Puhuja: Satu Taavitsainen
Puolue: sd
Päivämäärä: 2017-04-06 Arvoisa puhemies! "Tumma on yö, sade lasiin lyö, pyyhkimen sulat puhdistaa koettaa. Sää armoton, mutta mentävä on. Jälleen tien päällä oon, taivaat mua varjelkoon." Näin runoili eräs ammattikuljettaja. Suomalaiset raskaan kuljetusalan yrittäjät ja taksiyrittäjät painavat pitkää päivää. Jos he eivät ole itse ratin takana, niin he päivystävät puhelimen äärellä, jos tulee soitto, että ajossa oleva auto on hajonnut tai on tapahtunut onnettomuus. Rautaisella ammattitaidollaan he pystyvät puhelimessakin selvittämään sen, mikä letku on sillä kertaa aiheuttanut vian. Arvostan suuresti heidän sitkeyttään ja nälän, kuumuuden, kylmyyden, pimeyden ja yksinäisyyden sietokykyään. Sekä henkilö- että tavarakuljetusalan ihmisten turnauskestävyys on kova. Pienyrittäjän työviikko on usein yli 45‑tuntinen eivätkä lomat ja pyhät aina toteudu. He ovat duunareita isolla d:llä. Kuljetusyrittäjänä on raskasta silloin kun töitä ei ole tai niitä on liikaa tai kun koneet hajoavat ja velat painavat päälle. Toisaalta arki on mukavaa silloin kun saa tehdä sitä työtä, josta tykkää. Mutta miten arvostaa maan hallitus suomalaisia kuljetus- ja taksiyrittäjiä? Ensin se teki ministeri Soinin johdolla päätöksen luopua Suomen kansallisista kabotaasikuljetuksia koskevista määräyksistä eikä taistellut EU:n komissiota vastaan, ei siis pitänyt huolta omien yritystensä menestymisestä. Ja nyt maan hallitus perussuomalaisen edustaja Jalosen johtaman valiokunnan esityksen mukaisesti heikentää suomalaisten raskaiden ajoneuvojen kuljettajien, yrittäjien mahdollisuutta pärjätä alalla sallimalla tavaran kuljettamisen ilman liikennelupaa eli niin, että kuljettajaan ja yritykseen ei kohdisteta mitään liikennelupavaatimuksia silloin kun auto painaa alle 3,5 tonnia, nykyisin raja on 2 tonnia. Tämä vapauttaa viranomaisten valvonnan piiristä pakettiautoilla harjoitettavan ammattimaisen kuljetustoiminnan. Tällä muutoksella luodaan kahdet selkeästi eri kuljetusmarkkinat, jotka eivät tule olemaan sääntelyn, velvoitteiden ja niistä aiheutuvien kustannusten osalta tasavertaisessa kilpailuasetelmassa. Vaarana on pakettiautokuljetusten siirtyminen ulkomaisten yritysten käsiin, kun yrityksiin ei kohdistu valvontaa ja kun uhka työehtojen polkemisesta on kokemusten perusteella suuri. Tämä tarkoittaa suomalaisten ahkerien ja rehellisten kuljetusyrittäjien vähentymistä, työntekijöiden työttömyyden lisääntymistä ja valtion verotulojen vähentymistä. Liikennelupa ei ole ollut tähänkään asti este työntekijöiden palkkaamiselle ja laadukkaalle palvelulle. Työllisyyden ja liikevaihdon osalta merkityksellistä on kuljetustarve, eikä liikenneluvan poistaminen lisää kuljetettavien tavaroiden määrää. Töitähän yrittäjillä on, jos vain on tilauksia, joita pitää kuljettaa rakennustyömaille, tehtaille, satamiin, lentokentille, kauppoihin ja kuluttajille. Arvoisa puhemies! Liikennelupa on kaiken viranomaisvalvontamme perusta. Harmaan talouden myötä Suomi menettää vuosittain miljardeja euroja. Liikennesektori ja rakennusala ovat suurimmat alat, joissa harmaata taloutta esiintyy jo nykyään, ja tehokkaalla valvonnalla on onnistuttu sitä kitkemään. Harmaasta taloudesta kärsivät rehelliset yrittäjät, heidän työntekijänsä ja valtio. Valvonnan väheneminen tavaraliikenteessä sekä taksamittarivaatimuksen poistuminen taksiliikenteestä heikentävät valtion mahdollisuutta varmistaa, että verot ja maksut maksetaan asianmukaisesti. Taksamittarivaatimuksen poistaminen on sama asia kuin emme enää vaatisi kaupoissa kassakonetta. Valitettavasti ei voi välttyä siltä ajatukselta, että hallituspuolueiden tavoitteena on nakertaa rehellisesti toimivien kuljetus- ja taksiyrittäjien toimintamahdollisuuksia lisäämällä harrastelija- ja pimeitä kuljetuksia. Ministeri Berner kerran paljasti todelliset korttinsa sanoessaan eräässä haastattelussa kabotaasiin liittyen, että kuljetusten avaaminen ulkomaiselle kilpailulle sujuvoittaa kuljetuksia ja laskee kustannuksia ja että tämä taas hyödyttää elinkeinoelämää yleensä. Ministeri siis ajaa vain suuryritysten etua, jotka haluavat tilata kuljetuksia halvalla. Kyllähän kuljetusten hinnat saadaan alas, jos työsuhteiden ehdoissa ei noudateta työlainsäädäntöä ja työehtosopimuksia eikä makseta veroja tai jos pienyrittäjä ei ota itselleen voita leivän päälle. Arvoisa puhemies! Suomalaiset tavalliset pienet ja keskisuuret kuljetusyritykset ja taksiyrittäjät tarvitsevat nyt puolustajia. Puolustajia tarvitsevat myös kansalaiset. Kun taksialalle tuloa ei jatkossa käytännössä säädellä lainkaan, hinnoittelu vapautuu, takseissa ei ole enää taksamittareita ja paikallistuntemusalueena onkin koko Suomi, niin on suuri vaara, että Suomessa tulee olemaan huijatuksi tulleita asiakkaita. Taksien saatavuus kaupunkien ulkopuolella laskee, kun enää ei ole päivystysvelvollisuutta eikä asemapaikkaa. Kakkua jakamaan tulee varmasti suuri määrä takseja silloin kun juna saapuu rautatieasemalle, mutta sen jälkeen ei varmasti takseja näykään. Entä kun pitää lähteä tärkeään kokoukseen tai työpaikalle tai päästä sateisena, hiljaisena arki-iltana kotiin hiljaisessa suomalaisessa pikkukaupungissa? Silloin pitää alkaa soitella taksiyrittäjille ja kyselemään hintoja. Ihminen, palveluiden tarvitsija, ei ole tässä keskiössä, ja hinnat voivat olla käytännössä mitä tahansa, eikä kukaan takaa päivystystä maaseudulla. Kunnat laitetaan nyt maksamaan päivystävistä takseista. Mistä ne rahat otetaan? Lasten päivähoidostako? Ruotsin huonoista kokemuksista ei ole opittu näköjään yhtään mitään, ei taksien eikä soten osalta. Taksien vapauttaminen Ruotsissa ei laskenut hintoja ja lisäsi harmaata taloutta. Miksi ihmeessä emme ota käyttöön samaa kuin Ruotsi nyt eli sitä, että takseissa tulee olemaan sellainen taksamittari, jossa on suora yhteys verottajalle harmaan talouden estämiseksi. Tanskassa on harmaan talouden valvonta takseissa viety niin pitkälle,