Puhuja: Olli-Poika Parviainen
Puolue: vihr
Päivämäärä: 2017-03-15 Arvoisa herra puhemies! Ennen eduskuntavaaleja kaikki puolueet lupasivat, että koulutuksesta ei leikata, ja tietenkin nyt tiedämme, että siitä leikattiin ja paljon. Erityisesti ammatillinen koulutus on nyt ollut tulilinjalla, ja leikkausten vaikutukset alkavat toden teolla näkyä. Leikkausten myötä koulutuksen laatu ja vetovoimaisuus uhkaavat heiketä. Se, että koulutuksesta on jo leikattu, ei ole peruste leikata edelleen. Päinvastoin, aiemmat leikkaukset kertovat siitä, kuinka tiukilla jo valmiiksi ollaan. Ammatillinen koulutus pitää yhteiskunnan käynnissä. Se luo pohjan, jonka päälle toimiva Suomi rakentuu. Ammatillista koulutusta onneksi myös uudistetaan. Ammatillisen koulutuksen reformin tavoitteet ovat sinänsä hyvät ja helpot allekirjoittaa. Kyseessä on suurin koulutuksen reformi Suomessa vuosikymmeniin. Tarkoituksena on karsia erilaisten tutkintojen määrää rakentamalla laaja-alaisempia tutkintoja, panostaa digitaalisuuteen sekä pitää kiinni yleistaitojen, kuten sosiaalisten taitojen, oppimistaitojen ja kielitaidon, opetuksesta. Valitettavasti reformi on kuitenkin ikävä osoitus siitä, että hallituksen puheissa uudistuksista on tullut liian usein synonyymi leikkauksille. Aiemmatkaan hallitukset eivät ole synnistä vapaita, mutta nyt olemme ylittämässä rajaa, jonka jälkeen paluuta ei välttämättä enää ole. Ammatillisen koulutuksen rahoitus laskee dramaattisesti. Millaisen pohjan tämä jättää uudistamiselle? Amiksen reformissa on tärkeitä tavoitteita, kuten esimerkiksi nykyistä tiiviimpi työelämäyhteys niin opettajille kuin opiskelijoillekin. Tähän liitetty lähiopetuksen vähentäminen on kuitenkin uhkaava riski. Vähemmän lähiopetusta ei saisi tarkoittaa kategorisesti enemmän etäopetusta vaan muita toimivampia ja oppilaitoskohtaisia opetusmalleja. Nyt yli 600 ammatillisen koulutuksen opettajaa on jo irtisanottu. Mistä löytyy henkilöstö tekemään hallituksenkin hehkuttamat yksilölliset oppimispolut opiskelijoille? Opetusta ei voi myöskään ulkoistaa yrityksille, niillä on omat huolensa jo valmiiksi. Myös aloituspaikkoja vähennetään, ja tämä nostaa rimaa päästä perusopetuksen jälkeen mielekkääseen koulutukseen. Mitä tapahtuu seiskan pojille? Mitä tapahtuu heille, jotka hakevat vielä paikkaansa? Mitä tapahtuu oppilaiden yksilölliselle tuelle? Mitä tapahtuu opettajien jaksamiselle? Arvoisa puhemies! Ammatillinen oppilaitos on monen kunnan elinehto. Kun reformia tehdään, sen ei pitäisi perustua itsetarkoitukselliseen verkon karsimiseen vaan tarkoituksenmukaisuuteen. Samalla riittävä ohjaus ja yksilöllinen tuki on taattava opiskelijoille. Nyt suunta on toinen. Huoli ammatillisen koulutuksen kentällä on suuri. Opettajat eivät usein ehdi tehdä kaikkea, mitä pitäisi, ja moni opiskelija ja nuori sysätään tilanteeseen, jossa heillä on yhä suurempi vastuu yhä epävarmemmassa tilanteessa, yhä suurempi omavastuu, yhä suurempi mahdollisuus pudota. Arvoisa puhemies! Poikien asema suomalaisessa koulutusjärjestelmässä on tyttöjä heikompi. Kouluissa pojat kokevat tyttöjä enemmän kiusaamista, väkivaltaa ja yksinäisyyttä. Ero tyttöjen ja poikien lukutaidoissa on OECD-maiden suurin. Sukupuolen moninaisuus ei näy tilastoissa. Kuulemme sosiaalisen aikapommin tikityksen. 25—54-vuotiaita miehiä on työelämän ulkopuolella jo nyt pysyvästi lähes 79 000. He eivät tee töitä, opiskele tai ole työkyvyttömyyseläkkeellä. Kadonneiden poikien ja miesten määrä on viime vuosina kasvanut. Nuorisotakuu on torso. Koulutustakuu toimii vain osittain. Kunnissa voidaan auttaa, mutta kunnat ovat ahtaalla. Kaikilla kunnilla ei ole korjaustoimenpiteisiin varaa. Yhä useampi peruskoulunsa päättävä tai ammatillisen koulutuksen keskeyttävä nuori jää tyhjän päälle. Liian moni keskeyttää opintonsa. Arvoisa puhemies! Tällä kaikella on ylisukupolvisia vaikutuksia. Kadonnut sukupolvi on pahinta, mitä Suomelle voi tapahtua. Kadonnut sukupolvi tulee kalliiksi. Ammatillinen koulutus on yksi tärkeimmistä keinoista saattaa nuoriamme kohti työelämää ja pärjäämistä. Sillä on erityisen tärkeä tehtävä juuri nuorten miesten osallisuuden lisäämisessä. Osattomuus puolestaan voi kaataa yhteiskuntia. Ammatillisen koulutuksen aloituspaikkojen ja lähiopetuksen leikkaaminen yhdistettynä opettajien lopputileihin, nuorisotakuun unohtamiseen ja opintotuen leikkauksiin on inhimillisesti, sosiaalisesti ja koko yhteiskunnan tulevaisuuden kannalta väärin.