Puhuja: Eeva-Maria Maijala
Puolue: kesk
Päivämäärä: 2017-04-25 Arvoisa puhemies! On todella upeaa ja hienoa, että me saimme Hossan kansallispuiston satavuotiaan Suomen kunniaksi. Sain olla tässä prosessissa mukana alusta alkaen, ja olen todella iloinen siitä, että me tämän tuloksen nytten saimme ja saimme aika hyvän lainkin siihen. Me saimme hyvän lain sen ympärille. Kävin 90-luvulla ekan kerran Hossan alueella ja ihastuin jo silloin siihen alueeseen. Olen itse tosiaan pohjoisempaa ja itse suojelualueen keskellä asuva henkilö, mutta kun minä näin tuon alueen, totesin, että on muuten mahtavaa aluetta. Se on todellakin aidointa Kainuuta, ainakin minun silmissäni. Ympäristövaliokunnassa keskusteltiin tästä asiasta hyvin paljon. Otimme myöskin maa- ja metsätalousvaliokunnan lausunnon todella vakavasti, ja keskustelimme asiasta todella paljon. Metsästys ja kalastus on osa paikallista kulttuuria, ja oli tärkeää, että ne myöskin säilyivät tämän alueen toiminnoissa, jotta Hossan alue pysyy semmoisena kuin se on tähänkin asti ollut; metsästyslain 8 §, josta äsken jo mainittiin, kuitenkin sanoo, että metsästysoikeus kansallispuistojen alueella on tarkoitettu vain paikallisille. Jos Jos me olisimme alkaneet sitä muuttamaan, niin sen jälkeen olisi pitänyt käsitellä myöskin luonnonsuojelulakia, ja olisi tarvittu ilmeisesti uusi perustuslakivaliokunnan käsittely ja monta muutakin asiaa, ennen kuin tämä asia olisi saatu tarkemmin ja kokonaisuudessaan käsiteltyä. Minun mielestäni on todella tärkeää ja arvostettavaa, että me pysyimme tässä perusperiaatteessa, että oikeus metsästää kansallispuistossa kuuluu vain paikallisille. Minä pidän todella tärkeänä sitä, että paikallisilla on olemassa edes joitakin erityisiä oikeuksia. Ei meillä syrjäisten alueiden ihmisillä kovin paljon niitä erityisiä oikeuksia enää ole. Mutta nyt sitten kotikuntalaki: sehän sanoo, saatko sinä metsästää sen paikkakunnan alueella. Viime viikolla jätin lakialoitteen metsästyslain 8 §:stä sen mukaan, että ihmisen pitäisi olla kirjoilla edellisen vuoden viimeinen päivä, jotta hän voisi käyttää sitä paikkakuntalaisen metsästysoikeutta valtion mailla. Nyt on tultu siihen tilanteeseen, että hyvin moni henkilö on muuttanut kirjansa esimerkiksi Savukoskelle justiinsa ennen metsästyskauden alkamista ja he ovat muun muassa UK-kansallispuistossa metsästäneet paikallisena henkilönä ja sen jälkeen metsästysajan loputtua ovat vaihtaneet kirjansa takaisin muualle eivätkä ole jättäneet senttiäkään paikkakunnalle ja ovat heikentäneet tätä paikallisten oikeutta metsästää sillä alueella. Tätä minä pidän sen takia erittäin pahana asiana, että sen jälkeen siinä on metsästystä laajennettu todella paljon, ja nyt jos tätä kotikuntalakia jatkossakin käytetään väärin, niin sen jälkeen tapahtuu todellakin se, että se metsästys on säätelemätöntä sillä alueella. Paikalliset kyllä arvostavat ja kunnioittavat sitä, eli he eivät kovin paljon metsästä eivätkä metsästä yli sen, mitä siellä pystyy metsästämään. Esimerkiksi metsästysaikoja pystytään säätelemään hyvinkin tarkasti niin, että ei metsästetä liikaa sillä alueella. Myöskin kalastuspuolen asiasta käytiin keskustelua hyvin paljon. Siinähän kävi niin, että paikalliset menettivät jonkin verran mahdollisuuksia kalastaa tietyissä järvissä, joissa he ovat tottuneet kalastamaan, mutta niin kuin aikaisemminkin tuli esille, niin kansallispuiston rakentaminen on aina kompromissi, eli kaikki eivät voi olla missään tapauksessa siinä voittajina. Kansallispuistoista vielä sen verran, että meillä on vielä sillä rintamalla paljon töitä. Muun muassa Pohjois-Karjalassa, tarkoitan, Etelä-Karjalan, Karjalan alueella, siellä ei ole kansallispuistoja, elikkä pitäisi miettiä, että sinne... — anteeksi, Pohjois-Karjalassa on, mutta etelämpänä Karjalan alueella, siellä ei ole kansallispuistoja. — Elikkä meillä on kuitenkin ihan valkoisiakin alueita Suomessa, liikaakin, vielä jäljellä. Mutta sitten tämä kansallispuistojen ylläpito. Nyt on todella huolestuttavaa se, että määrärahat pienenevät, kansallispuistojen määrä on lisääntynyt. Samasta Metsähallituksen momentista joudutaan maksamaan myöskin Metsähallitukselle siirrettyjen rakennusten, koskien muun muassa Linnansaarta ja kaikkia tällaisia, ylläpito. Miten me jatkossa pystymme pitämään yllä meidän hienon kansallispuistoverkoston kaikki mökit, pitkospuut, tulistelupaikat ja kaikki nämä? Miten me saamme yleisen turvallisuuden, siisteyden, polttopuut ja kaikki nämä pidettyä yllä? Meillä on todella paljon töitä siinä, että me todellakin saamme huolehdittua näistä puistoista jatkossakin.