viktig <ee> å å skape <ee> <ee> <qq> sette inn innsatsen så tidlig og dermed så må også den kompetansen være der
men igjen vi kan ikke forvente at alle kommuner skal skal ha <ee> den kompetansen i så stor grad
representanten Ruth Grung peng pekte på på kunst og kultur
jeg vil peke på fysisk aktivitet som en av|1 de viktige viktige aktivitetene
<ee> <qq> og det å|1 sette det mer mer i system <ee> tror jeg er viktig
og der igjen så kan vi heller ikke forvente at alle kommuner skal ha et likt tilbud
<ee> og her utvikler barn seg veldig ulikt og derfor så må det finnes utfordringer <ee> som som man kan vokse inn i og <ee> og ta ta del av
<ee> og det finnes <ee> masse muligheter <ee> for for de for mange av har et behov for stor fysiske fysisk utfoldelse
de ambulante tjenestene er jo også en del av av det her at vi klarer å bygge ut de i større grad
<ee> og den brukermedvirkningen som vi må satse mere på <ee> de foreldrene som trenger å læres opp
så det er en det er en stor oppgave vi står overfor
<ee> men vi har også eksemplene som er gode og vi må bruke dem for å vise at her er det mulig å komme framover
neste taler er representanten Karin Andersen før interpellanten igjen får ordet
Andersen vær så god
president jeg vil også takke interpellanten for å ta opp en veldig viktig sak
og jeg tror som de andre som har hatt ordet her om at det er brei tverrpolitisk enighet om viktigheten av dette
koordinering har vært ett av temaene som har vært tatt opp fra foreldrene i alle år på dette området og på en del andre områder
hvem skal ha ansvaret
skal det være spesialisthelsetjenesten for som skal ha koordineringsansvaret eller skal det være kommunehelsetjenesten som skal ha ansvaret
og hvordan skal man følge dette opp slik at det faktisk skjer
for to uker siden hadde jeg møte med noen voksne som hadde denne diagnosen og de forteller at individuell plan ikke virker
de får ikke en individuell plan eller de får ikke oppfølging av sin plan
og det trur jeg ikke er noe enestående
hva kan vi gjøre for at det faktisk skal virke
representanten Kjenseth sier at her er det ressurser som ikke finner hverandre
og det tror jeg er helt riktig mange steder men jeg tror også det er manglende ressurser
nå ser vi at mange av helseforetakene blant annet Ahus som var nevnt her i stad nå mangler hundre og femogtredve|trettifem millioner kroner for å balansere budsjettet sitt
ja hvordan sikrer vi da den kompetansen og den kapasiteten på dette området på det sykehuset som nå blir løfta fram som et godt eksempel
hvordan sikrer vi at det er penger til den kompetansen vi trenger både i spesialisthelsetjenesten i kommunehelsetjenesten og i skolene <qq>
jeg tror noen løses ved god koordinering men ikke alt
avlastning for eksempel det er et menneske som må avlaste
på skolen det må være noen lærere som har den kompetansen
i spesialisthelsetjenesten må det være noen mennesker som har den kompetansen
og jeg er ganske sikker på at dette også handler om å prioritere dette økonomisk mer enn det vi gjør i dag
så er det også spørsmål om de nasjonale faglige retningslinjer som er utvikla blant annet på gjennom Helse Sør-Øst der de sier at de kan brukes
hvorfor sier vi ikke at de skal brukes for eksempel
det kan jo være én metode å få dette til å fungere bedre på
i likhet med de andre så ser jeg også fram til de innspillene som skal komme nå etter en høring i dag
og håper at det kan komme <ee> helt konkrete gode forslag der for det trengs virkelig
men det som er en utfordring for oss i Stortinget og for statsråden er jo å få de systemene som tross alt er vedtatt i dag til å fungere
da hadde mye vært gjort
