Puhuja: Kari Kulmala
Puolue: sin
Päivämäärä: 2018-06-26 Arvoisa rouva puhemies! Hallituksen esityksellä ehdotetaan muutettavaksi maantielakia sekä eräitä muita liikennealan lakeja. Esityksessä esitetään perustettaville maakunnille valtiolta siirtyvät tienpitoon ja liikennejärjestelmäsuunnitteluun liittyvät tehtävät ja tehtävänsiirtojen täytäntöönpano. Maakuntien vastuulle kuuluisivat jatkossa liikennejärjestelmän toimivuus, liikenneturvallisuus, tie- ja liikenneolot, alueellinen tienpito, maankäytön yhteistyö ja toimintaympäristöä koskevien tietojen tuottaminen valtakunnalliseen liikennejärjestelmäsuunnitteluun. Voi jo nyt sanoa, että työtä riittää ja toivottavasti johto on mahdollisimman lähellä palveluiden tarvitsijaa. Suomen koko tieverkon pituus on noin 454 000 kilometriä. Asiakastyytyväisyyskyselyn perusteella maantieverkon käyttäjät ovat pääosin tyytyväisiä matkojen ja kuljetusten toimivuuteen maantieverkolla. Kuitenkin maantieverkon heikkenevä kunto ja rahoituksen alhainen taso näkyvät asiakastyytyväisyydessä laskevana trendinä teiden kunnon ja erityisesti talvihoidon suhteen. Vuoden 2017 alussa Suomen liikenneverkon korjausvelan arvioitiin olevan noin 2,54 miljardia euroa, vaikka hallitus on tällä kaudella sitä pyrkinyt voimakkaasti vähentämään. Korjausvelan kasvuun ja liikenneverkon kunnon huononemiseen on johtanut määrärahojen pitkään jatkunut liian alhainen taso. Tämänhetkisestä korjausvelasta noin 1,3 miljardia euroa kohdistuu maanteille, noin 1,1 miljardia euroa rautateille ja noin 40 miljoonaa euroa vesiväylille. Yksi monesti keskusteluissa esiin nouseva aihe on tienpidon laadunvalvonta sekä yleisesti perusväylänpidon rahoituksen riittävyys. Uskon, että tämä keskustelu ei koskaan lopu, eikä niin pidä tapahtuakaan. Vain keskustelun kautta pystymme pysymään ajan hermolla alati muuttuvassa yhteiskunnassa. Teiden ja katujen hoito on vaativaa ja vaatii oikeat välineet ja työntekijät. Tilastojen mukaan viime vuonna kantateiden kunto säilyi ennallaan mutta seutu- ja yhdysteiden kunto heikkeni. Korjausvelan kasvu on pysähtynyt, mutta vain hetkeksi. Hallituksen tarkoitus on ollut tehostaa ja parantaa tienhoitoa ja säästää valtion menoja, mutta seuraukset etenkin säästöistä nähdään viimeistään nyt. Helposti unohtuu, että teiden huono kunto ei ole välttämättä kunnossapitotyötä tekevien syy, vaan syy voi olla myös välineissä. Painetta tulee kohdistaa myös kunnossapitotyön urakoinnin kilpailuttamiseen sekä siihen, millaista työnlaatua kilpailutuksessa vaaditaan ja millainen työnlaatu hyväksytään. Tiestön kunnon rapistumisen salliminen on erittäin lyhytnäköistä, etenkin kun se tapahtuu liikenneturvallisuuden kustannuksella. Ei voi olla oikein, että samaan aikaan kun lapset luistelevat ja pelaavat jääkiekkoa yleisellä tiellä, hälytysajoneuvot ja koulutaksit yrittävät pysyä vaivoin tiellä, koska sitä ei ole hiekoitettu ja tien reunat ovat pehmoiset. Etenkin hälytysajoneuvoja odottaa hädässä oleva ihminen. Monesti hälytysajoneuvo tai koulutaksi tekee aamulla ensimmäiset jäljet lumiseen seutu- tai yhdystiehen. Tiemestaripiirien aikaan Suomessa oli kunnia-asia, että erityisesti oman paikkakunnan tiet olivat mahdollisimman hyvässä kunnossa. Nyt kilpailutuksen, urakoinnin ja aliurakoinnin aikana vastuukysymykset ovat hämärtyneet. Näyttäisi siltä, että mitä pidempi on kunnossapitotyön ketju, sitä useampi yritys ja yrittäjä ottaa oman siivunsa hinnasta, ja se ei ole tavallisen tienkäyttäjän etu. Yksi merkittävä seikka on tien kunnostukseen tarkoitettu kalusto. Tiemestaripiirien aikaan soratiet muotoiltiin tiekarhulla keväällä siten, ettei vesi seiso tiellä eivätkä tienreunat kasva heinää ja vesaikkoa. Syksyllä tie ajettiin tasaiseksi aurausten helpottamiseksi ja talvella poistettiin polanteet. Tarpeen mukaan tiet myöhemmin lanattiin traktorilla tai kuorma-auton alaterällä. Tällä hetkellä näitä tiekarhuja ei ole enää kovin paljon käytössä, eikä ole myöskään niiden käyttöön koulutettuja kuljettajia. Tiekarhu on kuitenkin ainut väline, jolla tien polanteet saadaan poistettua ja teiden kallistukset tehtyä yhdellä ajokerralla. Jatkossakin maakunnissa on huolehdittava, että käytössä on oikeanlaista kalustoa tien kunnossapitoon ja sitä käytetään niin kuin on tarvetta. Tienhoidon tulee olla myös oikea-aikaista. Olen itse monesti miettinyt, että määrittävätköhän teiden hoitoluokitukset ja lähtökynnykset liian tiukasti tekemistä.