Puhuja: Petteri Orpo
Päivämäärä: 2018-06-06 Esittelen eduskunnan käsiteltäväksi vuoden 18 ensimmäisen lisätalousarvion. Me pääsemme käsittelemään tätä lisätalousarviota vahvoissa talouden näkymissä. Tälle vuodelle ennustetaan valtiovarainministeriön ennusteen mukaan 2,6 prosentin talouskasvua, ja ensi vuonnakin kasvu jatkuu yli 2 prosentin tasolla. Tämä on tietysti erinomainen lähtökohta. Yhä vahvemmaksi tulee näkemys siitä, että kyseessä ei ole ollut suhdannepiikki vaan jo pysyvämpää vahvemman kasvun aikaa. Täytyy toivoa, että maailmalla mahdolliset riskitekijät eivät realisoidu esimerkiksi kauppasodan tai geopoliittisten konfliktien kautta, jotka voisivat tuoda tähän vahvaan näkymään säröjä. Tällä Tällä hetkellä maailmanta-louteen ennustetaan jopa 3,5—4 prosenttiyksikön kasvua ja euroalueellekin edelleen noin parin prosenttiyksikön kasvua, ja koska Suomi on vientivetoinen maa ja koska euroalueelle ja Eurooppaan suuntautuu noin puolet meidän ulkomaankaupastamme ja viennistämme, on selvää, kuinka tärkeää tämä on suomalaiselle hyvinvoinnille. Lisätalousarvion tuloarvion kasvu näkyy erityisesti arvonlisäveron ja autoveron tuoton nousussa. Verotulojen arviota nostetaan yhteensä 172 miljoonaa euroa, ja päästöoikeuden hinta-arvion nousu kasvattaa päästökauppatuloja noin 90 miljoonaa euroa. Tässä lisätalousarviossa toteutetaan järjestely, jossa Finnvera-konserni maksaa ennenaikaisesti takaisin valtiolta saamansa jälleenrahoitusluotot. Vuoden 18 budjettitasapaino paranee siten noin 1,4 miljardia euroa. Tämä siis johtuu ennenaikaisesta Finnveran luoton maksusta takaisin valtiolle. Tämä jatkovuosina heikentää taas vastaavasti budjettitasapainoa 300 miljoonalla eurolla. Voisin todeta tässä, että samaan aikaan Valtiokonttorin kanssa valmistellaan Suomen siirtymistä valtionlainoituksissa niin sanottuun kahdensuuntaiseen vakuusmenettelyyn, joka on tämän päivän tapa kansainvälisillä rahoitusmarkkinoilla, mikä alkuun maksaa jopa noin tuon saman 1,3 miljardia, joka nyt maksettiin ennenaikaisesti, mutta pitkällä aikavälillä se laskee meidän lainanhoitokuluja, kun siirrymme nykyaikaiseen vakuusjärjestelyyn näissä valtion lainanhauissa. Eli suhteessa tämä nyt valtion velkaantumista vähentävä 1,4 miljardia tulee kompensoitumaan sitten tämän järjestelyn myötä, kun se aikanaan tehdään. Lisätalousarviossa esitetään määrärahojen lisäystä 381 miljoonaa euroa ja tulojen lisäystä siis 1,7 miljardia. Esitys vähentää valtion nettolainanoton tarvetta sen 1,3 miljardia, ja sinänsä se on tietenkin hyvä uutinen. Me hallituksessa lähdimme liikkeelle siitä, että Suomi velkaantui noin 7 miljardin tai 6 miljardin tasoa, ja tämän vuoden talousarviohan on rakennettu nyt 3 miljardin velkaantumiselle, ja toivon, että kun aikanaan tilinpäätöstä tältä vuodelta tehdään, niin tämä vahva talouskasvu, jossa edelleen elämme, tulee painamaan sen velkaantumisen tosiasiallisesti johonkin muuhun kuin tähän 3 miljardiin, ja tämä on tärkeää huomata. Mutta samaan aikaan huomautan siitä, että edelleenkin, kun me olemme kovimman talouskasvun huipulla tai jo ehkä sen kovin kärki on sivuutettu, me velkaannumme näin paljon. Siksi ei edelleenkään ole sitä kuuluisaa jakovaraa, ja totean senkin, että tämän lisätalousarvion rahalisäykset on tehty sen lisätalousarvioihin budjetoidun ja suunnitellun