<ee> og da <ee> er jo liksom spørsmålet helt sånn konkret hva tenker regjeringa å gjøre med det
og president opp gjennom mine år har jeg møtt mange av disse familiene som sjøl må være koordine koordinator i et fragmentert offentlig sektor som skal hjelpe dem
og jeg har også møtt mange av de med denne diagnosen som opplever seg nesten uønska
og det er forferdelig at vi har et system som påfører de som trenger hjelp <ee> en en følelse av at de liksom kommer der og er nesten til bry
da vil presidenten gi ordet til interpellanten representanten Freddy de Ruiter som nå har en taletid på inntil tre minutter
president jeg tror dette er et godt utgangspunkt
vi|1 har den samme virkelighetsoppfatninga
<ee> jeg tror au <ee> at vi|1 kan komme fram til de riktige løsningene
<ee> jeg ser jo noen punkter som som som <ee> står ganske klart det er at en trenger nok nasjonale retningslinjer
<ee> en trenger en avklaring på finansiering blant anna av habiliteringsfeltet
ser au at har habiliteringsfeltet er organisert veldig forskjellig <ee> rundt forbi
og og en må iallfall sikre at ikke dette blir grovt nedprioritert sånn som vi|1 ser på veldig mange sykehus i dag
det er en bevisst handling og der må vi|1 som politikere meine noe tenker jeg
vi|1 må au ha en en policy som man som sier at spesialisthelsetjenesten ikke bare skal diagnostisere men skal au drive med aktiv veiledning
det har jeg og det opplever jeg at statsråden <qq> har kvittert ut her i dag
og det er en viktig en viktig avklaring
og det er klart at dette feltet gir jo au noen overføringsverdier til andre andre felt
det er sånt løser en løser en utfordringer på dette feltet så så løser en kanskje utfordringer på andre felt au
<ee> jeg savner nok au <ee> et system for å sikre kvalitet i tjenestene
jeg ser at vi|1 som samfunn er veldig gode på de litt harde materielle verdiene det være seg offshore det være økonomi det være seg sånne ting der er vi|1 veldig gode til å sikre kvaliteten i tjenestene
når de kommer når det kommer til mennesker så er vi|1 ikke like gode
spørsmålet er hvordan kan vi få dette til
har vi|1 gitt for stor slack til kommunene
ja jeg tror det
jeg tror at fylkesmennene er for mye vingeklippa når det gjelder for eksempel å kunne å kunne ku kontrollere og kvalitetssikre tjenestene i i kommunene for særlig de aller mest sårbare
det er jo en politisk debatt vi|1 må ta i i i fortsettelsen tenker jeg som en ganske brei debatt
og så er det nok ingen tvil om at koordinator og og individuell plan varierer voldsomt fra kommune til kommune og nesten fra koordinator til koordinator og fra bruker til bruker til bruker
så kunne vi|1 ha fått røska litt i det au og få gjort de det au til et et bedre system og og og kvalitetssikra det så ville vi|1 nok oppnådd ganske mye
men tusen takk for en god debatt og jeg ser fram til å jobbe videre med med dette
og siste taler er statsråd Bent Høie
president takk for en god diskusjon og mange viktige problemstillinger som må følges opp videre
jeg bare understreke et par poeng
de er det bare å bruke
fordi <ee> dette er et verktøy som vi|1 vet fungerer der det tas i bruk <ee> og som er en rettighet en har men som i altfor liten grad <ee> tas <ee> tas i bruk i kommunen og der er for stor variasjon
så og der er det sånn da at på en måte det juridiske er <ee> på plass
det som jeg <ee> kan si der er at jeg å oppfordrer òg de som opplever at dette ikke fungerer å eventuelt ta kontakt med pasient- og brukerombudet i sin <ee> sitt område og og få hjelp av de til å ha dialogen med med kommunen
Ahus <ee> har styrka <ee> tilbudet nå i totusenogsytten
