Puhuja: Anna Kontula
Puolue: vas
Päivämäärä: 2018-04-25 Niin, askel on otettu ja onneksi tällä kertaa oikeaan suuntaan, mutta valitettavasti askel jäi kovin lyhyeksi. Tässä keskustelun aikana oppositiota on syytetty siitä, että se väittää tämän lain huonontavan asioita. Minä en ole kuullut yhdenkään opposition edustajan näin väittävän. Sen sijaan oppositio on aika paljon esittänyt kritiikkiä siitä, että tämä lainsäädäntö ei ratkaise nollasopimusten ongelmia ja tähän lainsäädäntöön liittyy sellaisia rakennevikoja, joita hyvässä lainsäädännössä ei ole. Mitä ne asiat ovat, jotka jäivät ratkaisematta, kun ajatellaan nollasopimuslaisten näkökulmasta? ensinnäkin, en usko, että tässä salissa on ketään, jonka mielestä oikeasti on ihan reilua, että jos se työnantaja ei töitä tarjoa, ei yhtään tuntia, niin työntekijän pitää kolme kuukautta — kolme kuukautta — odottaa, roikkua ilman töitä siinä työsopimuksessa, ennen kuin hän saa purkaa työsopimuksen, saamatta työttömyysturvan karenssia. Se on kovin pitkä aika tänä aikana, kun työmarkkinoilla liikutaan nopeasti, asiat muuttuvat nopeasti ja ihmisten pitäisi pystyä reagoimaan nopeasti. Se on aivan liian pitkä aika, jos kolmeen kuukauteen ei työnantajalla ole ollut tarvetta tarjota edes yhtä työtuntia. Toinen iso ongelma, mikä tähän liittyy, on se, että kun meillä perinteisesti koko työlainsäädäntö nojaa ajatukseen ja ymmärrykseen siitä, että työntekijä on neuvotteluissa se heikompi osapuoli eikä välttämättä kykene tasa-arvoisesti työnantajan kanssa neuvottelemaan niistä työn ehdoista, niin tässä lakiesityksessä ei olla lähdetty tästä perusprinsiipistä käsin. Olen koko eduskuntauraani edeltävän työurani tehnyt tutkimalla erilaisissa prekaareissa työsuhteissa olevia ihmisiä, ja en ole huomannut siellä mitään sellaista tendenssiä, joka oikeuttaisi muuttamaan tällä tavalla perustavalla tasolla sitä, miten meillä työelämää säädellään. Edelleen meillä on paljon työmarkkinoilla niin heikossa työmarkkina-asemassa olevia ihmisiä, ihmisiä, joilla pelimerkit ovat niin vähissä, että ei voi mitenkään ajatella, että he ensinnäkään uskaltaisivat riitauttaa laittomuudet tai väärinkäytökset ja että toisaalta heillä olisi riittävät resurssit ja tietotaito viedä se prosessi läpi, niin kuin tässä laissa nyt oletetaan olevan. Jos me ajattelemme vaikka henkilöä, jolla on puutteellinen kielitaito, verraten alhainen koulutus ja hyvin vähän muita työllistymismahdollisuuksia, ei ole lainkaan realistista ajatella, että hän lähtisi mahdollisesti kuukausia tai jopa vuosia kestävään prosessiin nollatuntisopimuksen ehtojen saamiseksi mallilleen, ihan yksin. Kolmas ja minun nähdäkseni ehkä isoin ongelma, mikä liittyy tähän lakiesitykseen, on se, että tämä on syntynyt hirveän pitkän prosessin seurauksena ja tässä on kokeiltu montaa asiaa ja neuvoteltu monien tahojen kanssa, niin se loppuratkaisu, mihin on päädytty, tuottaa työmarkkinoille kaksi melkein identtistä osa-aikatyön sopimusmallia. Käytännössä kiinteän osa-aikaisen työn sopimusmallin ja vaihtelevan työajan sopimusmallin ainoat erot ovat se, että toisessa minimituntimäärä noin periaatteessa on nolla ja toisessa yksi, ja sitten se, että toisessa näistä henkilöllä on oikeus olla myöntymättä ikuisiksi ajoiksi ottamaan vastaan lisätyötä ja toisessa taas tällainen myöntymys voidaan antaa. Nämä ovat ne tosiasialliset erot näiden kahden mallin välillä, ja jokainen ymmärtää, että näissä on kysymys niin pienistä eroista, että nämä erilliset sopimusmallit olisivat hyvin yhteensovitettavissa. miksi ne pitäisi sovittaa yhteen? Sen takia, että kun nyt meillä tuotetaan erilaisia hyvin lähellä toisiaan olevia sopimusmalleja meidän työlainsäädäntöön, se johtaa taas yhden askeleen verran monimutkaisempaan lainsäädäntöön, mikä aiheuttaa työpaikoilla sen, että meillä saattaa olla pikkuisen eri oikeuksilla olevia työntekijöitä samoilla tuntimäärillä kisaamassa samoista työtunneista samalla työpaikalla, ja työnantajan pitää sitten haltsata tämä kokonaisuus — plus että se tarkoittaa, että yksittäisen työntekijän on astetta vaikeampi ymmärtää ja ottaa selvää, mitkä ovat hänen oikeutensa, ja pitää niistä kiinni. Uskoisin, että tämä on hama.