Puhuja: Susanna Huovinen
Puolue: sd
Päivämäärä: 2017-12-18 käytetty jo tästä aiheesta, enkä itsekään käy toistamaan niitä asioita, joita liittyy tähän lain sisältöön, jotka jo totesin ensimmäisen käsittelyn yhteydessä pidetyssä keskustelussa. Mutta haluan vielä alleviivata sitä, että nähdäkseni sosiaali- ja terveysvaliokunta ja lausun-nonantajavaliokunnat ovat tehneet tässä perusteellista työtä, ja siksikin on erikoista se, että tämä sali päätti olla tässä prosenttiasiassa asiantuntijavaliokunnan kanssa eri mieltä. Puhemies! Kahteen asiaan kuitenkin haluan vielä ottaa kantaa. Toinen on tänään tässä keskustelussa ehkä enemmänkin esille noussut huomio siitä, että alkoholi ja erityisesti alkoholihaitat olisivat vain suurkuluttajien ongelma. Aivan kuten tässä edellä puhutusti osoitettiin jo hyvin viisaalla tavalla, alkoholi koskettaa paljon muitakin henkilöitä kuin niitä, jotka sitä alkoholia juovat ja sen johdosta vaikeuksiin joutuvat tai vaikeuksia aiheuttavat. Muutenkin haluaisin korostaa sitä, että kun kokonaiskulutuksen tässä esityksessä ja mietinnössä arvioidaan nousevan, niin se tulee tarkoittamaan sitä, että jostakin niitä suurkuluttajia siis tulee lisää, ja valitettavasti on niin, että kun tämä prosenttikysymys täällä päätettiin niin kuin päätettiin, niin on oletettavaa, että yhä useammista ihan tavallisista suomalaisista ihmisistä tulee henkilöitä, jotka eivät voi kulkea kaupassa oluthyllyn ohi ostamatta olutta. Tästä syntyy se riippuvuus, ja tästä syntyy ongelmia, jotka monilla valitettavasti, eivät toki kaikilla mutta monilla, pahenevat sitten kierteeksi asti, josta on entistä vaikeampi päästä pois. Ei pidä nyt antaa sellaista kuvaa tässä keskustelussa, että olisi kyse jostakin pienestä ja samasta joukosta ihmisiä, joista me puhumme. Lisäksi haluan, puhemies, vielä todeta sen, että tämä keskustelu tämän asian ympärillä on sillä tavalla ollut hämmentävää jo vuosikausien ajan, ajan, että kun esimerkiksi tässä salissa keskustelemme hyvin usein ja huokailemme isojen taloudellisten asioiden äärellä ja erityisesti sieltä puhemiehestä katsoen oikealla salin laidalla ollaan valtiovarainministeripuolueen tavoin hyvin huolissaan siitä, kuinka valtiontalous tulee kestämään erilaisia asioita, samanaikaisesti me teemme täällä lainmuutoksia, jotka kaikkien arvioiden mukaan johtavat yhä suurempiin yhteiskunnan menoihin. Kun itse sain tätä asiaa viime kaudella olla valmistelemassa, niin totesin kyllä hyvin usein, että hyvin mielelläni ottaisin siis suorina kustannuksina yli miljardi euroa esimerkiksi suomalaisen lastensuojelun tai vanhustenhoidon ongelmiin. Mielelläni olisin ottanut tuon rahan käyttöön, mutta nyt me emme vain laita yksi piste jotain miljardia vaan todennäköisesti suurempia summia näihin haittoihin. Minä haluan kyllä kuulla, mistä ne rahat otetaan. On erittäin mielenkiintoista kuulla, millä tavalla hallituspuolueet tätä taloudellista vastuutaan tulevat lähivuosien ja ‑vuosikymmenten aikana sitten selittelemään ulospäin. Kun täällä yritettiin äskeisessä keskustelussa väittää, että eihän tämä THL:n arvio sitä eikä tätä todista, niin meillä on maailmanlaajuisia järjestöjä, jotka toteavat, että kokonaiskulutuksen kasvuun vaikuttavat kaksi asiaa erityisesti: Olen saanut olla tässä eduskunnassa kanssa minäkin jo jonkin vuoden ja sanon suoraan, että tämä on poikkeuksellinen käsittely. Ensinnäkin valiokunnassa oli pyydetty, että asiantuntijakuulemista olisi voitu jatkaa. Ei jatkettu hallituspuolueiden päätöksellä. Me kansanedustajat, jotka emme olleet minkään valiokunnan jäseniä, jotka halusimme ehkä seurata tätä kysymystä, saimme tämän mietinnön. Minäkin kyttäsin tuossa kaarikäytävällä käsi ojossa, milloinka paperi tuodaan siihen, että sitä pääsisi lukemaan. Lämpimäisenä sain, mutta pari kolme tuntia aikaisemmin ennen kuin keskustelu täällä alkoi. Se ei ole asianmukaista eikä ole kunniakasta käsittelyä Suomen eduskunnassa eikä ole niiden menettelytapojen mukaista, joihin yleisesti parlamentarismissa eri maissa on sitouduttu. Pahinta, puhemies, on kuitenkin se, että minusta tuntuu tätä keskustelua nyt seuratessani, että politiikan pöytätavat ovat pahasti rapautumassa. Vaikuttaa nimittäin siltä, että on ollut hyvin suuria vaikeuksia joillakin tahoilla päättää, mitä mieltä ollaan alkoholimonopolista tässä maassa. Vaikuttaa siltä, että on yritetty ajaa kaksilla rattailla tässä isossa, isossa kysymyksessä, ja viittaan tässä nyt tähän kadonneeseen pykälään, josta viime viikollakin puhuimme, joka poliittisten syiden vuoksi katosi tästä lakiesityksestä. Minä vain, puhemies, toivon sitä, että me emme joudu palaamaan tai te ette joudu palaamaan tähän asiaan myöhemmin toteamalla, että ohoh, vahingossa meni monopoli. Tämä on kauaskantoinen ja arvaamaton päätös, joka nyt on tehty. Tässä otetaan iso kansanterveydellinen ja kansantaloudellinen riski. Puhemies! Lopuksi tästä omantunnon vapaudesta. Hämmennyin siitä, että tämä hallitusryhmien sopimus, jolla tätä omantunnon asiaa oli määritelty, joka täällä edustaja Jokisen toimesta viime viikolla meille luettiin, näyttää olevan eri sopimus kokoomuksen ja keskustan kansanedustajilla. En voi pitää tätä millään mittarilla