Puhuja: Annika Saarikko
Päivämäärä: 2017-09-19 Yhtenä monista uudistuksistaan Sipilän hallitus on tuonut eduskuntaan alkoholilain kokonaisuudistuksen, mitä, kuten monet tässä salissa istuvat hyvin tietävät, on jo itse asiassa useamman hallituksen voimin taidettu tehdä. Eduskunnassa ei liene puolueita, jotka eivät olisi hallituksen riveissä tätä uudistusta olleet Aluksi hieman nykytilasta, miksi alkoholilain kokonaisuudistusta nyt on haluttu toteuttaa: Suomen nykyinen alkoholilainsäädäntö koostuu vuoden 1994 alkoholilaista ja sen nojalla annetuista 13 asetuksesta. Laki ja sen nojalla annetut asetukset kootaan nyt siis uudistuksessa mahdollisimman kattavasti yhteen lakiin, mitä jo itse asiassa vuonna 2000 uudistettu perustuslakimme edellyttää. Vanha säädäntö on ollut hajallaan laissa ja asetusten tasolla. On myös huomattava, että nykyisessä alkoholilainsäädännössä on vielä joitakin vanhentuneita ja kankeita säännöksiä aiemmasta vuoden 1932 väkiviinalaista ja vuoden 1969 alkoholilaista. Lain henki on nyt kirjoitettu tähän päivään. Kuvailen seuraavalla tavalla minusta tämän lain ytimen: Laki on kirjoitettu siis tähän päivään, kieltojen maailmasta maailmaan, jossa terveyshaittojen ehkäisyä unohtamatta henki on se, että elinkeinon tarpeet tunnistetaan, ihmisiin luotetaan ja tarpeetonta byrokratiaa puretaan. Lain rakenne ja tavoitteet ovat vahvasti terveyden ja hyvinvoinnin ja myös turvallisuuden puolella. On huomiota herättävää, että alkoholipolitiikkaa Suomessa johdetaan edelleen sosiaali- ja terveysministeriöstä — niin ennen ja niin myös jatkossa. Vanhasta laista säilyvät lupajärjestelmä, Alkon erityisasema ja viranomaisten rooli siinä, että vastuullinen toiminta säilyy. Näin on oltava myös jatkossa, koska alkoholi ei ole mikä tahansa hyödyke, se ei ole tavallista kauppatavaraa. On hyvä muistaa, että alkoholinkäyttö aiheuttaa yhteiskunnalle, yrityksille ja yksilöille miljardien eurojen välittömät ja välilliset kustannukset. Toki alkoholijuomien valmistus, myynti ja markkinointi tuottavat myös vastaavasti yhteiskunnalle merkittävästi verotuloja, erilaisille yrityksille huomattavia elinkeinotuloja ja alkoholin valmistukseen, myyntiin ja markkinointiin osallistuville ihmisille työtuloja. Mutta on avoimesti myönnettävä, että tämä kaikki ei kuitenkaan kompensoi niitä ihmisille aiheutuvia terveydellisiä ja sosiaalisia ja tätä kautta meille kaikille yhteisesti syntyviä taloudellisia haittoja, jotka ovat alkoholissa kiistattomat. Nämä asiat tunnistaen rakennamme nyt omavalvonnan ja kansalaisten vaikutusmahdollisuuksien lisäämisen sekä nykypäivän vaatimusten pohjalta entistä parempaa lainsäädäntöä. Uudistus liittyy myös hallituksen laajempaan normienpurun hankkeeseen. Esimerkiksi ravintolaelinkeinon toimintaa on laissa helpotettu monin tavoin, jopa siinä määrin, että ei ole minusta liioiteltua sanoa, että käsissämme oleva laki on yksi tämän vaalikauden merkittävimmistä yksittäisistä norminpurkuhankkeista. Arvoisa puhemies! Keskityn tässä puheenvuorossani nyt julkisen laajan keskustelun sijaan niihin kohtiin, joissa minusta lain todellinen ydin on tässä norminpurun osiossa. Yksi keskeisimpiä muutoksia laissa on työllistämisen kannalta ravintolayrittäjälle se, että ravintoloiden vastaavien hoitajien pätevyysvaatimuksia kevennetään. Jatkossa jokaisessa työvuorossa pitäisi lakiesityksen mukaan olla täysi-ikäinen vastuuhenkilö mutta hänelle ei asetettaisi nykyisen kaltaisia niin sanottuja erityisiä pätevyysvaatimuksia. Tältä henkilöltä vaadittaisiin ainoastaan alkoholipassi, joka on käytännössä osoitus siitä, että työntekijä hallitsee alkoholilain perusasiat. Tämän seurauksena arvioimme, että etenkin perhe- ja matkailuravintoloiden ja kausiluonteisten ravintoloiden on helpompi saada työvoimaa ja suunnitella työvuoroja. Toisaalta norminpurku näkyy siinä, että ravintoloiden aukiolot