Samtidigt som en del nyanlända ute i kommunerna befinner sig i slutet på sin etableringsfas kräver Migrationsverket att kommunerna ska ta emot ännu fler som ska påbörja sin tvååriga etableringsperiod. Frågan som då uppkommer är hur länge man kan betraktas som nyanländ i Sverige. De som anvisas till kommunerna i egenskap av nyanlända har redan vistats i Sverige under en relativt lång period, vanligen på förläggning hos Migrationsverket. Sedan följer den tvååriga etableringsfasen ute i kommunerna. Om vi ska upprätthålla den skattefinansierade välfärdsstatens generösa åtaganden finns det en gräns, en tidpunkt, där statens ansvar byts mot individens eget ansvar. Lidingö har tolkat det som att de nyanlända blir vanliga Lidingöbor efter etableringsfasens två år. Det är också då som staten upphör med sin finansiering. En viktig princip som vi självklart beaktat är kommunallagens krav på att behandla alla invånare i kommunen lika, den så kallade likabehandlingsprincipen. Det handlar om rättvisa. Den principen är också viktigt att försvara. Det är utifrån detta som Lidingö har organiserat mottagandet. Därför sätter Lidingö stad också in mycket resurser direkt när de nyanlända anlänt till Lidingö, de får ett boende och tillsammans med ett flertal aktörer görs en individuell etableringsplan för varje individ, som bland annat innehåller språkträning, samhällsorientering, komvux, praktik etcetera samt lär de nyanlända att söka jobb och bostad över hela Sverige. Och vi ställer tydliga krav. Målet är att så snabbt som möjligt komma i egen försörjning. Två år är en lång tid om man anstränger sig och tar till vara på tiden väl.