Puhuja: Silvia Modig
Puolue: vas
Päivämäärä: 2017-05-11 Arvoisa herra puhemies! Median ja tiedonvälityksen luotettavuus on tällä hetkellä todella iso kysymys, ja Yle on ollut sen asian keskiössä kaikkien meidän tuntemien tapahtumaketjujen takia. Pidän erittäin surullisena, että hallintoneuvoston puheenjohtaja ei koe tätä Ylen kannalta erittäin kriittisen vuoden kertomuksen käsittelyä läsnäolon arvoiseksi. Maailmanlaajuisesti media on muuttunut. Me elämme valeuutisten aikaa ja me olemme nähneet sen, että valeuutisten vyöry saattaa jopa vaikuttaa ihmisten ajatteluun, mikä on erittäin erittäin vakavaa. Meillä pääministerin toiminta johti siihen, että luottamus Suomen lehdistön vapauteen on kärsinyt pahasti. Toimittajat ilman rajoja tiputti Suomen arvioissaan kärkipaikalta kolmannelle sijalle, syynä Sipilän tapa puuttua yksittäisen toimittajan työhön. Ja mikä vakavinta, Julkisen sanan neuvosto totesi, että Yle taipui tämän painostuksen edessä ja luovutti päätösvallan toimituksen ulkopuolelle. Tämä on nyt se kysymys, joka oikeasti vaikuttaa ihmisten luottamukseen Yleisradion suhteen. Mitään tulevia muutoksia, mitä Yleisradion kohdalla nytten esitetään tehtäväksi, ei voi tehdä arvioimatta tätä muuttunutta tilannetta. Tämä tilanne on muuttunut siitä tilanteesta, jolloin työryhmä tätä työtänsä teki. Tässä tilanteessa pidän ihan käsittämättömänä, että halutaan lisätä Yleisradion poliittista ohjausta. Jos strategia siirretään hallintoneuvoston päätettäväksi, se on poliittisen ohjauksen lisäämistä. Nykyinen käytäntö, jossa hallintoneuvosto vahvistaa suuntaviivat, on riittävä ja ollut tähän asti aivan toimiva. Hallintoneuvoston tehtävä on valvoa, että Yle toteuttaa sen laissa määriteltyä tehtävää, ei ottaa kantaa minkäänlaisiin sisällöllisiin kysymyksiin. Täällä hallintoneuvoston puheenjohtaja sanoi aikaisemmin, että on olemassa palomuuri ja strategialla ei oteta kantaa journalistisiin sisältöihin. Strategia on se kehikko, joka ohjaa yhtiön toimintaa. Strategiassa ei tietystikään linjata suoraan journalistista sisältöä määrääviä ajatuksia, mutta se luo välillisesti edellytykset sille, millaista sisältöä tehdään. Sillä, mitä tiloja Yleisradio omistaa, esimerkiksi studioita, on merkitystä siihen, millaisia ohjelmia ja sisältöjä tehdään. Ei sitä marginaalista ohjelmaa, jonka ei odotetakaan saavan vaikeille asiasisällöillensä miljoonien katsojamääriä, tehdä siinä suurimmassa ja kalleimmassa studiossa, vaan se tehdään siinä pienimmässä halvimmassa. Ja sillä, mitä studioita Yleisradio omistaa, on välillistä merkitystä siihen, mitä ohjelmasisältöjä tuotetaan. Se kummastuttaa minua, että ei ymmärretä strategian merkitystä välillisesti sisältöihin. Kun täällä on toistettu tätä Ylen strategiasta, silloin hallintoneuvosto päättää Ylen strategiasta viimeistä sanaa myöten, eikö niin? Se tarkoittaa sitä, että kuka tahansa meistä poliitikoista voi ehdottaa sinne lausetta poistettavaksi, toista lisättäväksi ja siten hyvin vahvasti poliittisilla näkemyksillään vaikuttaa siihen, millainen Ylen strategiasta muodostuu ja mihin suuntaan se Ylen toimintaa vie. Tuntuu, kun tätä keskustelua kuuntelee, että usealla meistä kansanedustajista on hämärtynyt se meidän roolimme suhteessa Yleen. Niin monessa puheenvuorossa tässäkin keskustelussa otetaan kantaa siihen, mitkä Yleisradion ohjelmat ovat hyviä, minkätyyppisiä sisältöjä pitäisi tehdä, mistä ohjelmasta tykättiin ja mistä ei. Mutta se ei ole meidän tehtävämme. Laki määrittää Yleisradion tehtävän. Meidän tehtävämme on katsoa, että se täyttyy, että Yleisradio noudattaa sitä tehtävää, jonka me laissa olemme sille määrittäneet. Sen takia strategian siirto hallintoneuvostolle ei ole minun mielestäni tässä kohtaa viisas ratkaisu, ja olen eri mieltä sen parlamentaarisen sovun kanssa. Me elämme nyt aivan poikkeuksellista aikaa. Minä olen siis toiminut toimittajana ennen kuin minusta tuli kansanedustaja. Olen ollut freelancetoimittajana 16 vuotta ja tehnyt myös paljon ohjelmasisältöjä Yleisradiolle, ja en voi olla katsomatta tätä kysymystä myös siitä näkökulmasta. Me elämme nyt aivan erilaista aikaa kuin koskaan aikaisemmin. Netti tuo meille aivan käsittämättömän määrän tietoa. Tietoa on enemmän saatavilla kuin koskaan aikaisemmin. Siksi medialukutaitoa tarvitaan enemmän kuin koskaan, ja sisällön tuottajien ansaintalogiikka on muuttunut, ja sen takia tämä minun mielestäni valitettava ilmiö, nimittäin klikkijournalismi, on rantautunut — eli haetaan sille otsikolle mahdollisimman suurta huomioarvoa, jotta ihminen klikkaa sitä uutista, mutta sitten saattavat olla aivan ristiriidassa se otsikko ja se itse tarina, jota siinä kerrotaan. kerrotaan. Tänä aikana on entistä tärkeämpää, että meillä on oikeasti luotettavia tiedon tuottajia ja välittäjiä. Ja luottamus on hyvin herkkä asia. Sen voi menettää hetkessä, mutta sen rakentaminen vie pitkään. Pelkkä epäilys siitä, että Yle on poliittisessa ohjauksessa tai että poliitikot voivat vaikuttaa sen sisältöihin, on tuhoisaa tälle luottamukselle.