Puhuja: Hannu Hoskonen
Puolue: kesk
Päivämäärä: 2019-01-10 Yksi karmeimpia fraaseja, mitä minä olen kuullut tässä talossa, on se, että politiikkaa tehdään ajassa, mutta niinhän se kuitenkin on. Siinä ollaan, missä ollaan. Ja kun tämä Sipilän hallitus aloitti silloin kevätkesällä 2015, silloinhan julkisen talouden asema oli todella kurja. Pakkohan se on meidän myöntää. Olimme komission tarkkailulistalla, ja kolmesta Euroopassa toimivasta laitoksesta, jotka arvioivat julkisen talouden tilaa ja Suomen valtion rahoitusasemaa, kolmesta suuresta reittarista, kaksi näytti jo peukalon alaspäin. Yksi meidät pelasti, en muista sen firman nimeä nyt, mutta kuitenkin kaksi luottoluokittajaa näytti meille jo alaspäin, mikä olisi tarkoittanut, että valtionvelan korko olisi lähtenyt nousuun ja 100 miljardin velalla olisi yksi prosentti vienyt meiltä miljardin budjetista pois. Tämähän oli lähtötilanne. Muistaakseni se oli Standard &amp; Poor’s, joka näytti vielä meille peukkua, että ollaan vielä entisellä luottoluokitustasolla, elikkä ei näytetä miinusta, vaan ollaan entisellään. Se taisi meidät pelastaa, että emme joutuneet siihen kurimukseen, että olisimme joutuneet maksamaan lisää valtionvelan korkoa jo ottamistamme veloista. Tämä oli lähtötilanne, ja hallitusohjelmassa 4 miljardia leikattiin, tehtiin 4 miljardin leikkaukset, paljon uudistuksia. Sitä, toteutuvatko kaikki uudistukset, emme vielä tiedä, mutta kuitenkin esimerkiksi valtiontalouden rahoitusaseman paraneminen on valtavan iso asia, ja kaikkein suurin ehdottomasti, että työpaikkoja on tullut nyt se 120 000 lisää. Silloin kun Sipilän—Orpon hallitus aloitti, niin meillä oli työllisyysaste 67,7 prosenttia. Nyt se on jo yli 72 tällä hetkellä, Sitähän se käytännössä on. Tällä hetkellä kun katsotte Suomessa, missä tapahtuu, niin kaikkialla Suomessa tapahtuu. Se on se valtava muutos, mikä on tapahtunut. Olen ihmetellyt, minkä takia esimerkiksi metsien hakkuuta demarien puolelta on pyritty jarruttamaan, että ei saisi hakata tai asetetaan joku keinotekoinen katto, vaikka meillä on Metsäntutkimuslaitoksen, nykyisen Luken, mukaan valtavat metsävarat. Edelleen meillä on noin miljoonan 1800‑luvun lopulla tämä alkoi, ja nyt meillä on tarkat tilastot siitä. Joka vuodelta löytyy Metsäntutkimuslaitokselta, nykyiseltä Lukelta, ihan julkista tietoa, voitte etsiä vapaa-aikananne. Mutta joka tapauksessa, kun katsoo tätä valtiontalouden ja julkisen talouden kehitystä, voi sanoa, että rakenteellisia uudistuksia on tehty, yli 300 normia on purettu. Se on liian vähän, minä myönnän sen avoimesti, mutta kaikkea ei kerkeä tähänkään aikaan tehdä. Lisää olisi pitänyt purkaa, ehdottomasti pitää purkaa, ja toinen on, että työmarkkinoiden jäykkyyttä pitää poistaa. Joustoja pitää työmarkkinoille saada lisää. — Jäykkyyksiä meillä on edelleen. Kun vertaamme eurooppalaiseen työmarkkinapolitiikkaan, niin aivan varmasti meillä on jäykimmät työmarkkinat koko Euroopassa. Mutta joka tapauksessa, arvoisa puhemies, kun katsotaan sitten tulevaisuuteen, mitä meidän tulisi tehdä? Meidän tulee tehdä sillä keinoin, että pieni yritystoiminta tässä maassa menestyy. Kaikki me sen tiedämme, että julkisen talouden puolella meillä ei ole varaa lisätä työpaikkoja kovinkaan paljoa. Se on hyvin vähän, mitä sinne voidaan lisätä. Mieluumminkin, jos saadaan niin, että yksityinen puoli ja yrityspuoli voivat hyvin, tuotannollinen toiminta voi hyvin ja suomalaiset tehtaat toimivat hyvin ja kauppa käy ja vientisatamissa on ruuhkaa, niin kuin muuten tällä hetkellä on. Ystävänikin pääsi töihin satamaan. Oli pitkään työttömänä, mutta nyt pääsi satamaan töihin, kun vientisatamissa todella tapahtuu. Rekat kulkevat ja niin edelleen. Tämän takia puheet siitä, että me olisimme jotenkin epäonnistuneet, ja demarien antama kuva siitä, että kaikki menee päin prinkkalaa — nehän eivät pidä paikkaansa. Me viime vaalikauden jälkeen olimme komission tarkkailulistalla ja luottoluokittajien tarkkailulistalla. Kaikki me sen tiedämme. Jos me siinä pelissä olisimme hävinneet, me olisimme tänä päivänä kaulaa myöten vaikeuksissa, ihan varmasti. Kilpailukykysopimus, mikä silloin Sipilän johdolla neuvoteltiin viisaasti: Siitä lämmin kiitos työntekijöille ja työnantajajärjestöille, että he tekivät tämän sopimuksen. Se nosti meidän päämme pinnalle ja on parantanut meidän kustannuskilpailukykyämme lähes 10 prosenttia. Olimme pahimpia kilpailijamaita noin 10 prosenttia jäljessä, kun tämä hallitus aloitti. Nyt olemme saavuttaneet sen kustannuskilpailukyvyn. Tämän takia, arvoisa rouva puhemies, lopuksi totean vielä sen, se on totta, että kun konkurssipesää lähdetään hoitamaan — se on vähän niin kuin osakeyhtiö, joka menee nurin, ja sille määrätään pesänhoitaja — niin ei sitä pesänhoitajaa pidä mennä moittimaan siitä, että se poika poloinen on ottanut sellaisen homman vastaan, vaan kyllä hänelle on annettava työrauha. Toki osakeyhtiölaissa ja siinä lainsäädännössä se on turvattukin. Mutta kun julkista taloutta laitetaan kuntoon, niin pitää nyt sen verran kunnioittaa, että annetaan niille kunnia, jotka sitä työtä ovat tehneet, eikä niille, jotka ovat sen tulipalon sytyttäneet. Minä olen maalla asuessani oppinut sen, että kyllä niitä oksan ottajia on, kun olisi kasken kaatajia. Tässä keskustelussa tämä on tullut aika rajusti esille. Jos me emme saa ihmisille tässä maassa töitä... Onneksi nyt on saatu 120 000 työpaikkaa, ja jos meillä maltti riittää tässä kansakunnassa korvien välissä ja Suomen eduskunnassa, sama kehitys voi jatkua, koska meillä on uusiutuvat luonnonvarat ja sellaiset tuotteet, joilla me voimme pärjätä. Mutta jos me lähdemme prosenttikikkailuun ja kaivelemme vanhoja menneitä asioita, joissa joku teki väärin tai minkä teki oikein... Tärkeintä on tämä hetki, että pistämme rattaat pyörimään, pidämme ne pyörimässä ja annamme ihmisille työtä lisää. Se on selvä asia, että jos me keskitymme vaikka valtion tukien jakamiseen erilaisin