Puhuja: Anu Vehviläinen
Päivämäärä: 2017-05-23 Arvoisa puhemies! Tästä opposition kritiikistä jään kyllä hämmentyneeksi siinä, että toisaalta arvostellaan sitä, että eduskunnan budjettivalta kapenee ja se päätöksenteko menee sinne maakuntiin, ja toisaalta sitten arvostellaan siitä, että maakunnilla riittävästi itsehallintoa. Tämä on vähän vaikeasti yhteensovitettavissa. Mutta sitten totean tähän yhdenvertaisuuskysymykseen: Meillä on Manner-Suomessa 295 kuntaa, ja ne vastaavat tällä hetkellä myös sosiaali- ja terveyspalveluitten järjestämisestä, osittain tuottamisesta ja sitten rahoittamisesta. Ja kun puhutaan yhdenvertaisuudesta, niin nyt tällä hetkellä kyllä todellakin voidaan todeta, että ei ole sitä yhdenvertaisuutta. On varmasti ihan selvä asia, leveämpiä hartioita tähän hommaan tarvitaan, että voidaan kaikille kansalaisille tarjota sosiaali- ja terveyspalvelut säällisellä tavalla. Sitten minä totean tästä rahoitusasiasta: Kun tarkasti kuuntelitte, niin se sote, pelastus ja ympäristöterveydenhuolto ovat 17,5 miljardia euroa, ja se rahoitus perustuu hyvin pitkälle THL:n kriteereihin, eli se on se suurin osa. Suurin osa maakuntien tehtävästä on tätä sote-tehtävää, ja niin sen pitää ollakin — se on niin tärkeä asia. Mutta sitten on tämä muiden tehtävien rahoitus, josta äsken kerroin, että miljardi on sitä yleiskatteelliseen menevää ja 3 miljardia jää tänne erillismomenteille, ja nyt puhutaan näistä. Minä haluan todellakin todeta sen, että kyllä meidän pitäisi myös täällä eduskunnassa luottaa enemmän siihen, että maakunnissa ja alueilla ne päättäjät ajattelevat sen alueensa ja maakuntansa etua ja he tuntevat ne erityisasiat, millä he katsovat, että oma maakunta voi lähteä kasvuun — vaikka Lapissa matkailu, joka onkin lähtenyt kunnolla kasvuun, tai mikä buusti Varsinais-Suomessa kaiken kaikkiaan on. Voisimmeko me täällä, kansallisessa parlamentissa, luottaa siihen, että siellä tunnetaan parhaiten ne erityisasiat, joissa päästään eteenpäin? Ja tämä liittyy tähän kasvupalveluasiaan. Te tiedätte, että kasvupalvelulaki on se sisältölaki, jossa on tarkemmin näistä työvoimapalveluista ja kasvupalveluista, yrityksiin liittyvistä asioista, sisältöä. Mutta sen kiistän jyrkästi, ettemmekö eduskunta ja me täällä pystyisi enää vaikuttamaan tämän jälkeen työvoimapalveluiden rahoitukseen. Meillä on valtion budjetti, ja kuten äsken sanoin, niin ainakin toistaiseksi nämä maakunnat lähtevät liikkeelle sillä tavalla, valtio rahoittaa ne, joten se on kyllä myös meidän käsissämme täällä, miten paljon sinne työvoimapalveluihin sitä rahoitusta annetaan. Sitten kysymys siitä, jätetäänkö pitkäaikaistyöttömät tai heikommin työllistyvät oman onnensa nojaan: Totta kai meillä on olemassa edelleenkin lainsäädäntö, substanssilainsäädäntö, ja samalla tavalla kuin soten puolella järjestäjä on maakunta myös näitten työvoima- ja kasvupalveluitten osalta järjestäjä on maakunta. Se on maakunnan vastuulla, ja tässäkin taas ajattelen, että ei kai voi olla tärkeämpää tehtävää maakunnalla kuin yrittää saada mahdollisimman moni ihminen töihin. Sehän on ihan selvä asia, että meidän pitää tällä tavalla ajatella. Sitten minä totean tästä, kun täällä käytettiin sanaa "non-sote-palvelut". Jos minä voin sanoa, niin minä en pidä sitä hirveän hyvänä terminä, koska se määrittää nämä muut tärkeät tehtävät, jotka liittyvät vaikka työvoimapalveluihin ja vaikka tienpitoon ja näihin muihin tehtäviin, vain soteen nähden muina tehtävinä. Eihän se näin ole. Ne ovat tärkeitä tehtäviä, niin kuin me kaikki kaiken kaikkiaan tiedämme. Östman kysyi näistä ict-asioista. Niistä toistan sen, mitä puoliväliriihessä linjattiin. Eli kaiken kaikkiaan kehyksissä tälle kaudelle on se noin 900 miljoonaa euroa, plus on tehty pääomituspäätös siitä sote-ict-kehittämisyhtiöstä, että siihen laitetaan 90 miljoonaa. Siitä tehdään lähiviikkoina päätös, ja se mahdollistaa isot panostukset kaiken kaikkiaan. Tämä kokonaisuus on tosi tärkeä, ja jokainen meistä ymmärtää, että myöskään valinnanvapaus ja tämä sote-järjestelmä eivät voi toimia ennen kuin tietojärjestelmät toimivat kunnolla. Sitten edustaja Korhonen kysyi, miten reagoidaan rahoitustarpeeseen. Siitä esityksestä, mikä teillä nyt täällä on käsittelyssä, te näette, että siinä puhutaan viiden vuoden siirtymäajasta: se tarkoittaa sitten tämän vuoden tasossa, kun meillä on laskettu se rahoitus viidelle vuodelle tämän vuoden tasossa. Ja korostan sitä, että olkaa varovaisia, älkää täysin luottako niihin tämän vuoden rahoitustasolaskelmiin. Rahoituslaskelmat tarkentuvat vielä monta kertaa ennen kuin ollaan niissä vuoden 2019 luvuissa, jotka tehdään vuosien 17—18 keskiarvon perusteella. Ja sitä korostan, että me olemme