määrärahan puitteissa, joka on tehty jo kolme vuotta sitten Smolnassa hallituksen talouspoliittisen ohjelman perustaksi. Niin sanottua jakamatonta lisätalousarviovaraa syksyn lisäta-lousarvioon jää noin 120 miljoonaa euroa. Tämän lisätalousarvion keskeinen tavoite on sama kuin on ollut meidän työskentelymme keskeinen tavoite muutoinkin eli työllisyyden vahvistaminen. Hallituksen toimet lähtevät siitä, että työ ja työn tekeminen asetetaan etusijalle. Vain korkea, pohjoismainen taso työllisyysasteessa takaa meidän kestävän hyvinvointimme. Erityisesti me tarvitsemme tämän korkean pohjoismaisen tason 20-luvulla, kun meidän ikääntymisestä johtuvat, muun muassa hoivan ja palveluiden kulut ja niiden kysyntä tulevat runsaasti kasvamaan. Me olemme näillä näkymin pääsemässä hallituksen itselleen asettamaan kovaankin työllisyystavoitteeseen, 72 prosenttiin, tällä hallituskaudella. Nyt me olemme kivunneet 71 prosenttiin. Työttömyysasteen trendi laski 8 prosenttiin huhtikuussa, ja tästä me kaikki tietenkin — ja olen siitä ihan varma — olemme tässä salissa iloisia. Hallituskauden alkuun verrattuna työllisiä on nyt 90 000 enemmän kuin silloin, kun aloitettiin. Mutta hyvistä uutisista huolimatta olemme kuulleet huolestuttavia viestejä yrittäjiltä ja muiltakin työnantajilta. Avoinna oleviin työpaikkoihin, joita on kymmeniätuhansia, on vaikea löytää tekijöitä, vaikka suomalaisten yritysten työllisyysodotukset olivat tammikuussa korkeimmillaan sitten vuoden 2011. Valtakunnallisesti työpaikkojen täyttämiseen liittyviä ongelmia oli kokenut peräti 37 prosenttia työntekijöitä hakeneista yrityksistä eli siis lähes 40 prosenttia. Siksi tämä on hallituksen erityisen huomion kohteena. Hallitus kohdentaa tässä lisätalousarviossa 60 miljoonaa euroa — siis 60 miljoonaa euroa — koulutus‑ ja työllisyystoimiin, jotta avoimet työpaikat ja työnhakijat kohtaisivat paremmin. Ammatilliseen koulutukseen kohdistetaan 16 miljoonaa euroa pilottiin, jossa luodaan malli täsmäkoulutuksiin alanvaihdon helpottamiseksi. Koulutusta kohdennetaan myös heikkojen perustaitojen varassa olevien osaamisen vahvistamiseen. Ict-alan ja muiden työvoimapulaa kokevien alojen muuntokoulutuksiin ohjataan korkeakouluille 10 miljoonaa euroa. Työvoimakoulutuksen lisäämiseen ohjataan 24 miljoonaa euroa ja 5 miljoonaa euroa vaikeassa työmarkkina-asemassa olevien työllistymisen tukemiseen. laitetaan pilotteihin, joiden tavoitteena on madaltaa oppimateriaalikustannuksia toisen asteen koulutuksessa. Täsmätoimi osuu juuri siihen kohtaan, mistä salissa on paljon puhuttu, eli siihen, että kenenkään opinnot eivät saa olla kiinni siitä, että ei olisi varaa oppimateriaaliin. Arvoisa puhemies! Meillä on hyvä tilaisuus keskustella lisätalousarviosta, kuten totesin alussa, myönteisen talouskehityksen valossa. Tahdon kiinnittää erityisen huomion vielä kerran siihen, että hallituksen politiikan keskeinen työsarka Mitä korkeammaksi ja vahvemmaksi me saamme työllisyyden Suomessa, sen vahvempi on suomalainen hyvinvointi, ja jos me olemme tilanteessa, jossa suomalaiset yritykset haluaisivat palkata työntekijöitä, niin meidän täytyy tehdä kaikkemme, jotta he tätä työvoimaa saavat. Meidän täytyy tukea ihmisiä kouluttautumaan uusiin, avoimina oleviin tehtäviin, kouluttautumaan työttömästä työntekijäksi, vaihtamaan alaa,