Puhuja: Kimmo Tiilikainen
Päivämäärä: 2018-02-08 hallitusohjelman mukaisesti jätelakia muutetaan siten, että kunnille jätelaissa annetut yksinoikeudet rajataan asumisessa syntyviin jätteisiin alueelliset erityispiirteet huomioiden. Ja totta kai tässä valmistelussa on otettu huomioon myös tällä vaalikaudella uudistettu hankintalaki, jonka käsittelyn yhteydessä jonka käsittelyn yhteydessä eduskunta edellytti, että valtioneuvosto ryhtyy lainsäädäntöä täsmentäviin toimiin nimenomaan tällä jätetoimialalla. Nyt se asia on ympäristöministeriössä valmisteltu, on tehty vaikutusarvioita, erillisselvityksiä sekä yhteistyötä työryhmässä keskeisten sidosryhmien kanssa. Esityksen tavoitteet tavoitteet voidaan kiteyttää kahteen asiaan. Toisaalta tavoitteemme on varmistaa jätehuollon toimivuus koko maassa sekä pikkuhiljaa tiukkenevien kierrätystavoitteiden saavuttaminen, ja toinen tavoite on parantaa jätealan kilpailuneutraliteettia ja edistää kilpailua ja yritystoiminnan mahdollisuuksia jätehuollon saralla. Arvoisa puhemies! Vastuunjakoa yhteiskunnassa syntyvistä jätteistä muutettaisiin sillä tavalla, että kuntien yksinomaiselle vastuulle jää jatkossakin asumisessa syntyvä yhdyskuntajäte sekä kunnan hallinto- ja palvelutoiminnassa syntyvä yhdyskuntajäte. Se muutos, mitä kunnan vastuulta poistuu, liittyy siihen, että sosiaali- ja terveyspalveluiden ja koulutustoiminnan yhdyskuntajäte tonnia yhdyskuntajätettä, joka nyt lähtee pois kuntien yksinoikeuden tai monopolin piiristä. Se vastaa karkeasti noin kymmentä prosenttia kuntien jätehuollon sekä määrällisestä että rahallisesta volyymista. Paitsi että on tämä kuntien yksinoikeuden piiriin kuuluva jätehuolto, kunnat edelleen ovat velvollisia vastaamaan jätehuoltopalveluitten tarjoamisesta niin sanotun toissijaisen vastuun perusteella myös yrityksille silloin, kun markkinaehtoista palvelua ei ole saatavilla. Tässä lainsäädännössä tavoitteena on nimenomaan täsmentää tuota määritelmää ja markkinapuutteen todentamista, milloin on tilanne, jossa kuntien yksinoikeuden ulkopuolella oleva jätehuolto voidaan toteuttaa markkinaehtoisesti, ja milloin sitä toimivaa markkinaa ei ole, jolloin kunnalla on sitten velvollisuus tuo jätehuolto järjestää. Tämän lisäksi meillä on sitten kokonaan markkinaehtoisesti toimivaa jätehuoltoa, ja siihen tämä jätelaki asettaa nyt nuo hankintalain edellyttämät rajoitukset. Kuntien jätehuoltoyhtiöt on usein yhtiöitetty, mutta ne ovat niin sanottuja sidosyksiköitä, ja tämän sidosyksikköaseman säilyttäminen, jolloin kunnan yhtiö voi kuntien jätehuollon järjestää, edellyttää sitä, että yli 10 prosenttia tästä jätehuollon liiketoiminnasta ei tule tältä kilpaillulta sektorilta. Tämä 10 prosentin raja on voimassa pitkän siirtymäkauden ajan aina vuoteen 2030. Sen jälkeen se putoaa hankintalain yleiseen ulosmyyntirajaan, 5 prosenttiin. Kuitenkaan hankintalaissa olevaa 500 000 euron euromääräistä rajaa ei tänne jätehuollon alueelle sovelleta. Kaiken kaikkiaan tällä esityksellä varmistetaan siis jätehuollon toimivuus kaikkialla maassa, parannetaan yksityisten toimijoitten osuutta, lisätään hieman sitä markkinoille tulevaa volyymiä täällä jätehuollossa. mielestäni tässä on aivan avainasemassa jatkossa se, että julkiset toimijat ja yksityiset toimijat pelaavat hyvin yhteen, ja näin itse asiassa käytännössä valtaosin tälläkin hetkellä käytännön jätehuolto tapahtuu. Tätä yhteistoimintaa, toimivaa sellaista, perään juuri sen takia, että kun Suomi tavoittelee kiertotalouden kärkiasemaa maailmassa — sellaisessa asemassa tietyllä lailla olemmekin jo, se asema täytyy säilyttää — siihen liittyy oleellisesti se, että jätteitten materiaalista kierrätystä voidaan edelleen lisätä. Myös EU:n kierrätystavoitteet tiukentuvat. Niissä pysyminen edellyttää hyvää yhteistyötä julkisen toimijan ja yksityisen toimijan välillä. Osittain tähän tarpeeseen tulee sitten jätelain uudistuksen toinen vaihe. Nyt kuluvana vuonna valmistelemme esitystä, jossa tuodaan jätealalle markkinapaikka, digitaalinen markkinapaikka. Tämän markkinapaikan toinen tehtävä on osoittaa markkinan toimivuus tai toimimattomuus, jolloin ratkaistaan se, tuleeko kunnan vastuulle toissijaisen vastuun perusteella myös yksityisen jätehuollon palveluitten järjestämistä. Jos markkinapaikalla on todennettavissa, että markkina ei toimi, kunta tulee peliin ja hoitaa homman. Jos taas markkinapaikalla voidaan todeta, että markkina toimii, hieno juttu. Mutta tämä markkinapaikka voi olla paljon enemmän kuin vain jätelain markkinapuutteen todentaminen. Siitä voidaan kehittää markkinapaikka, joka palvelee laajemmin kiertotaloudessa erilaisten sivuvirtojen markkinaa, materiaalien toissijaista käyttöä, jossa sivuvirtojen tuottajat ja niitä mahdollisesti tarvitsevat yritykset kohtaavat toisensa. Tämänkaltaista digitaalista markkinapaikkaa kaipaamme kiertotalouden edistämiseksi, ja sitä koskevaa lainsäädäntöä valmistellaan jatkossa.