Puhuja: Hannu Hoskonen
Puolue: kesk
Päivämäärä: 2017-02-22 kestävän metsätalouden rahoituslain voisi sanoa olevan semmoinen laki, jota on pikkuhiljaa paikattu sieltä ja täältä, ja tulos on sitten sen näköinen. Nyt elämme yhtä vaihetta tässä tilkkutäkin rakentamisessa. Nyt lakia ollaan muuttamassa sellaiseen asentoon, jossa yksityisiksi metsänomistajiksi katsotaan myös ne yhteisöt, joiden omistajista on yli 50 prosenttia luonnollisia henkilöitä elikkä tavallisia suomalaisia ihmisiä. Jos joku yhtiö omistaa siitä vähemmistöosuuden, niin tällainenkin metsätila on oikeutettu saamaan Kemera-tukea. Sinänsä ihan hyvä uudistus, jota kannatan lämpimästi, mutta varmaan tällaisia tiloja ei loppujen lopuksi niin valtavaa määrää ole. Että tällä ei kyllä Suomen metsienhoidon tila olennaisesti parane, jos ei kyllä pahenekaan, mutta sanotaanko, että tämä on sitä tilkkutäkin yhden reunan paikkaamista eikä sen kummempaa. Sitten tuo 12 kuukauden määräaika on olemassa tässä, kun rahoituksen saa hyväksytyksi suunnitelmalla, sen jälkeen on 12 kuukautta aikaa toteuttaa se hanke, ja sitten asetuksella voidaan tätä määräaikaa tarvittaessa muuttaa, jos ministeriö niin asiaksi katsoo. Ihan pätevä muutos sekin, mutta tässäkin tulee sitten se byrokratian kukkanen vastaan. Aikoinaan kun edellisessä työelämäni vaiheessa olin metsänhoitoyhdistyksen neuvojana, silloinhan ei mitään suunnitelmapakkoa ollut vaan ainoastaan metsänomistajan kanssa, jonka esimerkiksi taimikko hoidettiin tai nuori metsä kunnostettiin. Siitä tehtiin sitten rahoitushakemus eli niin sanottu toteutusilmoitus, ja sillä homma pelasi. Tuhansia, tuhansia ja taas tuhansia hehtaareja olen minäkin raivauttanut nuoria metsiä ja taimikoita, eikä mitään ongelmia koskaan ollut. Metsäkeskus tarkasti tietyt työmaat, ja metsänomistaja omalta puoleltaan valvoi, että laatu on hyvää. Elikkä siinä oli jo kaksi tarkastusta käytännössä jatkuvasti päällä, ja nyt kun on menty tähän suunnitteluun, niin minä en näe tällaista byrokratian lisäämistä hyvänä asiana, vaan pitäisi palata siihen vanhaan hyvään aikaan, jolloin riitti se toteutusilmoitus ja sitten tarkastus otannalla, jonka Metsäkeskus suorittaa. No, tämä on joka tapauksessa jälkipuhetta sen takia, että tämä nykyinen, voimassa oleva lakihan on voimassa vuoden 2020 loppuun, ja on itsestäänselvää, että tällainen tilkkutäkkilainsäädäntö kaipaa totaalisen uudistamisen, jotta päästäisiin aikaan, jolloin Kemera-laki toimii ja sillä saavutetaan nopeasti suuria hyödyllisiä tuloksia Suomen metsien hyväksi ja ennen kaikkea se palvelee omalla laillaan myös maaseudulla asuvien ihmisten työllisyyttä. Sekin näkökohta kannattaa huomioida. Ongelmahan meillä tänä päivänä on se, että meillä tähän tarkoitukseen tarvittavaa työvoimaa on yhä vähemmän. Kovin harva nuori lähtee enää metsuriksi, tämän Kemera-lain antama mahdollisuus, että on saatu valtiolta pieni panos tähän työllistämiseen... Se on ollut monille kymmenille metsureille eri puolilla Suomea erittäin hyödyllinen laki, mutta valitettavasti tämäkin laki on nyt menossa niin monimutkaiseksi, että sen käytännön toteuttaminen tuolla käytännön olosuhteissa menee aika vaikeasti. Toivonkin, arvoisa rouva puhemies, lopuksi hartaasti, että nyt kun sitten seuraava eduskunta aikanaan tämän Kemera-lain varmasti uudistaa uudistaa totaalisesti — ja luulenpa, että tällä vaalikaudella sinne suuntamerkkejä jo annetaan, millaiseen asentoon uusi Kemera-laki viilataan — niin siellä kiinnitettäisiin siihen ja vain siihen huomio, että tavoitteena on saada nämä taimikot kuntoon ja energiapuuta metsistä tienvarteen. Se tarkoittaa suomeksi sanottuna sitä, varsinkin energiapuun osalta, että annetaan se Kemera-tuki sille henkilölle tai sille yrittäjälle, joka toimittaa ne puut sinne tienvarteen — eikä sitä, mihin nyt ollaan menossa, ja on mentykin siihen suuntaan, että se laitos, joka polttaa ne puut, saa sitä tukea. Karmeimpana esimerkkinä tästä on tällä hetkellä voimassa oleva käytäntö, jossa Venäjältä puuta tuovat suuret metsäyhtiöt, joita Suomessa on tasan kolme kappaletta, tuovat sieltä rajan takaa valtavat määrät haketta. Sille saa kahden lajin tukea: toinen on tämä hakkeella tuotetun sähkön energiatuki ja toinen on päästökaupan kompensaatio. Yhteisvaikutuksiltaan näiden energiatukien määrä on suurin piirtein pikkuisen vajaa 100 miljoonaa euroa, mikä tähän Kemera-lakiin verrattuna on aivan valtava jättisumma — ja ulkomailta tulevalle hakkeelle. Tämä rahoitus ei palvele pätkääkään suomalaista metsänhoitoa, joten toivon lopuksi, arvoisa rouva puhemies, että tähän isoon ongelmaan vihdoin puututtaisiin. Suuret metsäyhtiöt eivät niitä äsken mainittuja tukia tarvitse, vaan ne menevät ulkomaisten sijoittajien taskuun sen takia, kun kolmesta suuresta metsäyhtiöstä kaksi on jo enemmistöomistukseltaan ulkomaista omistusta. Elikkä se ei palvele suomalaista metsätaloutta eikä suomalaisen talouden ylläpitoa. Ja sitten toinen asia: sillä rahalla olisi Suomen metsissä miljoona kertaa tärkeämpää käyttöä kuin suurten pörssiyhtiöiden taseissa, jotka muutenkin ovat kohtuullisen hyvässä kunnossa.