Puhuja: Katja Hänninen
Puolue: vas
Päivämäärä: 2017-03-22 Arvoisa puhemies! Täällä on käyty erittäin tärkeää keskustelua, ja mielestäni se, mikä on ilahduttavaa, on, että hallitus—oppositio-rajat ylittävä keskustelu on kuitenkin ollut aika lailla näitten nollatuntisopimuslaisten puolella, kaikki haluavat kuitenkin tätä työsuhdeturvaa parantaa. Tämä on hyvä lähtökohta, koska näin pitää mielestäni myös olla. Tarvittaessa töihin kutsutut elikkä niin sanotut nollasopimuslaiset elävät joka päivä odottavassa tilassa, ja tällä en tarkoita raskautta. Koskaan ei tiedä, milloin tulee kutsu töihin, mutta koko ajan pitää olla valmiina. Arjen suunnittelu, lasten päivähoidon tarve, omien harrastusten tai lomien pitäminen on arpapeliä. Ehkä tänään pääsen lapsen kanssa puistoon, ehkä en. Työnantaja päättää ilman mitään varoitusaikaa. Sairastumiseen ei ole varaa, mutta miten nollatuntilaisen käy, kun sairastuu tai loukkaa itsensä tapaturmaisesti? Mikä on hänen työsuhdeturvansa, hänen ja hänen perheensä? Nollatuntisopimusten yhteydessä puhutaan paljon siitä, että se on opiskelijoille hyvä keino työllistyä, mutta työllistyiväthän he ennen nollasopimuksiakin. Nyt on tehty tehty silpputyöstä entistä silpumpaa, epävarmasta vielä epävarmempaa. Meillä on jo nyt lisätyön tarjoamisvelvoite osa-aikaisille ennen kuin voi palkata uutta työvoimaa. Mutta miten sitten on mahdollista, että osa-aikaisuus vain lisääntyy, kun loogisesti ajateltuna työpaikalla pitäisi olla vain yksi osa-aikainen kerrallaan, kunnes hänen tuntinsa ovat täynnä, ja vasta sitten palkataan uutta työvoimaa? Työelämä on murroksessa, eikä todellisuudessa työelämä enää ole sitä, mitä lainsäädännössä ajatellaan. Siksi lainsäädäntöä tulee muuttaa, jotta se huomioisi paremmin oikean todellisuuden. Kokoaikaiset ja vakituiset työsopimukset ovat olleet ja menneet. Nyt tehdään töitä määräaikaisesti ja osa-aikaisesti tai vain tarvittaessa. Lailla on kuitenkin turvattava epätyypillisissä työsuhteissa olevien asema, toimeentulo, irtisanomissuoja, lakko-oikeus, sairausajan palkka, äitiys- ja isyysraha ja niin edelleen. Todellisuus ei kuitenkaan usein ole sama kuin paperilla. Tällä hetkellä meillä on ainakin kolmen kerroksen työntekijöitä. Kaikista heikoimmassa asemassa ovat nollatuntilaiset, jotka ovat käytännössä lainsuojattomia. Miksi näin on, ja miksi näin pitäisi olla myös jatkossa? Selityksiä löytyy, totta kai, mutta kysymys lienee suuremmasta asiasta kuin vain työn tilapäisyydestä. Kysymys taitaa olla todellisuudessa niin sanotun tehokkuuden maksimoinnista. Työnantajan ei kannata palkata työntekijää varalta vaan ainoastaan silloin, kun on pakko. Tarvittaessa töihin kutsutut tai vuokratyöntekijät antavat mahdollisuuden suunnitella työvuorolistat ilman särkymävaraa maksimoiden taloudelliset hyödyt työntekijöiden kustannuksella. Nollatuntisopimukset tarkoittavat työnantajalle kaikkia oikeuksia ilman mitään vastuuta. Lisätyön tarjoamisvelvoite toki tarkoittaa myös sitä, että esimerkiksi kaupassa ensin pitää tarjota mahdolliset lisätyötunnit jo olemassa oleville osa-aikaisille, mutta jos se ei ole mahdollista, niin sitten soitetaan sille pahnan alimmaiselle eli tarvittaessa töihin kutsuttavalle, hänelle, joka päivystää vuorokauden jokaisena tuntina mahdollista töihin kutsua. Hänen elämänsä on odotusta ilman suojaverkkoa. Nollasopimukset voivat olla jossain tapauksessa haluttuja ja toivottuja työntekijän toimesta. Esimerkiksi opiskelija voisi halutessaan työskennellä ilman kiinteää viikkotyöaikaa, mutta poikkeuksesta ei pidä tehdä sääntöä. Kansalaisaloitteen henki on otettava vakavasti ja ryhdyttävä niihin lainsäädäntötoimiin, joihin siinä velvoitetaan. Jokainen työntekijä on palkkansa ja arvonsa ansainnut, ja tämä tulee tehdä näkyväksi lainsäädännössä.