Puhuja: Merja Mäkisalo-Ropponen
Puolue: sd
Päivämäärä: 2017-12-13 Arvoisa puhemies! Puhuttaessa talousarviosta puhutaan myös arvoista. Talousarvioesitys on arvojen ilmentymä. Hallituksen talousarvioesitystä lukiessa voi tehdä päätelmiä nykyisen hallituksen arvoista, jotka tulivat esille myös viime viikolla käydyssä välikysymyskeskustelussa. Hallitus lisää päätöksillään eriarvoisuutta. Olen surullinen siitä ylimielisyydestä, jota hallitus osoittaa opposition esittämää huolta kohtaan. Välikysymyksen jälkeen sain viestin kansalaiselta, jossa kysyttiin: "Missä kuplassa hallitus elää, kun se väittää, että koko Suomella menee hyvin? No, joillakin varmasti menee hyvin ja osalla jopa paremmin kuin koskaan ennen. Kuitenkin meitä on kasvava joukko, joilla ei mene hyvin, ja meistä hallitus ei tunnu välittävän." Arvoisa puhemies! Lapsiin panostaminen on paras tulevaisuusinvestointi, minkä voimme tehdä, ja siksi lapsiin kohdistuvat säästöt ovat aina huonoja valintoja. Esimerkiksi varhaiskasvatuksen säästöt tarkoittavat sitä, että työttömien lapset saavat vähemmän varhaiskasvatusta kuin muut ja suurissa lapsiryhmissä paljon apua ja tukea tarvitsevat lapset jäävät vaille tarvitsemaansa erityishuomiota. Nämä säästöt voivat tulla tulevaisuudessa kalliiksi, yhteiskunnallekin. Nuorten ja lasten eriarvoistumista lisäävät myös koulutussäästöt. Erityisen huolestuttava on ammatillisen koulutuksen ammatillisen koulutuksen tilanne. Ihmettelen suuresti, miten kuurot korvat hallituksella on ammatillisista oppilaitoksista tuleville viesteille. Amisbarometrin mukaan opiskelijat kokevat saavansa liian vähän opetusta. Ylen kyselyn mukaan opettajista vain 22 prosenttia uskoo uudistuksen pystyvän vastaamaan tulevaisuuden ammatillisen osaamisen ja työelämän tarpeisiin ja vajaa 13 prosenttia uskoi reformin voivan ehkäistä syrjäytymistä aiempaa paremmin ja vain 15 prosenttia opettajista uskoi, että jatkossa oppilaitoksissa pystytään takaamaan tasavertaiset jatko-opiskelumahdollisuudet kaikille ammattiin opiskeleville. Tavoitteet toki ovat hyvät, mutta ammatilliseen koulutukseen suunnatut säästöt vievät mahdollisuuden saavuttaa ne. Hallituksen myöntämät 30 miljoonan euron lisäpanostukset seuraaville vuosille eivät tule korjaamaan riittävästi tätä tilannetta. Arvovalinta on myös se, että hallituksen päätöksillä eläkeläisköyhyys kasvaa ja syvenee. Viimeviikkoisen välikysymyksen jälkeen sain myös seuraavanlaisen viestin eläkeläiseltä, jossa tämä ihminen pohti näin: "Hallitus ei taida tietää, missä köyhyydessä pienituloiset eläkeläiset elävät. Eikö ne usko, että rahat eivät nyt riitä ruokaan ja lääkkeisiin? Diabeteslääkkeitä minulla ei ole enää varaa ostaa. Kiitos siitä hallitukselle." Arvoisa puhemies! Haluan tuoda kuitenkin tähän keskusteluun myös toisenlaisen ja tulevaisuuteen katsovan näkökulman. Tulevaisuusvaliokunnassa olemme ottaneet jo pari kertaa kantaa politiikkajohdonmukaisuuteen. Aiemmin tänä vuonna olemme hyväksyneet Agenda 2030 ‑toimenpideohjelman. Hallituskin on toimenpideohjelmassaan korostanut, että Agenda 2030 on otettava huomioon hallituksen kaikissa toimenpiteissä. Valitettavasti hallituksen talousarvioesityksessä tämä yhteys on kovin löyhä ministeri Orpon vakuutteluista huolimatta. Tulevaisuusvaliokunnan mietinnössä Agenda 2030 ‑toimenpideohjelmasta korostettiin hyvinvointitalouden merkitystä. Se tarkoittaa muun muassa sitä, että bruttokansantuotteen lisäksi julkista taloutta tulisi arvioida ja suunnitella myös hyvinvointimittareita hyödyntäen. Valtiovarainministeriön vastaus valiokunnalle oli, ettei bruttokansantuotteen rinnalle tarvita uusia mittareita eikä hyvinvoinnin mittaaminen ole valtiovarainministeriön asia. Kansantalouden tulot ja menot sekä verot voidaan ministeriön mukaan laskea riittävän tarkasti bruttokansantuotteella. Kenties tämä rajoittunut näkökulma estää uudistamasta politiikkaa siihen suuntaan, että talousarvioon saataisiin eriarvoistamista vähentäviä toimenpiteitä, joissa kaikki ministeriöt olisivat mukana. Kenties tästä asenteesta johtuen päätöksenteossa talous ja hyvinvointi kulkevat omia latujaan, kun ne pitäisi saada kulkemaan rinta rinnan, aivan kuten Agenda 2030 ‑toimintaohjelmassakin korostetaan. Hyvinvointitalouden ja jo olemassa olevien hyvinvointimittareiden käytön avulla voisimme kenties paremmin ennaltaehkäistä tässäkin talousarviossa olevaa ongelmaa.