Puhuja: Sari Tanus
Puolue: kd
Päivämäärä: 2016-12-13 Ärade talman! Behandlingen av denna regeringsproposition i utskottet har varit mycket ångestfylld. Frågan har förorsakat ångest även för läkaren som har jobbat i hälsocentraler och i sjukhus av olika storlekar i över 25 år. Jag har jobbat också vid Vasa centralsjukhus. Nu försöker man alltför snabbt driva igenom en mycket stor och viktig social- och hälsovårdsreform. Arvoisa puhemies! Tämän hallituksen esityksen käsittely valiokunnassa on ollut hyvin ahdistavaa. Puhun itsestäni: Olen toiminut erilaisissa terveyskeskuksissa ja erikokoisissa — voi sanoa, että kaikenkokoisissa — sairaaloissa Suomessa yli 25 vuoden ajan. Nyt meillä on ollut valtavan tärkeä terveydenhuoltolain ja sosiaalihuoltolain muuttamiseen tähtäävä esitys, tämä päivystysuudistus, käsittelyssä, ja aikaa on ollut tavattoman, tavattoman vähän. Joku on kysynyt, minkä takia lähdin politiikkaan, ja olen tavannut vastata, että oikeastaan en koe, että olen lähtenyt politiikkaan, vaan olen lähtenyt mukaan niin, että yrittäisin olla hoitamassa yhteisiä asioita yhdessä toisten kanssa yhteiseksi hyväksi. Koen, että olen edelleenkin paremminkin terveydenhuollon ammattilainen, ja sen vuoksi on ollut hyvin ahdistavaa valiokunnassa nähdä, kuinka valtavan suuri ja tärkeä uudistus viedään sellaisella faartilla eteenpäin. Tässä on tietysti monia hyviä asioita — sosiaalipäivystystä lisätään ja sosiaalihuollon saatavuutta parannetaan, päivystysasioita parannetaan ja niin edelleen — mutta siellä on hyvin paljon sellaisia kysymyksiä, mihin pitää pysähtyä ja paneutua huomattavasti paremmin. Onko niitä päivystyksen yksiköitä, laajan päivystyksen yksiköitä, 12 vai 13, vai montako niitä on? Hallituksen esityksessä on ollut nyt, että niitä on 12. Minä ymmärrän, että meillä on monia paikkakuntia, jotka haluaisivat tuommoisen tittelin itsellensä, mutta hallitus esitti nyt sitä 12:ta. Täällä on esitetty monia hyviä puheenvuoroja tämän esityksen tärkeydestä. Haluaisin pysähtyä yksinkertaisesti yhteen keskeiseen elikkä tähän Vaasan keskussairaala -kysymykseen. Elikkä kun tultiin siihen, mitkä ovat ne kielelliset oikeudet, niin silloinhan pyysimme perustuslakivaliokunnalta lausunnon, ja perustuslakivaliokunta antoi lausunnon, että kaikista parhaiten nämä kielelliset asiat tulisi hoidettua Vaasan keskussairaalassa, joka toimii muutenkin erittäin hyvin. Tämä on aivan loogista, järkeenkäypää ihan ilman perustusvaliokuntaakin. Kaikki, jotka pysähtyvät tätä miettimään, ymmärtävät, että asia näin on. Toinen vaihtoehto, mikä tuotiin esille, on se, että velvoitettaisiin Seinäjoki lakipykälin toimimaan kaksikielisenä sairaalana. No, me kaikki tiedämme, että lakipykälä ei tee mitään sairaalaa kaksikieliseksi. Näen, että tässä ei ole kyse vain kielellisistä oikeuksista, vaan näkisin, että tässä on myös ja ennen muuta ihmisten terveydestä ja hyvinvoinnista kyse. Jos ajattelemme, että olisi kyse suomalaisista — omista vanhemmistamme, ikäihmisistä, tai toisaalta nuoresta äidistä sairaan lapsen kanssa — jotka laitettaisiin umpiruotsalaiseen sairaalaan ilta-, yöaikaan, ja tällaisia potilaita tulisi sinne silloin tällöin harvakseltaan, niin kuinka silloin — vaikka olisi kuinka hyvä kielitaito, mutta jos sitä kielitaitoa ei jatkuvasti pidetä yllä — voi riittävän hyvin kommunikoida? Me kaikki tiedämme, että jos itse olemme potilaana ulkomailla, niin kaikista tärkeintä on se, että tulemme ymmärretyiksi, pystymme ilmaisemaan oman vaivamme, tilamme niin, että tulemme ymmärretyiksi. Ja toisaalta jos ajattelemme, että olemme terveydenhuollon henkilökunnan roolissa, niin on erittäin tärkeää, että minä saan selvyyden, mikä potilasta vaivaa, mitä oireita on. Se kommunikaatio on kaikista tärkein, se olennaisin, asia. Ja jos ajatellaan tätä, niin tähän päivään mennessä en ole saanut vastausta, minkä takia nyt jo hyvin toimivaa Vaasan keskussairaalaa