Puhuja: Eero Heinäluoma
Puolue: sd
Päivämäärä: 2017-06-15 Arvoisa puhemies! Kansakunnan turvallisuus on äärimmäisen tärkeä asia, ja siitä huolehtimiseen me olemme kaikki sitoutuneet. Samanaikaisesti erittäin tärkeitä ovat myös kansalaisten perusoikeudet. Nämä molemmat asiat täytyy voida huolehtia luotettavalla tavalla, niin että kenenkään ei tarvitse olla huolissaan Suomessa, ei kansallisen turvallisuuden takia mutta ei myöskään riskistä, että omat perusoikeudet kärsivät. Sen takia tähän asiaan ja tämän asian käsittelyyn ei sovi kiihko eikä kiihotus, ei myöskään hysteria. Suomen tilanne on äärimmäisen rauhallinen. Meidän tiedossamme ei ole mitään sellaista erityistä, joka antaisi aiheen kiihotukseen tai tähän hysteriaan, jota joissakin julkisissa puheenvuoroissa on ollut. Pidän hallituksen keskustelun jälkeen valitsemaa lähestymistapaa hyvänä. Tähän tämän asian ratkaisuun on tultu ensi tuntumalta asiaa katsoen kohtuullisen tasapainoisella ja hyvällä tavalla: on lähdetty siitä, että ei lähdetä rajaamaan kansalaisia kahtia, luotettaviin ja ei-luotettaviin, vaan katsotaan turvallisuusarvion pohjalta aitoja mahdollisia riskejä tai vääriä sidonnaisuuksia, mutta ei niin, että kansalaiset jaetaan sen mukaan vuohiin ja lampaisiin, onko heillä Suomen passin lisäksi joku toinen passi. Tämän keskustelun yhteydessä on ollut minun mielestäni, ikävä kyllä, paljon sellaisiakin puheenvuoroja, joissa on luotu epäluottamusta ja laitettu kokonaisia väestöryhmiä epäilyksen alle. Se on erittäin huonoa politiikkaa myös kansakunnan yhteisyyden kannalta ja myös isojen väestöryhmien, tuhansien ihmisten, Suomen yhteiskuntaan kuuluvuuden kannalta. Sellaiset puheenvuorot, joissa kokonaiset väestönosat leimataan epäluotettaviksi siltä pohjalta, mistä he ovat muuttaneet tai minkä toisen passin he ovat säilyttäneet, ovat mielestäni onnettomia. Senkin takia tämä lakiesitys, niin kuin ministeri Vehviläinen sen ja se tarkoittaa myös sitä, että maailmalla on paljon Suomen kansalaisia, joilla on edelleenkin Suomen kansalaisuus ja sitten myös jonkun toisen maan kansalaisuus. On hyvä lähteä siitä perushavainnosta, että tämä keskustelu, jota nyt käymme koskien Suomea, koskee myös näitä Suomen kansalaisia, jotka ovat maailmalla ja jotka ovat säilyttäneet siteet Suomeen myös passin muodossa mutta jotka ovat ottaneet kaksoiskansalaisuuden uudesta asemamaastaan tai työskentelymaastaan, sijoittautuneet pysyvämmin ulkomaille. Kysymys kuuluu myös, että kun heillä on tämä Suomen kansalaisuus, niin miten me haluamme, että heitä kohdellaan. Täytyy olla se lähtökohta, että me ymmärrämme, että meidän lähestymistapamme täällä ei koske vain meitä, vaan sitten täytyy katsoa myös Suomesta lähteneitä kaksoiskansalaisuuden omaavia, hyväksyisimmekö me heidän osaltaan tällaiset yksiniittiset ratkaisut, joissa Suomen passia pidettäisiin epäluottamuksen tai epälojaalisuuden osoituksena. Sitten on syytä todeta sekin, että me emme voi tehdä eroa passeissa sen mukaan, minkä maan passi sattuu taskussa olemaan, eikä ihmisiä pidä sen mukaan leimata. Me tiedämme, että myös maan hallituksessa on kaksoiskansalaisuuden omaavia. On siis ministereitä, joilla on kaksoiskansalaisuus, mutta emme ole tähän mennessä ajatelleet, että se muodostaisi jonkun epäluotettavuusaspektin tai epäilisimme tällaisen