de har styrka sin seksjon med to og en halv stillinger f nettopp for å jobbe med barn med <ee> autisme <ee> og i tråd med de føringene som nå er gitt i oppdragsdokumentet
og jeg tror at som òg interpellanten er inne på at oppfølgingen av oppdraget for tjuesytten om å styrke de ambulante tjenestene at klargjøringen av at en ikke bare har ansvar for diagnostisering men òg oppfølging etterpå er <ee> er viktig
og så er det det generelle arbeidet som gjøres med å styrke kvaliteten i kommunene og stille krav til kompetanse
da er sak én ferdigbehandlet
sak to er referat og det foreligger ikke referat og dermed er dagens kart ferdigbehandlet
forlanger noen ordet før møtet heves
og møtet er hevet
fra Venstres stortingsgruppe foreligger søknad om sykepermisjon for representanten Karl Er Erik Grimstad i dagene nittende og tyvende|tjuende desember
denne søknaden foreslås behandlet straks og innvilget og det anses vedtatt
vararepresentanten Kari Lise Rørvik foreslås innkalt for å møte i permisjonstiden
det anses også ved <ee> vedtatt
Kari-Lise Rørvik er til stede og vil ta sete
representanten Nicholas Wilkinson vil fremsette et representantforslag
president på vegne av stortingsrepresentanten Solfrid Lerbrekk og meg selv vil jeg fremme et representantforslag om videreføring og utvikling av forsøk med tettere oppfølging ved sykefravær og egenmelding ved sykdom i opptil ett år
representanten Petter Eide vil fremsette et representantforslag <qq>
ja god morgen president
representanten Kjersti Toppe vil fremsette to representantforslag
og forslagene vil bli behandlet på reglementsmessig måte
presidenten vil foreslå at det velges en settepresident for Stortingets møte i dag og anser det som vedtatt
presidenten vil foreslå Ingjerd Schou
ingen andre forslag foreligger
og Ingjerd Schou er da valgt enstemmig valgt som president settepresident for dagens møte
til behandling foreligger de saker som er oppført på dagsorden nummer trettifire
før sakene på dagens kart tas opp til behandling vil presidenten opplyse om at møtet i dag fortsetter utover klokken seksten
videre vil presidenten foreslå det <qq> at det innenfor den fordelte taletid blir gitt anledning på inntil <ee> åtte replikker med svar etter innlegg fra medlem av regjeringen og fem replikker med svar etter innlegg fra partiets hovedtalere
videre vil det bli foreslått at de som må tegne seg på talerlisten utover den fordelte taletid får en taletid på inntil tre minutter
og dette anses vedtatt
første taler er komiteens leder som er Olaug Bollestad
først av alt så har jeg lyst til å takke komiteen for et godt stykke arbeid med budsjettet og òg statsråden
målet for helsepolitikken president må være at best at flest mulig får oppleve å ha best mulig helse i livet
for KrF sin del er det derfor ofte at kampen står for at flere barn og unge og familier må få den hjelpa de trenger når de virkelig trenger han
forebygging nettopp for denne gruppa gir stor gevinst
derfor så er KrF utrolig opptatt av røyk alkohol fett og sukker og få denne gruppa i større aktivitet fordi der er så mye helse å hente på barn og unge
det gjør at må vi|1 i framtida kanskje kan gi flere unge bedre helse når de vokser opp bruke mer penger på forebygging enn på behandling
det er god samfunnspolitikk men ikke minst så er det god politikk for den enkelte
så er det dessverre sånn at det er ikke alle barn og unge som får den optimale barndommen eller som rett og slett havner på feil side i livet
og mange liv blir ødelagt for resten av livet
da er det for KrF sin del viktig at der er flere voksne som ser og at der er flere voksne som ikke bare ser men gjør noe for akkurat disse ungene
