Puhuja: Antti Häkkänen
Päivämäärä: 2018-10-17 tuesta ja hyvästä palautteesta, minkä tämä esitys sai. Vihreiden kannasta en ottanut vielä selvää, mutta ehkä sekin jossain vaiheessa selkenee. Tässä esityksessähän on viime kädessä kyse ennen kaikkea arvopoliittisestakin ratkaisusta: tuetaanko lain kunnioittamista, lain noudattamista ja mahdollisia pieniäkin rangaistusjärjestelmän uskottavuutta lisääviä toimenpiteitä, jos se koetaan tärkeäksi. Tämä on iso globaali kysymys tällä hetkellä. Me näemme, että useissa eri maissa luottamus ihmisten kesken ja luottamus oikeusvaltioon ja julkisiin instituutioihin on romahtamassa. Suomessa yhteiskunnan pelisäännöt tehdään tässä salissa, ja olisi aikamoinen viesti sanoa, että niitä pelisääntöjä ei tarvitsisi noudattaa. Rangaistusjärjestelmän tehtävä on, totta kai, moniulotteinen. Täällä itse asiassa tuli edustaja Niinistön puheenvuorossa erikoinen käsitys, että rangaistusten tehtävä olisi vain ennaltaehkäistä tiettyjä rikoksia — eli sellaisista teoista ei säädettäisi rangaistusta, joita ei voida ennaltaehkäistä. Vaikka mielenterveysongelmissa tehty murha: Voidaanko sitä ennaltaehkäistä, vaikka olisi miten kova rangaistus? Ei välttämättä voida, mutta ei se ole peruste poistaa sitä rangaistusta rikoslaista. Eikä ole tässäkään peruste poistaa rangaistusta, vaikka rikos tehtäisiin päihteiden vaikutuksen alaisena tai muuta, vaan oikea malli on se, että jokaisesta rikoksesta seuraa rangaistus, olkoon henkilön syy sinänsä mikä tahansa. Mutta toki tarvitsee esimerkiksi päihdehuoltoa ja kuntoutusta sitten vankeusaikana tarjota. Eli elämänhallinnan ongelmat tai päihdeongelmat eivät oikeuta rikoksiin, eivät pieniin eivätkä suuriin rikoksiin. Sen takia jäi pikkuisen vihreiden linja tässä hämmästyttämään. Mitä tulee näihin historian tiettyihin ratkaisuihin kymmenen vuotta sitten: Valtiovarainministeriö asettaa budjettiraamin, oikeusministeri tekee budjettiraamin sisällä arvopohjaisia esityksiä, miten se toteutetaan. Silloin vihreiden oikeusministeri päätyi esittämään, että poistetaan sakon muuntorangaistus tietyiltä osin. Nyt se palautetaan. Rangaistuksella on siis eri roolit. Sillä on ennaltaehkäisevä rooli, mutta sen yksi suuri rooli on, että sen pitää sovittaa uhrin ja yhteiskunnan silmissä se teko. teko. Teon sovittaminen on hyvin pitkälti arvopoliittinen kysymys, eli rangaistusten ankaruudesta päättää tämä sali viime kädessä asteikkojen puitteissa. Sen takia pelkästään ennaltaehkäisevyyttä ei pidä tuijottaa, vaan pitää katsoa kaikki eri vaikutukset, mitä rangaistuksilla on. Se on äärimmäisen tärkeää. Rangaistuspolitiikassa tehdään nyt käännettä, jossa nimenomaan uhrin näkökulma nostetaan voimakkaampaan asemaan eli se, mikä on oikeudenmukainen rangaistus, jotta teko sovitetaan uhrin ja yhteiskunnan silmissä. Mitä tulee resursseihin, niin resurssit ovat tässä esityksessä mukana ja ne on kehysriihessä turvattu, joten tämä voidaan hyvillä mielin toteuttaa. Myös nyt käsittelyyn tuleva ehdotus on osa rangaistusten kiristämisen ohjelmaa, josta nyt tuodaan pitkin syksyä esityksiä tänne eduskuntaan. Haluan korostaa, niin kuin myös äskeisessä keskustelussa, että rangaistuksella on monta erilaista tehtävää. Jos katsotaan pelkästään ennaltaehkäisevää vaikutusta, niin voidaan todeta, että ehkäpä suunnitelmallisissa talousrikoksissa voi olla, että kova rangaistus estää niitä hyvin voimakkaastikin. Mutta entäpä intohimorikokset, päihteiden alla tehdyt rikokset? Niissä se ei välttämättä estä niin paljoa. Mutta onko se peruste poistaa