vapautetaan kokonaan. Alkoholijuomien anniskelu sallitaan ravintolan oman ilmoituksen perusteella enintään aamuneljään, ja asiakkaat saavat nauttia alkoholijuomiaan enintään aamuviiteen. Ravintola voi kuitenkin nykyisestä poiketen päättää aukioloistaan vapaasti. Kaikki ravintolat saavat myös jatkossa anniskella kaikkia alkoholijuomia, eli jako A-, B- ja C-lupiin poistuu, ja ravintolat saavat myydä alkoholijuomia asiakkaille mukaan samoin ehdoin kuin kaupatkin. Niin ikään ravintoloiden tarjoilemien alkoholijuomien annoskokoja koskevista rajoituksista luovutaan kokonaan. Valmistajat, tukkumyyjät ja ravintolat saavat jatkossa esitellä myös väkevien alkoholijuomien valikoimaansa esimerkiksi verkkosivuillaan. Erityisesti valmistajille tämä on tervetullut ja odotettu muutos. Nykyisin ravintolan henkilökuntaan kuuluvan on oltava lakimme mukaan täysi-ikäinen, poikkeuksena 16 vuotta täyttäneet alan opiskelijat. Jatkossa 16 vuotta täyttäneet saisivat anniskella vuorovastaavan valvonnassa eli tehdä tätä työtä. Huomattavaa on sekin, että usean ravintolan yhteiset anniskelualueet ovat nykyisin kiellettyjä. Uuden lain myötä anniskelualueet, siis ne yhteiset, ovat jatkossa mahdollisia, jolloin ruuan voi jatkossa monen yrityksen niin sanotulla food court ‑alueella ostaa yhdestä yrityksestä ja alkoholijuoman toisesta ja istua ihan siihen samaan pöytään niitä nauttimaan. Arvoisa puhemies! Norminpurkuun liittyvistä asioista nostettakoon esiin sekin, että esimerkiksi musiikki- ja muiden festivaalien ei tarvitse enää hakea tilapäistä anniskelulupaa joka vuosi uudelleen. Myös ravintoloiden niin sanotut happy hour -tarjoukset sallitaan, ja kyllä: jatkossa sen kuuluisan oluttuopin saa lain 36 §:n 2 momenttiin perustuen kuljettaa terassille jalkakäytävän yli. Isossa kuvassa tämä kaikki kuitenkin liittyy siihen, että aikaisemmin ei ehkä ole liiemmin luotettu sen enempää yrittäjiin kuin kansalaisiinkaan, vaan on sen vanhan, aina suomalaisessa keskustelussa esiin pompahtavan kieltolain hengessä pyritty säätelemään kaikkea mahdollista. Tämän kaiken valvonta ei myöskään ole ollut erityisen yksinkertaista, yksiselitteistä tai edes yhdenmukaista. Maailma on kuitenkin muuttunut, ja tämä näkyy nyt uudelleen kirjoitetussa alkoholilaissa. Toisaalta on tärkeää huomata, että edelleen lain mukaan on riittävästi mahdollisuuksia reagoida mahdollisiin ongelmatilanteisiin. Tiedämme, että alkoholin äärellä sellaisiakin syntyy. Yrittäjien on siis kuitenkin esimerkiksi tehtävä omavalvontasuunnitelma, jossa riskejä ennakoidaan. Ajatus omavalvontasuunnitelmasta lähtee kuitenkin siitä, että yrittäjä itse tietää mahdolliset riskit parhaiten. On ihan selvää, että nämä riskit ovat erityyppisiä fine dining -paikoissa kuin lähikuppiloissa. Tämä omavalvontasuunnitelma käydään läpi koko henkilökunnan kanssa. Uuden kulttuurin jalkauttamisesta on käyty hyvää keskustelua elinkeinoelämän kanssa. Siellä otetaan, tietojemme mukaan, tämä omavalvontasuunnitelma erittäin tosissaan. Kun yksityiskohtaisista säännöistä siirrytään kohti luottamusta ja toisaalta syvempää paneutumista omavalvontaan, uskon, että seurauksena on parempi lopputulos. Tämä vaatii ajattelutavan muutosta, johon vaaditaan sekä jalkauttamista että keskustelua niin elinkeinon edustajien kuin vaikkapa niiden paikallisten, alueellisten alkoholivalvojien välillä, ja tähän työhön kutsutaan nyt eri tahot keskustelemaan aiheen tiimoilta. Arvoisa puhemies! Merkittävää tässä laissa — tänä erikoisoluiden ja pienten yrittäjien aikakautena — on myös se, että uutena asiana määrittelemme käsityöläisoluet, joita niiden valmistajat saavat myydä suoraan valmistuspaikalta. Tämä on ollut pitkään puheenaiheena. Pienen panimon tuotteina eli niin sanottuina käsityöläisoluina pidettäisiin lähtökohtaisesti maltaista käymisen avulla valmistettuja, vahvuudeltaan enintään 12-prosenttisia