for KrF sin del så er det en utfordring at vi ser at mange av de rundt oss faktisk får ødelagte liv
og vi|1 føler oss makteslause mange ganger i møte med rusens jerngrep spesielt om barn og unge fordi rusen sin makt er så stor
for KrF sin del så har det vært viktig å ha penger til behandling oppfølging og ettervern av akkurat den gruppa president
og KrF er glad for at vi|1 har fått en forpliktende opptraf trappingsplan for rus
så er det denne gruppa mennesker KrF er opptatt av å sikre at de store pengene skal gå til de som trenger det mest
så er det sånn at i framtida så må vi|1 tross alt sikre at forebygging mot rus <ee> blir det sentrale at folk opplever at de blir ivaretatt både som små og som ungdommer
det blir billigere for samfunnet enten det gjelder fysiske sykdommer psykiske sykdommer eller det gjelder <ee> andre eksistensielle behov
at vi klarer å forebygge mer enn beha vi|1 behandler
så på det langsiktige president så bør helsekomiteen sammen med med utdanningskomiteen sikre at vi|1 i framtida har nok helsepersonell som kan bidra til både forebygging behandling og ettervern
det gjør at vi|1 får mer penger igjen for de kronene som vi|1 legger inn i vårt helsebudsjett
og med dette vil KrF ta opp de forslaga som vi|1 er en del av
det åpnes for replikkordskifte
første replikant er Tore Hagebakken deretter Sveinung Stensland
<INAUDIBLE> ja aller først så vil jeg <INAUDIBLE> Kristelig Folkeparti så inderlig for at <ee> det partiet i sak etter sak nå står sammen med oss rød-grønne og hindrer dårlig <ee> politikk fra den sittende regjeringa
i Dagbladet i dag så står det om <ee> re <ee> Ernas ti tapte slag
<ee> det er god journalistikk men jeg skjønner jo at det ikke er så lett for journalisten å få med seg absolutt alle nederlag i det tempoet som dette nå går
takk til Kristelig Folkeparti for <ee> hva de har bidratt til når gjal gjaldt å stoppe dette med å overføre overføre <ee> hjelpemidler til kommunene
er representanten fra Kristelig Folkeparti helt enig med meg i at dette må legges nå dødt og maktesløs som idé fra regjeringa
Bollestad
det flotte med å være et sentrumsparti det er at vi|1 kan ta det beste ut av politikken enten det gjelder på høyresida eller venstresida i norsk politikk
<ee> når det gjelder helsestasjon så er KrF genuint opptatt av den forebyggende biten der
og det å klare å tenke at en skal ha både behandling og forebygging på samme plass det kan kre må kreve en heilt annen tilnærming enn det vi|1 har i helsestasjon i dag
og derfor så tenker KrF at vi|1 negative til den biten sånn som det ligger nå
Hagebakken
ja president så har jeg et tips til Kristelig Folkeparti for jeg har funnet et område hvor det faktisk er et islett av forbedringspotensial hos Bollestads parti
og det gjelder investeringstilskuddet til sjukehjem og omsorgsplasser hvor regjeringa altså skal fase ut tilskuddet til til rehabilitering
det er mange flotte rehabiliteringsprosjekter og modernisering som er smart ut fra mange hensyn som er på gang
jeg mener at dette er det minste våre eldre omsorgstrengende kan forvente av rike Norge og det er at vi kan rehabilitere og staten bidrar i så måte <ee> til <ee> til å sikre gode boliger å være|1 i på sine eldre år
først har jeg lyst også gi skryt til regjeringa jeg for m den satsinga som har vært på bygging i denne perioden både rehabilitering og bygging av nye sykehjemsplasser for det har vært|1 gjort <ee> ganske mye
og derfor så tenker KrF at <ee> det må være viktig både å investere i nye men det er òg et forvalteransvar å ivareta de bygningene vi|1 har til enhver tid og være moderne sånn at våre eldre til enhver tid får den hjelpa de skulle|1 ha