vaikkapa huumausainerikollisuuden tai kovien, törkeiden pahoinpitelyjen tai päihteiden alla tehtyjen seksuaalirikosten kovia rangaistuksia? Ei varmasti ole, vaan myös oikeudenmukainen teon sovittaminen on rangaistusten yksi merkki. Rangaistusjärjestelmän täytyy siis nauttia yleistä luottamusta, ja viime kädessä tämä sali päättää arvopohjaisesti siitä, minkälaisia rangaistuksia mistäkin teoista tulee. Erityisen ongelmallisena pidän tilanteita, joissa rikollisuuskierrettä ei saada katkaistua ensimmäisenkään vankilakerran jälkeen vaan rikoksentekijä uusii tekonsa. Nyt käsiteltävänä olevan esityksen tarkoituksena on kiristää rikoksenuusijoiden rangaistuksia. Suomen rangaistusjärjestelmä on rakennettu niin, että rikoksesta tuomittu ei pääsääntöisesti suorita koko tuomiotaan vankilassa. Rangaistusjärjestelmämme sisältää kaksi erilaista tapaa siinä, kuinka pitkä osa rangaistuksestaan ehdottomaan vankeusrangaistukseen tuomitun tulee suorittaa vankilassa ennen kuin hänet vapautetaan ehdonalaisesti. Pääsääntö on kaksi kolmasosaa vankeusrangaistuksesta. Ensi kertaa ehdottomaan vankeuteen tuomitun kohdalla määräaika on lyhyempi, puolet vankilatuomiosta. Ensimmäistä kertaa vankilaan tuomittuja on pääosin perusteltua kohdella hieman lievemmin kuin rikoksenuusijoita — ehdonalaiseen vapauteen tuomion loppusuoralla. Tämän tarkoituksena on mahdollistaa tuomitun sopeutuminen yhteiskuntaan ja pyrkiä ennaltaehkäisemään rikoksen uusimista. Pidän kuitenkin ongelmallisena, että rikoksenuusija pääsee hyödyntämään tätä ensikertalaisuusedellytystä nykyisin aina, kun edelliseen rikokseen syyllistymisestä on kolme vuotta. Nyt annettavassa hallituksen esityksessä on kuitenkin kysymys siitä, onko oikeudenmukaista, että myös monet rikoksensuusijat vapautuvat vankilasta suoritettuaan vain puolet vankeusrangaistuksestaan. Näin rikoslaissa nykyisin säädetään. Edellytyksenä on, ettei rikoksenuusija edellisen vapautumisen jälkeisen kolmen vuoden aikana syyllisty rikokseen, josta seuraa ehdoton vankeus. Rikoksensuusijaan siis sovelletaan samaa, pääsääntöä lyhyempää määräaikaa kuin ensi kertaa vankeusrangaistukseen tuomittuun, jos hänellä on takanaan kolme vuotta rikoksetonta aikaa edellisen vapautumisen jälkeen. Tässä esityksessä rikoslakia ehdotetaan muutettavaksi siten, että rikoksettoman ajan vaatimus olisi viisi vuotta. Tämä myös vastaa alkuperäistä aikaa, josta säädettiin jo vuonna 1944. Esityksellä on tarkoitus lisätä rikosoikeusjärjestelmän oikeudenmukaisuutta ja hyväksyttävyyttä. Tällä muutoksella kovennettaisiin rikoksenuusijoiden rangaistuksia. Esityksellä halutaan parantaa ehdonalaisjärjestelmää nykyistä oikeudenmukaisemmaksi ja uskottavammaksi. Tämä on tärkeää järjestelmän uskottavuuden kannalta kokonaisuutena. Ehdotettavan muutoksen syynä on, että nykyistä kolmea vuotta on yleisestikin pidetty varsin lyhyenä. Oikeusjärjestelmän on tunnuttava oikeudenmukaiselta. Muutos parantaisi ehdonalaisen vapauttamisen järjestelmän oikeudenmukaisuutta, uskottavuutta — juuri sitä, mitä tässäkin salissa monet ovat vaatineet. Esitys ankaroittaisi seuraamusjärjestelmää jonkin verran. Korostan, että käytännössä muutos koskisi pääsääntöisesti vain rikoksenuusijoita. Muutoksesta seuraisi, että nykyistä useampi vanki suorittaisi pidemmän määräosan rangaistuksestaan vankilassa. Määräosa olisi useammalle kaksi kolmasosaa rangaistuksesta nykyisen puolen sijaan. Pidemmistä vankilassa suoritetuista tuomioista aiheutuisi Rikosseuraamuslaitokselle lisäkustannuksia yhteensä noin 2,2 miljoonaa euroa vuodessa.