Puhuja: Hannu Hoskonen
Puolue: kesk
Päivämäärä: 2016-05-10 kansainvälisen avun antamisesta ja pyytämisestä ja siitä koskevasta päätöksenteosta on mielestäni erittäin hyvä, ja kuten tämän keskustelun aikana olemme kuulleet, asia on käynyt läpi erittäin pitkän valmistelun. Muistamani mukaan jo vuodesta 2008 asiaa on valmisteltu, ja hyvä, että nyt tämä asia saatiin eduskunnan käsittelyyn ja avun pyytämiselle ja antamiselle saadaan vahva lakisuoja ja semmoiset menettelyt, joihin voidaan turvautua, jos tilanne sitä vaatii. Euroopan unionihan sai aikanaan alkunsa Maastrichtin sopimuksella, vuonna 1992 tehdyllä sopimuksella, joka astui voimaan marraskuun 1. päivä 1993. Sieltä astihan Eurooppa on voinut nimittää itseään unioniksi. Euroopan unioni on virallisesti syntynyt erillisenä, itsenäisenä toimijana Euroopassa. Tästä alkaa sitten tietenkin näiden erilaisten toimintojen toimintojen saaminen kansalliseen lainsäädäntöön mukaan, ja sitten niille on tietenkin luotu säännöt, miten toimitaan eri tilanteissa. Suomi Euroopan unionin jäsenenä on mukana täysillä valtuuksilla näissä toimissa, ja pitää muistaa aina, että Suomi ja vain Suomi itse tekee päätöksen siitä, lähteekö se mukaan antamaan apua tai pyytääkö se apua johonkin tilanteeseen, johon olemme joutuneet. Toivon mukaan näitä tilanteita ei tule niin avunantajana kuin -pyytäjänäkään, mutta kuitenkin tämä mahdollisuus on olemassa, ja on äärimmäisen tärkeää, että pienet jäsenmaat, kuten Suomikin, eivät mahdollisen uhkaavan tilanteen tai kriisin syntyessä ole yksinään. Se on erittäin tärkeä huomio, ja siitä Suomella on oman historiansa kautta hyvinkin kipeitä kokemuksia. Toivon mukaan sellaisiin tilanteisiin emme enää koskaan ajaudu. Kuitenkin jokaisessa tilanteessa Suomi tekee itsenäisen päätöksen, onko mukana, ja voi toki syntyä joissakin olosuhteissa sellainen tilanne, on pakko antaa apua naapurille, joka on unionin jäsen. Pitää muistaa kuitenkin, että tällaiset tilanteet ovat äärimmäisen harvinaisia, mutta toisaalta aina on kuitenkin yleinen avunantovelvoite. Se on aina syytä muistaa. Kansainvälisen oikeuden periaatteet ovat kaikissa tapauksissa, kun tätä lakia sovelletaan, voimassa, ja kansainvälistä lakia sovelletaan, elikkä mitään villiä tilannetta tässäkään tilanteessa ei pääse syntymään. Tasavallan presidentti johtaa meidän ulkopolitiikkaa yhteistoiminnassa valtioneuvoston kanssa, elikkä tätä myöten tässäkin tapauksessa meillä on sovitut ja perustuslakiin kirjatut menettelytavat. Tältäkin näkökulmalta katsottuna tilanne on hyvässä hallussa ja siinä on sovitut menettelytavat, jotka Suomen eduskunta on hyväksynyt. Tämä laki täydentää näitä tilanteita oivallisesti. Tapauksesta riippuen on Suomen eduskuntakin aina mukana joko valiokuntien käsittelyn kautta taikka sitten mahdollisena selontekona, jonka hallitus antaa eduskunnalle siten, että eduskunta voi asiasta keskustella ja sen mukaan tehdä päätöksiä, millä keinoin ollaan mukana. Tärkeää kuitenkin on huomata se, että eduskunnalla on aina joka tapauksessa jonkunasteinen rooli, ja sen parlamentaarisen katteen saaminen asioille on erittäin hyvä asia. Samalla kun eduskunta tulee osalliseksi näihin mahdollisiin kriisitilanteen keskusteluihin, jaetaan tietoa myös kaikille kansalaisille mahdollisesta tapahtuvasta tai päällä olevasta kriisistä.