Puhuja: Eva Biaudet
Puolue: r
Päivämäärä: 2017-06-15 Onko lojaalisuus juridinen kysymys, sitä on minusta hyvin perusteltua kysyä. osittain juridinen mutta ennen kaikkea se on sosiaalinen kysymys. Kaksoiskansalaisuutta on tutkittu paljon ja varsinkin maahanmuuton ja maastamuuton yhteydessä, ja on kaksi vähän eri koulukuntaa siinä, mikä edistää yhteiskunnan rakenteen stabiiliutta, mikä edistää lojaaliutta. Toinen koulukunta sanoo, että pitää ensin osoittautua lojaaliksi, sitten voi saada kansalaisuuden, ja toinen koulukunta sanoo, että se kansalaisuus itse asiassa edistää erittäin paljon sitä lojaaliutta, sillä tavalla otetaan henkilö mukaan yhteiskuntaan ja hän haluaa rakentaa sitä. Tämä koulukunta on vahvemmin nykyään esillä. Ajatellaan, että se on tapa vahvistaa lojaaliutta, ansaita luottamusta. Luottamuksen rakentaminen valtioon ja yhteisöön ei tapahdu sillä, että siitä päätetään, eikä se ole paperilapusta kiinni, vaan kysymys on siitä, että sitä rakennetaan. Sen takia on ajateltu, että kansalaisuus on yksi erittäin tärkeä väline, ja ne ihmiset, jotka sen jotka sen haluavat saavuttaa, esimerkiksi sen suomen kansalaisuuden, joka suinkaan ei ole helppo asia saada, yleensä ovat taistelleet sen puolesta erittäin paljon ja pyrkineet täyttämään ne vaatimukset. Siinä mielessä minun mielestäni heitä pitää kunnioittaa, ja se on jo aika suuri osoitus siitä. Eri asia on, että on varmasti ihmisiä, jotka jollain tavalla mala fide tekevät eri asioita yhteiskunnassa, mutta he varmaan pystyvät tekemään asioita ihan riippumatta siitä, ovatko he Suomen kansalaisia, ja jotkuthan aina ovat syntyperältäänkin Suomen kansalaisia. Tämä asiahan liittyy tietenkin minuun henkilökohtaisesti erittäin paljon, ja siinä mielessä on mielenkiintoista, että koetaan, että esimerkiksi kaksoiskansalaisuus on jotenkin asia, jossa ihmisellä olisi hämärä luottamussuhde Suomeen. Minä voin kertoa, että se ei pidä paikkaansa. On ihan varma asia, että jos ne, jotka ovat saaneet sen kaksoiskansalaisuuden hyvin vähän aikaa sitten, tavallaan painostetaan pohtimaan, kummasta luopuvat, niin varmasti luopuvat siitä toisesta, jos he elävät Suomessa. Siten tavallaan se itse asiassa ei ratkaise tämän lain asettamia haasteita. Haluaisin sanoa, että olen kiitollinen ministeri Vehviläiselle siitä, että valittiin tämä vaihtoehto eli ei valittu sellaista, että suljetaan pois kaksoiskansalaiset. Minusta se ei olisi palvellut tämän lain sinänsä hyviä tavoitteita ja tärkeitä tavoitteita. Yhdyn ihan niihin, ja mielestäni tämä on tärkeää nostaa esille. Tämä on tärkeä keskustelu. Suosittelen yhdenvertaisuusvaltuutetun lausunnon läpikäymistä, jossa tämä juridinen puoli syrjinnästä ja yhdenvertaisuudesta käydään läpi. Mielestäni sekin on erittäin tärkeä sen lisäksi, että on tärkeää, että me emme lähde sellaiseen keskusteluun, missä me kyseenalaistamme niiden ihmisten lojaaliuden, jotka haluavat olla tämän yhteiskunnan jäseniä. Me tiedämme juuri kaikista esimerkeistä, että se lojaalius tai lojaalittomuus, tämmöinen epäluottamus, tulee ihan muista asioista kuin passista. Valitettavasti se on näin. Ymmärrän, että on tehtäviä, missä tehdään näitä turvallisuusselvityksiä, ja ymmärrän, että niitä pitää tehdä ja niin edelleen, mutta haluan kiinnittää huomiota siihen, että jos olisi valittu tällainen vaihtoehto, että vain se asia, että on kaksoiskansalainen, jotenkin tekee mahdottomaksi tiettyihin virkoihin pääsyn, niin se olisi kyllä juridista syrjintää ja ei olisi minun mielestäni edes mahdollista meidän lainsäädäntömme mukaisesti. Yhdenvertaisuuden edistäminen on myös lainsäätäjän velvoite meidän lainsäädäntömme mukaan, me emme pääse siitä irti, ja syrjintä ei olisi sitä. Yhdenvertaisuusvaltuutettu puhuu mielestäni erittäin viisaasti ja puhuu siitä, että tällainen turvaselvitys pitää aina tehdä kokonaisvaltaisesti. Yksinomaan se kansalaisuus tai kaksoiskansalaisuus tai ulkomaalainen sidonnaisuus ei voi olla pelkästään se asia — esimerkiksi se, että on perhettä, on naimisissa, on avioliitossa ulkomaalaistaustaisen henkilön kanssa — joka ratkaisee, vaan siinä täytyy ottaa kokonaisuus huomioon. Korostan sitä, niin kuin tässä hallituksen esityksessä itse Selvää on, että tässä kuitenkin laajennetaan aika paljon tätä virkaryhmää, johon liittyy sitten tällainen turvallisuusarvio, jossa selvitetään tätä ulkomaalaissidonnaisuuden riskiä enemmän. On ehkä tärkeää korostaa sitä, että nämä tehtävät eroavat huomattavasti toisistaan, jos ajattelee turvallisuustarvetta, jos sanotaan näin. On ihan erilainen riski kansalliselle turvallisuudelle, jos esimerkiksi on kysymys korkeasta ministeriön virasta tai erätarkastajasta tai poliisimiehestä tai tuomarista, kaikilla on omat erityispiirteensä. Ja ehkä olisi hyvä muistaa, että meitä on monta kertaa myöskin huomautettu siitä, että meillä on liian vähän ulkomaalaistaustaisia tai ulkomaalaissidonnaisuuksia omaavia haluaisin korostaa sitä, että tämä koskee hyvin montaa ihmistä, koskee montaa lasta, jotka ovat syntyperältään saaneet toisen kansalaisuuden, ja ainoa linkki siihen heidän toiseen kotimaahansa — kotimaahan — on se, että heillä saisi olla se passi. Minulla on vuosisatojen takaa toinen passi, ja ei se hirveästi merkitse muuta kuin että se on jonkinnäköinen yhteys siihen sukuun. Sitä elää kuitenkin tässä yhteiskunnassa ja haluaa olla tämän yhteiskunnan keskeinen jäsen. Mielestäni olisi tosi surullista, jos nämä nuoret ja nämä ihmiset joutuisivat tavallaan kokemaan, että tämä on huono asia ja epämiellyttävä asia tai asettaa heidät jotenkin hämärään valoon.