Puhuja: Arto Satonen
Puolue: kok
Päivämäärä: 2017-12-11 asiat tosiasiallisesti ovat. Mutta jos lähdetään siitä liikkeelle, mikä on tämän yhteiskunnan kaikkein suurin haaste, niin se on liian matala työllisyysaste. Se on kansantaloudellinen haaste mutta ennen kaikkea haaste niiden ihmisten kannalta, jotka ovat työttöminä. Se on kansallisen eheyden kannalta aivan ykkösasia, että meidän työllisyysasteemme on korkea, ja aivan kuten Eero Lehti kuvasi, niin vaikka edes osittaisessa työpanoksessa, vaikka sitten jonkun negatiivisen tuloveron kautta saa lisää tuloa tai muuta, mutta se, että ihmiset ovat kiinni työelämässä ja osallisina tässä järjestelmässä, on ihan ykköstavoite. Silloin kun me siihen tavoitteeseen pyrimme, meidän täytyy toimia niin, että tässä maassa työllistäminen on kannattavaa ja työn tekeminen on kannattavaa. Tässä suhteessa, jos me katsomme, mitä on tapahtunut, on pakko myöntää, vaikka itsekin olin tukemassa edellistä hallitusta, että sillä kaudella me saimme aikaan isoissa kysymyksissä tuli eläkeratkaisu, saatiin aikaan yhteisöveron alentaminen — mutta siinä avainasiassa, millä se työllistymisen kynnys alenee, me emme saaneet yhtään mitään aikaan. Sen sijaan tämä hallitus on lähtenyt aivan eri tavalla tätä ongelmaa ratkaisemaan. Siellä on tehty monia muutoksia, on pidennetty koeaikaa, on lyhennetty takaisinottovelvoitetta, on muutettu ansiosidonnaista työttömyysturvaa, johon tämäkin uudistus nyt liittyy, ja on tehty kilpailukykysopimus, jota tässä salissa vasemmistoliittoa lukuun ottamatta kaikki silloin kannattivat, kun se tehtiin. On tehty paljon asioita, jotka ovat vieneet oikeaan suuntaan ja jotka ovat osaltaan olleet vaikuttamassa merkittävästi siihen, että tosi moni suomalainen, kymmenettuhannet ihmiset, jotka eivät olleet aikaisemmin töissä, Tämä on se aivan avainasia, ja tämä ei ole mitään rakettitiedettä, tämä sama on tehty Ruotsissa, tämä sama on tehty Saksassa, kuten täällä edellisessä puheenvuorossa kuultiin, kenen toimesta nämä uudistukset Saksassa tehtiin. Tämä on se iso linja, nimenomaan se työn linja, että meidän on lähdettävä siitä, että uudistukset, joita tehdään, ovat sellaisia, että ne lisäävät työllisyyttä eivätkä vähennä sitä, ja silloin meidän pitää sitä yhtälöä parantaa, että jonkun kannattaa jollekin töitä tarjota ja jonkun kannattaa niitä töitä ottaa vastaan. Se on viime kädessä kaikkein parasta eriarvoisuuden torjuntaa, että ihmiset pääsevät työttömyydestä töihin, koska työttömyys on kaikkein suurin yksittäinen eriarvoisuuteen vaikuttava seikka, varsinkin kun me tiedämme, kuten täällä aikaisemmin muun muassa edustaja Suutari sanoi, että jo kolmen kuukauden työttömyyden jälkeen on tuplatodennäköisyys sille, että ihmisestä tulee pitkäaikaistyötön, ja jokainen meistä tietää, kuinka moni pitkäaikaistyötön on ainakin vaarassa syrjäytyä tästä yhteiskunnasta, tai ne nuoret, jotka eivät pääse työelämään, jolloin ne kaikki uudistukset, joilla me voimme lisätä sitä, että mahdollisimman moni suomalainen on mukana työelämässä, ovat aivan ratkaisevia. Sanon vielä lopuksi, puhemies, sen — en halua enempää pitkittää pitkää keskustelua mutta totean vielä — että jos me nyt olemme sellaisessa tilanteessa, jota täällä edustaja Jarva aikaisemmin erinomaisesti kuvasi, että Kainuussakin ollaan tilanteessa, jossa on työvoimapula ja samaan aikaan runsas joukko työttömiä, jos se työvoimapula täytyy ratkaista sitä kautta, että me otamme ulkomailta työvoimaa tänne tekemään — ja ei minulla ole mitään ulkomaista työvoimaa vastaan vaan päinvastoin — niin onhan se nyt erikoinen tilanne, jos me emme saa järjestelmää toimimaan niin, että suomalaisille henkilöille löytyy töitä jopa sieltä omalta alueelta. Nyt me tiedämme, että tällä hetkellä eniten avoimia työpaikkoja on Uudellamaalla ja eniten on myös työttömiä Uudellamaalla, toiseksi eniten avoimia työpaikkoja on Pirkanmaalla ja myös työttömiä on toiseksi eniten Pirkanmaalla. Enää kyse ei ole pelkästään edes alueellisesta liikkuvuudesta. Vielä sanon, kun nyt puhutaan näistä haastatteluista: Sekö on sitten ihmisistä välittämistä, että annetaan passiivinen tuki kotiin? Ei todellakaan ole vaan se, että ihmisistä ihmisistä oikeasti huolehditaan, joku kysyy, mitä heille kuuluu, miten heillä menee ja mitä on tehtävä, millä tavalla voimme auttaa sinun työllistymistäsi. Minä en halua puhua mistään tempputyöllistämisestä, minä olen aktiivisen työvoimapolitiikan kannattaja, mutta on niin, että on oltava myös kannustimia, ei voida pelkästään jakaa porkkanaa vaan on oltava myös kannustimia, jotta päästään siihen lopputulokseen, että mahdollisimman moni löytää sen polun takaisin työelämään. Aivan lopuksi haluan sanoa, että haluan antaa tässä kiitoksen Jari Lindströmille siitä, miten olette toiminut työministerinä. Suomi on ottanut pitkiä askeleita oikeaan suuntaan.