Puhuja: Timo Heinonen
Puolue: kok
Päivämäärä: 2018-11-20 ja itse asiassa, kun itse olen saanut 12 vuotta toimia valtion liikuntaneuvostossa ja nyt 4 vuotta sen varapuheenjohtajana, olen tyytyväinen, että myös tällaista poikkihallinnollisuutta on otettu entistä enempi tähän liikunnan ja urheilun keskusteluun ja päätöksentekoon mukaan. Olemme valtion liikuntaneuvostossa puheenjohtaja Tapio Korjuksen johdolla tällä kaudella itse asiassa kuulleet kohta kaikkia tämän hallituksen ministereitä, eli he ovat käyneet kertomassa oman sektorinsa asioita. Viimeksi valtiovarainministeri Petteri Orpo kävi meidän kuultavanamme viime viikolla, ja tulemme tekemään kaikista ministeriöistä ja niiden hallinnonaloista tällaiset tuloskortit, millä pyrimme siihen, miten eri hallinnonaloilla voidaan lisätä liikuntaa. Verotuksellakin voidaan joko lisätä tai vähentää liikuntaa. Moni sairaus olisi ehkäisty tai hoidettavissa, jos kävelisimme tunnin joka päivä. Hyvän nyrkkisäännön mukaan kannattaa pyrkiä ensin 7 000 askeleeseen päivässä säässä kuin säässä. Kuitenkin Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen, THL:n, tuoreet tilastot kertovat aivan muuta. Yli neljännes meistä ei liiku juuri lainkaan. Toisaalta samaan aikaan yhä useampi liikkuu ja jumppaakin jatkuvasti. Suositukset eivät kuitenkaan täyty edes osittainkaan, vaikka kyseessä olisi miten tehokas hikijumppa, jos liikuntaa harrastetaan vain yksi tai kaksi kertaa viikossa. Liikkumattomuus näkyykin yhä nuoremmissa, ja ylipainoisten määrä on kasvanut jo pitkään yläkoululaisten, lukiolaisten ja ammattikoululaisten keskuudessa. Säännöllinen liikunta tehoaa kuitenkin kuin lääke, ja se on hyväksi meille kaikille. Liikunta vaikuttaa kaikille myönteisesti luihin, lihaksiin ja jänteisiin. THL:n tutkimuksen mukaan neljässä vuodessa etenkin niiden suomalaisten osuus on kasvanut, jotka eivät kuitenkaan liiku juuri ollenkaan. Siksi tarvitaankin nyt lisää kannustimia liikkua. Yhä useampi hakee aktiivista liikuntaa nyt ohjatuista ryhmistä, kuntosaleilta tai vaikkapa ratsastusmaneeseilta. Ohjatun liikunnan hinnat vaihtelevat kuitenkin paljon, ja tähän vaikuttavat myös jopa liikuntaa rajoittavat arvonlisäverotulkinnat. Liikunnan ja urheilun arvonlisäverokannat tulisikin mielestäni yhtenäistää nimenomaan alennettuun, 10 prosentin verokantaan. Nykytilanne on nimittäin hyvin tulkinnanvarainen ja sekava. Verottajan ohjeistuksetkaan eivät tätä ole selkeyttäneet, ja eroja on jopa täysin samanlaisten palveluiden kesken toimijasta ja jopa palvelua tarjoavan ammattinimikkeestä riippuen. Niin kuin tuossa debatissa jokin aika sitten edustaja Wallinheimo totesi, saattaa olla niin, että neljä ihmistä tekee samaa hauisliikettä ja tällä heidän toiminnallaan on eri verokanta. Liikuntapalveluiden verotus riippuu nykyisin lajista tai itse asiassa oikeastaan sen harjoittamismuodosta. Opetus ja valmennus kuuluvat yleisen korkean 24 prosentin verokannan alaisiin palveluihin, mutta niin sanottu ohjattu liikunta taasen alennettuun verokantaan. Tulkinta on sekava eikä todellakaan yksiselitteinen sen suhteen, mitä palveluja verotetaan yleisellä 24 prosentin alvilla ja mitä alennetulla 10 prosentin kannalla. Joskus tuntuu, että sisältö ei ole edes ratkaiseva, vaan se, kuka osaa nimetä kurssin tai toiminnan oikein. Liikuntapalveluiden tai harrastuksen joutuminen ylempään arvonlisäverokantaan korottaa liikuntaharrastuksen hintaa 14 prosentin verran. Esimerkkinä voisi mainita uima-koulut ja myös vauvauinnin, joiden katsottiin pitkään kuuluvan korkeampaan eli kalliimpaan verokantaan. Uimakoulut kuuluvat edelleen. Samaan aikaan, jos liikunnanohjaaja ohjaa kuntosalilla laitteiden käyttöä, arvonlisävero on alempi. Personal trainer -palvelut menevät verottajan tulkinnan mukaan ohjausta pidemmälle, ja näin arvonlisävero nousee 24 prosenttiin. Voitte arvata, kuinka paljon Suomessa myydään näitä palveluita ohjauksen nimellä. Osassa ratkaisevaa näyttää olevan jopa se, millä koulutuksella ja nimikkeellä toimintaa pyöritetään. Arvoisa puhemies! Aerobikkiin ja joogaan mutta myös ohjattuihin pyörävaelluksiin ja myös patikkavaellukseen ja ratsastukseen käytetään ylempää alvikantaa. Alennettua verokantaa ei kuitenkaan suoraan ole hyväksytty esimerkiksi kaikkiin ratsastuksen muotoihin. Samoin uimaopetus kuuluu korkeampaan veroon, koska verottajan mukaan siinä ei ole kyse ohjatusta liikunnasta, vaan opetuksesta. On helppoa todeta, että eihän tässä ole mitään järkeä. Verottajan linjaukset vähentävät tästä maasta liikuntaa. Päätösten pitäisi päinvastoin kannustaa liikkumaan ja lisätä liikuntaa, ja siksi liikunnan ja urheilun verotus tulee yhtenäistää alempaan verokantaan. Uskon, että tämän hyödyt tulisivat monin kerroin takaisin. Alemman verokannan vipuvaikutus olisi nimittäin merkittävä, ja lisääntyvän liikunnan hyödyt näkyisivät myös terveysmenojen ennaltaehkäisevänä satsauksena. Tämä olisi nimenomaan investointi tulevaan.