det skulle|1 blott bare mangle
neste replikant er Sveinung Stensland deretter Kjersti Toppe
Stensland
takk president jeg tror vi|1 skal gå fra klamme omfavnelser til reell skryt
<ee> <ee> jeg vil takke representanten Bollestad for <ee> det utrolige engasjementet hun har vist for de som har det tyngst for ruspasienter de som sitter nederst ved bordet
er det like viktig for den pasientgruppen som andre at de kan velge mellom forskjellige alternative behandlingsmetoder og -steder
for de som har møtt og vært|1 nær på ruspasienter så vet en hvor viktig det er at det må være innstilt på at der en velger å å få behandling at der har en tillit
så jeg trur at det er viktig at pasienter får lov til å velge
og det gjelder ideelle organisasjoner spesielt som viser gode resultater men som vi|1 som samfunn faktisk ikke har tillatt at pasienter kan få lov å velge
og da tenker jeg|1 m KrF at vi|1 skal være med og se på valgfriheten men da vil vi|1 òg innlemme flere behandlingsmuligheter i den valgfriheten
neste replikant er Kjersti Toppe deretter Nicholas Wilkinson
Toppe
og i merknaden så henstiller vi|1 til at det må være et sånn et tilbud og så er det opp til foretaket å prioritere dette
det er den foretaksmodellen som Stortinget her har valgt og som KrF i utgangspunktet ikke er enig i skal være det styrende for Norge
når det gjelder sykehusbudsjetta så skulle|1 KrF ønske vi|1 hadde hatt enda større handlingsrom i sykehusbudsjetta
men når det er sagt så må ting òg endres i sykehus fordi sykehusbehandling endres mer blir dagkirurgi mer blir dagbehandling mer blir poliklinisk arbeid
men det betyr ikke at folk skal springe mer og pasientene oppleve at de faktisk er mest til bry mer enn til p til til plassen i sykehus
så jeg trur ja takk litt som Ole Brumm før jul begge deler
neste replikant er Nicholas Wilkinson
KrF og SV deler engasjementet for de som sliter mest i samfunnet
vi snakker ofte om behandling i helsekomiteen men jeg vil også spørre deg om de som er til behandling
for i psykisk helsevern er det sprengt i dag
og det de som sliter forteller oss er at de må bli veldig veldig syke for så å bli innlagt få hjelp komme seg ut igjen og vente helt til de blir svært syke får store problemer før de får hjelp igjen
det skaper en jojo-effekt som er svært ubehagelig for de det gjelder og som koster samfunnet store ressurser fordi de må bli så veldig alvorlig syke før de får hjelp
derfor foreslår SV i vårt alternative statsbudsjett førti nye brukerstyrte senger i psykisk helsevern der de som er syke kan legge inn seg selv
resultatene viser at det gi store økonomiske besparelser og makt i egen hverdag for de som er sjuke mens de trenger behandling
jeg forstår at Kristelig Folkeparti nå er i et budsjettforlik men vil KrF i resten av perioden være med SV og jobbe for flere brukerstyrte senger innen psykisk helsevern og også vurdere det innenfor rus
<ee> fyrst|først så har jeg lyst og så si at jeg deler stort engasjementet ditt og jeg har levd med ei mor som var psykisk sjuk så jeg vet mye om at vi skulle|1 hatt brukerstyrte senger
for det at pasienter og det er
én ting er at det er samfunnsstyrt men det er utrolig dyrt for den enkelte å ikke få den tryggheten og den hjelpen når de trenger det
det trur jeg vil være framtida
og dermed er replikkordskiftet omme og vi går tilbake til talerlisten
neste taler er Ingvild Kjerkol
Arbeiderpartiet sitt mål det er et samfunn som fremmer god helse og livskvalitet for alle som forebygger sykdom og gir muligheter for å leve godt liv uansett hvilken bakgrunn du har
og heldigvis så er mange frisk og lever gode liv i Norge