ei oteta todella tähän 13:nneksi. En tiedä, saanko vastausta. Joku sanoi, että se on politiikkaa, poliittisia päätöksiä. Tässä on kyse ihmisten terveydestä ja hyvinvoinnista, ja silloin minusta politikointi pitää laittaa sivuun ja miettiä, mikä on käytännön kannalta, asiakkaiden, potilaiden ja henkilökunnan kannalta, parasta. Ja tässä ei vielä ole kyse euroista, siitä että se tulisi kalliimmaksi, päinvastoin. Valiokunnassa käytiin monenlaisia keskusteluja. Niin kuin täällä on tullut jo esiin, on tullut esitys siitä, että tuo 45 §:n 3 momentti poistettaisiin. Sitä olin kannattamassa, olin kannattamassa sitä, että Vaasa lisättäisiin sinne 13:nneksi, ja kannattamassa myös sitä, että kunnalla ja sairaanhoitopiirillä olisi oikeus ympärivuorokautisen perusterveydenhuollon tai akuuttilääketieteen päivystyksen järjestämiseen keskussairaalan lisäksi myös muussa yksikössä, jos palvelun saatavuus sitä edellyttää eikä väestön tarvitsemia palveluja voida riittävästi turvata ensihoitopalvelun avulla. Minusta nämä edustaja Rehn-Kiven esittämät muutokset ovat aivan loogisia. Kuitenkin se syy, minkä takia esitän sosialidemokraattien ja vihreiden mukana koko tämän hallituksen esityksen hylkäämistä, on se, että tänne jää niin monia muitakin kohtia, joita pitää tarkastella tarkemmin. Täällä on moneen kertaan sanottu se, että hallitus sitoo alueiden kädet, ja näin todella on. Paikallinen, alueellinen tietotaito ja osaaminen on hyödynnettävä. Alueilla eri yksiköt tietävät alueensa ja sen, millä tavalla parhaiten voivat yhteistyössä toimia. Yhtenä pienenä esimerkkinä tästä esityksestä: esityksestä: Pienissä sairaaloissa, esimerkiksi niissä, joissa on monia hyviä leikkaussaleja — kun sanotaan, että "leikkaustoiminta, joka edellyttää leikkaussaliolosuhteita ja anestesiaa, kootaan niihin sairaaloihin, joissa on ympärivuorokautinen perusterveydenhuollon ja erikoissairaanhoidon yhteispäivystys" — edes poikkeuslupia ei voisi hakea mihinkään leikkaustoimintaan. leikkaustoimintaan. Anestesiologithan voivat käydä esimerkiksi hoitamassa kipupotilaita joissakin yksiköissä, ja anestesiaa ovat myös niin sanotut humaukset, elikkä voidaan tehdä toimenpiteitä vaikka paikallispuudutuksessa, mutta anestesialääkäri voi antaa apua muutaman minuutin relaksaatiolla tai hyvin lyhyellä nukutuksella, ja monissa tilanteissa tämä helpottaa toimenpidettä. Ja jos ajatellaan esimerkiksi vammaisia ihmisiä tai muuten erityiskohtelua tarvitsevia potilaita, niin tämäntyyppinenkin toiminta blokeerataan, leikataan pois. Että kyllä on hyödynnettävä paikallinen ja alueiden tietotaito ja osaaminen, tietynlainen sopiminen, ei voi tällä tavalla mennä kuin nyt esitetään. Sen takia yksioikoisesti tällä aikataululla ehdotukseni on, että tämä lakiehdotus hylätään. Olin kovin, kovin pettynyt enkä tähän päivään mennessä ole saanut vastausta siihen, minkä takia meidän pyyntöömme, esitykseemme, sosiaali- ja terveysvaliokunnassa ei suostuttu, nimenomaan siihen esitykseen, että olisimme ottaneet aikalisää ja helmikuun alussa, kun palaamme työpaikalle, olisimme aloittaneet tästä esityksestä, rauhassa katsoneet asioita, pykäliä eteenpäin. Uskoisin, että me olisimme saaneet paljon paremman esityksen aikaiseksi. Sitten muutama maininta tässä vielä aikaisempiin puheenvuoroihin liittyen. Valitettavasti edustaja Biaudet jo poistui, mutta hän sanoi jotakin tähän tyyliin: olemme nakertamassa sitä peruskiveä, jonka päälle Suomi on rakentunut. Eli hän puhui nimenomaan kielellisistä perusoikeuksista. Minä olen aivan samaa mieltä, nyt on kyse kielellisistä perusoikeuksista. Mutta me olemme puhuneet jo monista muista perusoikeuksista, mitä tässä maassa ollaan oltu nakertamassa. Kun tulin eduskuntaan, puhuin paljon alkuvaiheessa tyttöjen ja naisten opiskeluoikeuksista, työoikeuksista ja uralla etenemisen mahdollisuuksista myös heille, jotka eivät halua olla sitä pientä ihmistä surmaamassa.