ministerin lojaalisuutta Suomea kohtaan. Maailma on yhä kansainvälisempi, ihmiset muuttavat, työskentelevät pitkiäkin aikoja toisessa maassa kuin synnyinmaassa, mutta voivat sitten jossain vaiheessa palata takaisin kotimaahansa, tai he haluavat tämän kaksoiskansalaisuuden kautta säilyttää yhteytensä siihen omaan synnyinmaahansa. Se on osa tätä päivää, ja tämä sama ratkaisu on tehty monessa muussakin maassa. Näin ollen kansalaisuuden sijasta sidonnaisuuksien selvittäminen on mielestäni rauhallinen, tasapainoinen ja oikea tapa asioiden käsittelyyn ilman, että kansalaisten perusoikeuksia ryhdytään ratkaisemaan ja jakamaan kansalaisia kategorisesti kahteen ryhmään sillä perusteella, missä ovat syntyneet tai millainen passi heillä on tällä hetkellä taskussaan. Tämän tässä esitetyn menettelyn myötä jälleen kerran suojelupoliisin, supon, valvonta- ja muut oikeudet lisääntyvät erittäin merkittävästi. Tällaisen laajan turvallisuusselvityksen tekeminen ja siinä annetut lausunnot ovat erittäin merkittäviä. Niillä voi olla vaikutusta myös ihmisten ihmisten urakehitykseen, ja saattaa olla jopa vaikutuksia, että joku työpaikka ei aukene. Kun näin on, on erinomaisen välttämätöntä, että suojelupoliisin valvonta ajatellaan olennaisesti uusiksi. Meillä on huonoja kokemuksia poliisipuolen valvonnasta. Siinä tehdyt järjestelmät eivät ole toimineet. Kun poliisilla oli ammattirikollisten rekisteri, oliko se nimeltään atari, sen valvonta oli uskottu tietosuojavaltuutetulle. Hän antoi vuosittain lausunnon, että valvonta on suoritettu, ei ole huomautettavaa, ja sen varassa myös eduskunnassa on tarkasteltu krp:n toimintaa ja tällaisten rekisterien olemassaoloa. Eduskuntahan ei voi mennä katsomaan, mitä sinne rekistereihin on kirjoitettu ja ovatko ne merkinnät asianmukaisia. Nyt myöhemmin sitten huumeasian käsittelyn yhteydessä, että sinne rekisteriin olikin kirjattu kaikennäköisillä perusteilla niin Suomen kansalaisia kuin ulkomaan kansalaisiakin ja ilman, että saattoi mitenkään ymmärtää asiallista yhteyttä henkilöiden toiminnan ja tämän kirjaamisen välillä. Perusteena saattoi olla vain se, että oli ollut auto samalla kadulla kuin millä moottoripyöräjengin kerhomaja sijaitsi. jos tämmöinen tieto tallennetaan ja sitä käytetään sitten henkilön arvioinnissa, niin tullaan erittäin vaikealle oikeusturva-alueelle. Huolestuttavaa tässä keskustelussa itselleni oli se, että tietosuojavaltuutettu oli kuitenkin antanut puhtaat paperit tästä rekisteristä ennen kuin vuotojen kautta nämä nimet alkoivat tulla esille. Sen takia tullaan siihen havaintoon, että tässä supon tapauksessa eduskunnan pitäisi ottaa hyvin vakavasti supon parlamentaarisen valvonnan järjestäminen niin, että supon toimintaan on olemassa reaaliaikainen yhteys, jolla voidaan varmistua eri tavoin siitä, että sitä valtaa, joka suojelupoliisille tulee, ei mitenkään käytetä väärin. Tämä on vakava kysymys, joka täytyy hoitaa alkuvaiheessa eikä niin kuin tässä krp:n tapauksessa kävi, että sitten kun vuotojen kautta ilmenee, että on ongelmia, niin niihin puututaan ja ryhdytään tekemään uusia ratkaisuja. Joten on tavattoman tärkeää, että tämä käsitellään asiallisesti, rauhallisesti, ei leimata mitään väestönosaa, ei luoda perusteettomia uhkakuvia eikä kiihoteta ihmisiä toisiansa vastaan. Se on sivistyneen