Puhuja: Hanna-Leena Mattila
Puolue: kesk
Päivämäärä: 2018-12-04 Arvoisa rouva puhemies! Tuulivoima on hyvä ja kannatettava asia. Se edustaa lähtökohtaisesti ympäristöystävällistä ja päästötöntä energiantuotantoa, jota ilmastonmuutoksen kourissa kamppaileva Suomi ja laajemmin maapallomme tarvitsevat. Tuulivoimateknologia kehittyy koko ajan. Voimaloiden korkeudet ja tehot ovat kasvaneet viime vuosien aikana, ja tieto niiden vaikutuksista ympäristöön ja asukkaisiin on vasta kokoamisvaiheessa. Meillä Raahessa on kokemusta tuulivoimarakentamisesta ja sen vaikutuksista lähiympäristöön yli viiden vuoden ajalta. Ensimmäinen tuulivoimapuisto rakennettiin senaikaisten ohjearvojen mukaisesti niin, että lähimmillään voimala sijoittui reilusti alle kahden kilometrin päähän pysyvästä asumuksesta. Jonkin ajan kuluttua alkoi tulla viestejä voimaloiden läheisyydessä asuvilta asukkailta, että lähellä sijaitsevien voimaloiden humahtelevat äänet tunkeutuivat seinien läpi ja saivat aikaan epämiellyttäviä fyysisiä tuntemuksia, jotka muuttuivat pian myös psyykkisiksi tuntemuksiksi. Eräässä tapauksessa tuulivoimayhtiö katsoi parhaaksi lunastaa talon, jotta sydänoireista kärsinyt perhe pääsi muuttamaan pois voimalan vaikutuspiiristä. Tuulivoimarakentaminen alkoi saada osakseen kritiikkiä luultavasti siksi, etteivät tuulivoimayhtiöt oikein kuunnelleet suunnittelualueen läheisyydessä olevia ihmisiä, ei kaavaprosessin eikä myöhemmin voimalaitosalueen rakentumisen myötä. Edelleenkin pallottelu siitä, kenelle kuuluu vastuu television näkymisen heikkenemisen syistä, jatkuu kaupungin, Digitan ja tuulivoimatoimijan välillä. Tasapuolisuuden nimessä on kuitenkin mainittava, että vastaantuloakin on ilmennyt, kun kirkkaat välkkyvät lentoestevalot vaihtuivat pysyvää punaista näyttäviin. Se, minkä me Raahessa opimme, on, että laboratorio-olosuhteissa määritettyihin raja-arvoihin emme oikein voi luottaa. Käytäntö näyttää tuovan luotettavimman kokemuksen siitä, mikä on sopivin etäisyys tuulivoimalan ja pysyvän asumuksen välillä. Vuonna 2014 sosiaali- ja terveysministeriö suositteli kahden kilometrin etäisyyttä, ja sellainen päätettiin ottaa tuulivoimakaavoituksemme ohjaavaksi tekijäksi. Yhdessä tarvittavien yva-selvitysten kanssa tämä on toiminut parhaiten ja on tuonut niin sanotun linnarauhan maaseudun asukkaiden ja tuulivoimatoimijoiden välille. Nykyään Raahessa on yli 60 pystyssä olevaa tuulivoimalaa, jotka ovat tehoiltaan 2,3—3,3 megawattia. Valmiita tuulivoimakaavoja on useita, ja meillä on potentiaalia yli sataan tuulivoimalaan, kun kaikki puistot todellistuvat. Vielä emme tiedä, mikä tulee olemaan puistojen kerrannaisvaikutus, kun olemassa olevien puistojen väliin rakentuu uusia voimalaryppäitä. Tässä me paikalliset päättäjät olemme luottaneet asiantuntijoiden arvioihin, toki huomioiden lähtökohtaisesti edelleen kahden kilometrin suojavyöhykesäännön. Nyt jo vuosien kokemuksella olisin toivonut hallituksen esitykseen tuulivoimaa koskevassa rakentamisessa asukasystävällisempää linjausta, joka olisi noudattanut sosiaali- ja terveysministeriön suositusta yva-menettelystä kaikille alle 10 tuulivoimalaa käsittäville puistoille. Niin ikään olisin toivonut pysyttäytymistä 30 megawatin kokonaisuudessa sen sijaan, että minimitaso nousee 45 megawattiin. On totta, ettei infraäänistä ole vielä kattavaa ja kiistatonta tutkimustietoa. Siksi olisinkin toivonut tuulivoimarakentamista ohjaavaan lainsäädäntöön varovaisempaa linjausta, kunnes kokemusta infraäänien vaikutuksista olisi kartutettu. Elämme aikaa, jossa maaseudun ihmiset ovat tuulivoiman vaikutusten koekaniineita, sillä suurista voimaloista on vasta kertymässä tietoa. Liikkeellä on myös paljon virheellistä tietoa, jossa annetaan ymmärtää, ettei tuulivoimaloiden koon tai tehojen kasvu lisää haittavaikutuksia. Arvoisa puhemies! Pidän tuulivoimarakentamista hyvänä asiana mutta haluan sen edelle nostaa haja-asutusalueen ihmiset, joiden terveys, asumismukavuus ja kiinteistöjen arvo ovat vaarassa, jos tuulivoimarakentaminen on liian lepsua.