Puhuja: Merja Mäkisalo-Ropponen
Puolue: sd
Päivämäärä: 2018-11-14 Arvoisa puhemies! Edustaja Vahasalolle täytyy nyt ensin sanoa, että se 20 miljoonaa on siis ensi vuoden budjetissa se syyslukukauden osuus ja vain se yksi ikäluokka, eli yksi ikäluokka kerrallaanhan tätä tehdään. Eli siinä mielessä se on ihan totta, että jatkossa ne kokonaiskustannukset ovat varmasti enemmän kuin 20 miljoonaa, mutta nyt ollaan tehty ensi vuodelle sitä vaihtoehtobudjettia. — Mutta näin näin se on laskettu, koska minä olin itse sitä katsomassa, että siitä se tulee se 20 miljoonaa. Suomen köyhyyden ja syrjäytymisen vastaisen verkoston Köyhyysraportti 2018 ilmestyi pari viikkoa sitten. Suomi sitoutui vuonna 2010 vähentämään köyhyys- tai syrjäytymisriskissä elävien ihmisten määrää 150 000:lla vuoteen 2020 mennessä osana EU:n Eurooppa Nyt näyttää selvältä, ettei tämä tavoite toteudu. Köyhyys on vähentynyt 2010‑luvulla vain vähän. Pienituloisten toimeentuloa ovat viime vuosina vaikeuttaneet perusturvaetuuksien leikkaukset ja jäädytykset. Ajanjaksolla 2012—2015 sosiaalietuuksiin tehdyt muutokset olivat pienituloisia suosivia, mutta vuoden 2015 jälkeen tehdyt muutokset ovat heikentäneet pienituloisten asemaa. Perusturvaetuuksien ostovoima on jäänyt jälkeen yleisestä kustannusten kehityksestä, ja se heikentyy myös tulevina vuosina, jos tehtyjä leikkauksia ei kompensoida ja etuuksiin vaikuttavien indeksien jäädytystä peruta. SOSTEn selvityksen mukaan leikkaukset ovat osuneet etenkin työttömiin, lapsiperheisiin ja opiskelijoihin. Sairaiden olosuhteisiin ovat vaikuttaneet terveydenhuollon asiakasmaksujen korotukset sekä vuosina 2016 ja 2017 tehdyt lääkekorvausten leikkaukset. Lapsiperheisiin on vaikuttanut lapsilisän määrän alentuminen ja lapsilisien indeksisidonnaisuudesta luopuminen. Lasten ja nuorten tilannetta ovat vaikeuttaneet leikkaukset varhaiskasvatuksesta, koulutuksesta ja nuorisotakuusta. Nuorisotakuun rahoitus on selvästi vähentynyt, ja takuu onkin voimassa enää vain nimellisesti, sillä siihen ei ole varattu työllisyys- ja koulutusmäärärahoja. Nyt nuorten työttömyys on lähtenyt jälleen kasvuun. Opiskelijoiden tilanne on myöskin huomattavasti huonontunut. Kaiken kaikkiaan nämä leikkaukset voivat olla jopa neljännes opiskelijan perustoimeentulosta. SDP haluaa parantaa erityisesti heikoimmassa taloudellisessa asemassa olevien tilannetta, ja siksi vaihtoehdossamme panostamme köyhyyden vähentämiseen ja osallisuuden lisäämiseen. Ikäihmisten kohdalla myös palveluilla on tärkeä merkitys inhimillisen elämän varmistajina, ja onkin surullista, että tämän hallituksen aikana ikäihmisten palvelut ovat edelleen heikentyneet hallituksen hienoista kärkihankkeista huolimatta. Tarvitsemme siis ehdottomasti vanhusasiavaltuutetun, jonka tehtävänä on rohkeasti tuoda epäkohtia esille. Köyhyysraportissa tuodaan esille myös aktiivimallin ongelmat. Huhti—kesäkuussa 2018 ansiopäivärahaa saaneista joka kolmas sai etuuden alennettuna, Kelan työttömyys-etuuksien saajista 38 prosenttia. Aktiivimallin sijasta työttömiä autettaisiin parhaiten työelämään esimerkiksi ammatillisen työvoimakoulutuksen, palkkatukisetelin ja kuntapohjaisen työllisyysmallin avulla. Erityisen tärkeää olisi palauttaa nuorisotakuu ja vahvistaa sen toimeenpanoa sekä poistaa järjestöihin palkkatuella työllistämistä estävän 4 000 henkilötyövuoden rajoite. Arvoisa puhemies! Kuten debatissa sanoin, nyt olisi tulevaisuusinvestointien aika, ja siksi SDP haluaa vaihtoehtobudjetissaan panostaa koulutukseen, tieteeseen ja tutkimukseen. Me emme pärjää palkkakilpailulla, me pärjäämme osaavalla ja koulutetulla kansakunnalla ja sillä, että olemme tieteen, tutkimuksen ja innovaatiotoiminnan kärkimaita. Tämän takia SDP:n vaihtoehdossa resurssit laitetaan kuntoon kaikilla koulutusasteilla. Lopuksi, arvoisa puhemies: On hyvä, että hallituksen omassa esityksessä on nostettu esille ilmiöpohjaisen budjetoinnin käsite. Mutta koko kestävän kehityksen ottaminen tarkasteltavaksi ilmiöksi on liian laaja. Ilmiöpohjaisessa budjetoinnissa on kysymys lähestymistavasta, jossa budjettia ja laajemmin harjoitettua politiikkaa tarkastellaan jonkun ilmiön tai asiakokonaisuuden näkökulmasta. Ilmiöpohjaisessa tarkastelussa kootaan yhteen samaan ilmiöön tai asiakokonaisuuteen liittyvät määrärahat ja politiikkatoimet. Tärkeä osa ilmiöpohjaista budjetointia on politiikan vaikutusten arviointi kokonaisuutena. Budjetin yhteydessä se tarkoittaa, että arvioidaan kaikkien määräraha- ja muiden relevanttien päätösten vaikutus tiettyyn ilmiöön ja asiakokonaisuuteen, esimerkiksi päätösten vaikutus lapsiperheisiin tai hyvinvointiin. Ilmiöpohjaisessa budjetissa ymmärretään politiikan investointiluonne ja sen vaikutukset pitkällä aikavälillä. Investoinnit tuovat hyötyjä, jotka eivät yksittäisen vuoden budjetissa näy. SDP:n vaihtoehdossa on useita esimerkkejä ilmiöpohjaisesta budjetoinnista. Yhden vuoden talousarviossa asiaa on vaikea tuoda esille kokonaisuudessaan, mutta esimerkiksi lapsiperheköyhyyden vähentäminen tai digitaalisen osattomuuden torjuminen olisivat niitä ilmiöitä, joita tulisi tällä tavalla lähestyä, ei suinkaan kokonaan kestävä kehitys. Se ei ole oikea lähestymistapa ilmiöpohjaisessa budjetoinnissa.