Puhuja: Markus Mustajärvi
Puolue: vas
Päivämäärä: 2017-03-21 Arvoisa puhemies! Tämä hallituksen esitys ja itse asiassa jo esityksen valmistelu on kaiken kaikkiaan ollut surullinen tarina. Tässä päätetään äärettömän isoista ja tärkeistä asioista. On kyse Norjan kanssa tehtävästä valtiosopimuksesta ja siihen liittyen kalastuslain muuttamisesta. Ja kun on mukana valtiosopimus, niin sitähän ei täällä enää rukata, vaan se joko hyväksytään tai hylätään — ja ettei kaikista tärkein asia unohtuisi: esitän hallituksen esityksen hylättäväksi. Maa- ja metsätalousvaliokunnan mietintöön tehdyssä vastalauseessa ja myöskin pöydille jaettuna on monenmuotoisia lausumia, mutta lausumat ovat kuitenkin aina vain lausumia. Niissä voidaan ilmaista hyvää tahtoa, mutta lausumat eivät silloin pelasta, jos pohjaesitys on näin huono kuin tämä on. Me täällä salissa emme ole kalabiologeja tai -tutkijoita, emmekä me kaikki ole perustuslakiasiantuntijoita, ja meillä kansanedustajilla puutteita on paljon muussakin osaamisessa. Mutta silloin hyvä ratkaisu olisi se, että kuunnellaan aidosti niitä ihmisiä, joita asia koskee, ja erityisesti silloin, kun on kyse vähemmistön oikeuksista ja ainutlaatuisen kulttuurin ja elämäntavan varjelemisesta. Kukaan ei voi sanoa ainakaan sitä, etteikö paikallisten ihmisten kanta olisi tullut selväksi. Kyllä se tuli jo viime vuoden elokuussa selväksi Pohjois-Lapissa, kun Lapin kansanedustajat siellä vierailivat. Arvoisa puhemies! Tässä maa- ja metsätalousvaliokunnan mietinnössä on kaksi lausumaehdotusta. Ensimmäisessä viitataan siihen, että Maanmittauslaitokselle pitää turvata riittävät resurssit, jotta vanhojen korvaustoimitusten loppuun saattaminen voidaan toteuttaa. Toinen lausuma on kyllä kaikkien vesitysten mestarisuoritus. Siinä todetaan: "Eduskunta edellyttää, että maa- ja metsätalousministeriö tarkastelee yhdessä Norjan kanssa sopimuksen yleistä toimivuutta" — "tarkastelee" ja "yleistä toimivuutta" — "ja kalakantojen kehityssuuntia viimeistään kolmen vuoden kuluttua." Eli hyvin tämmöisiä ympäripyöreitä mainintoja, jotka eivät kauhean paljon velvoita mihinkään. Ja jos puhutaan kolmen vuoden aikajänteestä, että kolmen vuoden kuluttua, niin onko matkailu- tai ohjelmapalveluyrittäjällä varaa odottaa kolme vuotta, kun mitään varmuutta edes siitä, mikä tilanne on ensi kesänä, ei ole? Enkä ole ollenkaan varma edes niistä ekologisista perusteluista tai syy—seuraus-suhteista, joita tämän sopimuksen hyväksymiseksi on esitetty. Viittaan esimerkiksi niihin lukuihin, joita on esitetty maanomistussuhteista, ja Luonnonvarakeskuksen esittämiin arvioihin muita arvioita vastaan oikeasta tuotannosta ja kalakannan kestävyydestä. Jos asiantuntijat — tai asiantuntijaksi itsensä nimittäneet — ovat asioista näin eri mieltä, niin silloin on kyllä miettimisen paikka. Minulle henkilökohtaisesti tämän esityksen hylkäämiseen riittää jo se, jos kaksi perustuslaillista oikeutta lyövät toisiaan korville, eli vähemmistökansan ikimuistoiset oikeudet, jotka on perustuslailla ja kansainvälisillä sopimuksilla suojattu, ja toiselta puolen sitten se ei-aineellinen oikeus, joka esimerkiksi kiinteistökaupassa on siirtynyt. Silloin jo se olisi riittävä syy vetää jarrut päälle ja hylätä sopimus ja käynnistää uusi valmistelu. Ja kaikkein huolestunein, arvoisa puhemies, olen siitä ilmapiiristä, joka on myrkyttynyt ja myrkytetty paikallisella tasolla. Pohjoisessa koetaan, että kun niin paljon on viety, niin nyt viedään vielä tämäkin. Tuoreessa muistissa on se, kuinka Inarijärven kalan jako-osuutta muutettiin niin, että kun se aikaisemmin oli puolet Metsähallitukselle, puolet paikallisille,