Puhuja: Sari Multala
Puolue: kok
Päivämäärä: 2018-06-26 Arvoisa puhemies! Varhaiskasvatus on tutkitusti koulupolun vaikuttavimpia vaiheita. Laadukas varhaiskasvatus tasaa perhetaustasta johtuvia eroja, tukee lasta tämän kognitiivisten ja sosiaalisten taitojen oppimisessa sekä luo edellytyksiä koulupolun aloittamiselle. Olen erityisen iloinen, että nyt vihdoin eduskunta on säätämässä uutta varhaiskasvatuslakia, jolla vihdoin saatetaan loppuun hallinnonalan siirto sosiaali‑ ja terveysministeriön alaisuudesta opetusministeriön alaisuuteen ja vahvistetaan samalla lapsen oikeutta laadukkaaseen varhaiskasvatukseen ja nostetaan henkilöstön koulutustasoa. Varhaiskasvatuksesta tulee vihdoin osa koulutus‑ ja kasvatusjärjestelmää. Tämä on osoitus siitä, että yhteiskunta tunnustaa vihdoin varhaiskasvatuksen merkityksen. Arvoisa puhemies! Varhaiskasvattajat tekevät päivittäin äärimmäisen tärkeää työtä lasten tulevaisuuden eteen. Uusi varhaiskasvatuslaki vahvistaakin moniammatillista työotetta varhaiskasvatuksessa. Henkilöstörakenteen muutos astuu täysin voimaan vasta vuonna 2030. Pitkä siirtymäaika mahdollistaa muutoksen toteuttamisen vähitellen ja luonnollisen kehityksen kautta. Haluan vielä muistuttaa, että vaikka kelpoisuusvaatimuksia muutetaan, kukaan, joka tällä hetkellä saa kelpoisuuden lastentarhanopettajan tehtäviin, ei tule sitä tämän lainmuutoksen myötä menettämään. Lain tavoitteena on siis vahvistaa moniammatillisuutta ja parantaa jokaisen varhaiskasvatuksessa työskentelevän ammattilaisen mahdollisuuksia toteuttaa omaa osaamistaan lapsen edun parhaaksi. Arvoisa puhemies! Kevään aikana on käyty useaan otteeseen keskustelua varhaiskasvatuksen henkilöstön palkkauksesta. On totta, että varhaiskasvatuksen henkilöstön palkkaus on jäljessä työn vaativuudesta. Palkkauksesta ei päätä kuitenkaan eduskunta. Kunnissa meillä päättäjillä on mahdollisuus vaikuttaa tähän epäkohtaan. Meillä Vantaalla lastentarhanopettajien palkkaukseen on tartuttu toden teolla. Huolia liian matalasta palkkaustasosta on esitetty poliittisten päättäjien taholta jo useampaan otteeseen, ja nyt olemmekin nostamassa paitsi lastentarhanopettajien myös lastenhoitajien ja erityislastentarhanopettajien palkkoja. Varhaiskasvattajat ovat palkkansa ansainneet. Arvoisa puhemies! On totta, että tämäkään laki ei kaikkia tarpeita varhaiskasvatuksen uudistamiseksi tyhjiksi tee. Jatkossa meidän tulisikin tarkastella varhaisen tuen malleja ja niiden kirjaamista lainsäädäntöön. Ennaltaehkäiseminen ja varhainen puuttuminen ovat myös taloudellisesti kustannustehokkaita keinoja oppimisvaikeuksien ja syrjäytymisen tunnistamissa ja ennaltaehkäisyssä. Usein juuri oppimisvaikeudet voidaan havaita jo hyvin varhaisessa vaiheessa, ja ongelmiin on helpompi puuttua niiden alkulähteillä. Se, miten tuki varhaiskasvatuksessa järjestetään, ei kuitenkaan ole sellainen kysymys, jonka voisi ratkaista tuosta noin vain eduskuntakäsittelyn aikana. On pohdittava tarkkaan lapsen etu ensisijaisena mielessä, kuinka tuki järjestetään niin, että kasvatuskumppanuus perheen kanssa toteutuu ja esimerkiksi neuvoloiden kanssa tehtävä yhteistyö otetaan huomioon. On pohdittava erityislastentarhanopettajan rooli sekä muiden ammattiryhmien, kuten psykologien, tarve ja asema tuen toteuttamisessa varhaiskasvatuksessa. Tämän uudistuksen tarve on myös hallituksen esityksessä tunnistettu ja myös sivistysvaliokunnan mietinnössä todettu lausuman muodossa. Kuten edustaja Heinonen, minäkin todella ihmettelen sitä, että vaikka käytännössä kaikki tässä laissa tehdyt muutokset lapsen edun ensisijaisuudesta, kiusaamisen ehkäisyn nostamisesta lakiin ja varhaiskasvatuksen henkilöstön koulutustason nostosta ovat lähes kaikkien eduskuntapuolueiden kannattamia tavoitteita, ollaan oppositiosta ja erityisesti tänään sosiaalidemokraateista valmiita kaatamaan koko lakiesitys. Hallitus antaa sellaisia esityksiä, joiden sisällöstä on pääkohdiltaan yhteisymmärrys kaikissa hallituspuolueissa. Sen vuoksi, vaikka yksi puolue tai vaikka useita yksilöitä monista puolueista olisi ollut esimerkiksi sitä mieltä, että subjektiivisen varhaiskasvatusoikeuden rajaus tulisi poistaa, ei sitä voida toteuttaa ilman enemmistön yksimielisyyttä. On mielestäni kuitenkin erikoista vastustaa koko lakia, vaikka tässä yhteydessä tehdyt muutokset ovat teidän omienkin sanojenne mukaan askelia oikeaan suuntaan. Mitä tulee ryhmäkokoihin, on myös selvennettävä se, että ryhmäkokoja säännellään asetuksella, ei lailla. Omana toiveenani olisi tulevaisuudessa tilanne, jossa ryhmäkokojen sääntelystä voitaisiin luopua, koska kuntien taloudellinen tilanne olisi hyvä ja päättäjien ymmärrys riittävän henkilöstön määrästä olisi parantunut. Jos lähtökohtana olisi tarpeenmukainen kasvattajien määrä lapsen edun mukaisesti eikä tiukka henkilöstömitoitus, olisi suunta mitä todennäköisimmin sama kuin Ruotsissa, jossa ryhmässä on vähemmän lapsia, vaikka ryhmäkokoja ei säännellä. Ryhmäkokojen kehitystä tulee kuitenkin seurata valtakunnallisesti ja tarvittaessa puuttua puuttua ja ensisijaisesti esimerkiksi osa-aikaisten lasten ryhmäkokoihin. Lopuksi on kuitenkin todettava, että vaikka kehitettävää varhaiskasvatuksessa edelleen jää, on tämä laki ehdottomasti askel oikeaan suuntaan. Lapsen edun ensisijaisuus on periaate, jota meidän on jatkossakin kaikessa lainsäädännössä pyrittävä kaikin keinoin edistämään.