Puhuja: Simon Elo
Puolue: si
Päivämäärä: 2017-09-19 Kuten hyvin tiedämme, kieltolain absoluuttinen sääntely ja kontrolli eivät johtaneet toivottuun tulokseen. Se on testattu. Kieltolaki ei poistanut alkoholin nauttimista Suomesta vaan synnytti aikanaan ikävän ilmiön, viinan trokaamisen perinteen. Kieltolain kumoamisen jälkeen Suomi on hitaasti liikkunut kohti vapaampaa alkoholipolitiikkaa, paino sanalla "hitaasti". Tämä hallituksen esitys on erittäin tervetullut, koska yksikään suomalainen ei hyödy jopa 1930-luvulta asti seuranneista pykälistä ja asetuksista, joista on elinkeinonharjoittajille ja yhteiskunnalle enemmän haittaa kuin hyötyä. Tärkeää on nimenomaan huomioida esityksen taloudelliset vaikutukset, joiden arvioidaan olevan kaupalle positiivisia ja synnyttävän työpaikkoja ainakin päivittäistavarakauppoihin ja pienpanimoteollisuuteen. Niin kuin täällä on tänään useassa puheenvuorossa tullut esiin, hyvin keskeistä on myös se, että tavoitteena hallituksella on ylipäätään sääntelyn purkaminen. Missäpä sitä sääntelyä nyt olisi selkeämmin ja enemmän kansalaisen kannalta kuin alkoholilain osalta? Tämä on hyvä esimerkki tämän hallituksen tavoitteen toteuttamisesta. On myös oikeanlaista talouspolitiikkaa nimenomaan tässä taloustilanteessa purkaa sääntelyä ja siten kaataa lisää bensaa kasvun liekkeihin. Täytyy muistaa, että kuitenkin kääntöpuolena näille terveydellisille näkökulmille on se, että alkoholielinkeino tuottaa niin verotuloja kuin yhä enemmän myös vientituloja valtiolle. Sininen linja on korostaa yrittäjien parempia toimintaedellytyksiä. Suurin kysymys tässä nyt on se, luotammeko suomalaisiin siinä määrin, että pystymme vapauttamaan hieman vahvemmat alkoholijuomat kauppoihin, kioskeihin ja huoltoasemiin. Olemmeko me suomalaiset valmiita höllentämään liekaa siinä määrin, että esimerkiksi 5,5 prosentin vahvuista olutta voidaan jatkossa ostaa kaupan hyllyltä? Tänään debattikeskustelussa huomasin, että vapaamielisten vapaamielisyys päättyy näköjään siihen, kun käsittelyssä on alkoholilaki. Poikkeus tuntuu olevan ainakin arvostamani edustaja Mustajärvi. Minun omantunnonvapauteni puitteissa uskon, että emme ole enää vahvan holhoamisen tarpeessa. Kieltolaista, viinakorteista ja alkoholitarkastajista on aika jättänyt. Lainsäädännön on muututtava yhteiskunnan mukana. Vuonna 1995 ruokakauppoihin tulivat lonkerot ja siiderit. Olemme yhä hengissä, yhä keskustelemme, väittelemme samoista asioista. Tuntuu erikoiselta, että alkoholipitoisuuden 0,8 prosentin nostosta syntyy näin kova vääntö. Ehkä tätä nostoa sitten voisi luonnehtia edustaja edustaja Wallinheimon sanoin äärimaltilliseksi. A-oluen salliminen päivittäistavarakauppoihin oli yksi omista vaaliteemoistani, ja kyllä se maltaalta maistuisi, että saataisiin tämäkin hyvä uudistus lasiin kuohumaan. Pils- ja lager-tyyppiset oluet saataisiin tällä 5,5 prosentin rajalla maistumaan siltä, mitä ne parhaimmillaan voivat olla. Nimenomaan silloin haetaan kuluttajanakin laatua eikä niinkään määrää. Pieni askel oluelle mutta suuri askel vapaudelle. Toivonkin tässä vahvasti oppositiolta tukea, ja erityisesti katseeni kohdistuu tässä perussuomalaiseen eduskuntaryhmään ja vihreiden eduskuntaryhmään, joilta ainakin vaalikoneissa tälle linjalle on tullut tukea. Toivon, että se näkyy myös käytännössä. Yksi tärkeä uudistus tässä on tietysti se, että valmistustaparajoite poistetaan. Näin myös laadukas lonkero tulee saataville kauppojen hyllyille. Lisäksi esimerkiksi annosvaatimuksista luovutaan, pienpanimot saavat myyntiluvan ilman erityisvaatimuksia ja anniskelua saa pysyvästi jatkaa kello neljään asti yöllä. Henkilökohtaisesti olisin ollut valmis viinienkin vapauttamiseen kauppojen myyntiin ja ravintoloissa myytävien alkoholijuomien arvonlisäveron alentamiseen osana kokonaisratkaisua, mutta elävässä elämässä harvoin saa kaikkea, mitä haluaa. Hallitus on tietysti ollut niin hyvä ja nopea, että niin sanottua limuviinaa saa kaupasta jo vaikka tänään.