Puhuja: Tarja Filatov
Puolue: sd
Päivämäärä: 2017-12-13 Tässä keskustelussa on hyvin paljon puhuttu kasvusta ja työllisyydestä, ja minusta se on aivan oikein, koska näissä meidän fokuksemme pitää olla. Mutta olisi syytä puhua enemmän myös kasvun sisällöstä ja työllisyyden laadusta, koska ne ovat tässä unohtuneet. Me puhumme määrällisistä arvioista, kun meidän pitäisi mennä sisälle laatuun, jotta me löytäisimme oikeita ratkaisuja ja kestäviä ratkaisuja Suomen nostamiseksi. Kannattaa muistaa, että kasvu on kuitenkin vain väline silloin, kun tavoitellaan eheää, oikeudenmukaista ja tasa-arvoista yhteiskuntaa, jossa mahdollisimman moni voisi tehdä työtä. Ja kun puhun työstä, puhun palkkatyöstä, puhun yrittäjyydestä, puhun myös siitä vapaaehtoistyöstä ja mielekkäästä tekemisestä, joka tuo tähän yhteiskuntaan hyvinvointia. Meidän työelämämme rakenteet ovat muuttumassa sillä tavalla, että voi olla, että 5—10 vuoden päästä perinteiset talousmittarit, joilla me olemme tottuneet mittaamaan menestystä ja pärjäämistä, eivät enää pädekään samalla tavalla kuin aikaisemmin. Esimerkiksi työllisyysaste voi olla yksi tällainen. mitä siellä työllisyysasteen sisällä tapahtuu, miten hyvin ihmiset tulevat toimeen palkallansa, miten pitkiä työuria he pystyvät tekemään, miten heidän terveytensä kestää läpi sen työuran, ja on monia muita mittareita, joita meidän pitäisi katsoa tarkemmin, ja usein nämä unohtuvat tässä makrotaloudellisessa keskustelussa. Näillä mittareilla, mitä meillä nyt on käytössä, on selvää, että tavoitteena tulee olla vähintään 2 prosentin talouskasvu, ja silloin on oleellista se, minkälaisia rakenneuudistuksia me teemme ja minkälaisia meidän sopeuttamistoimemme ovat. monissa säästötoimissa tässä salissa olemme pettäneet itse itseämme. Jos perkaisi hallituksen esitykset läpi, nimenomaan ne säästölait läpi, ja katsoisi, kuinka monen säästölain tai työllisyyslain, joilla pyritään siihen, että meidän työttömät työllistyisivät paremmin, talousvaikutuksissa sanotaan, että tämä laki nostaa niin ja niin paljon asumistukimenoja tai tämä laki nostaa niin ja niin paljon toimeentulotukimenoja, niin meidän ikään kuin ne säästötavoitteiden lopputulemat olisivat täysin toista kuin miltä ne hallituksen puheissa näyttävät. Ja loppujen lopuksi se, mitä tapahtuu toimeentulotukiasiakkuuksissa, mitä tapahtuu vaikkapa työllisyysasteessa, tulee tästä kokonaisuudesta eikä siitä, että jollekin budjettilaille on asetettu joku tavoite. Yksi esimerkki tästä on vaikkapa tämä työllisyyden niin sanottu aktiivimalli. Tässä yksi puhujista aiemmin puhui, että aktiivimalli on sitä, että työttömyysturvalla voi opiskella tai työttömyysturvalla voi esimerkiksi yrittää. Tällaisen aktiivimallin minäkin hyväksyn ja kannatan sitä lämpimästi. Mutta ikävä kyllä se aktiivimalli, jonka hallitus on tähän taloon tuonut, tarkoittaa sitä, että jos työtön ei löydä töitä, hänen työttömyysturvaansa leikataan. Samaan aikaan ajatellaan, että osa ihmisistä työllistyy, ja varmasti joidenkin ihmisten kohdalla on mahdollista löytää keikkatöitä ja ikään kuin pysyä tässä paremmassa työttömyysturvassa, hyötyä omavastuupäivien muutoksista ja muista, mutta hyvin iso osa ihmisistä tipahtaa, osa heistä toimeentulotukiluukulle, ja sitä kautta koko tämä aktiivisuuden tavoite muuttuu irvikuvakseen, koska me tiedämme, että silloin kun ihminen on toimeentulotukiasiakas, hänen kannusteensa tehdä työtä ja päästä työelämään ovat todella hankalat, koska toimeentulotuki leikkaa ne pienetkin eurot, joita onnistuu ansaitsemaan. Ja lisäksi toimeentulotuki on ikään kuin byrokratialoukkuna paljon suurempi kuin se, että ihminen on työttömyysturvalla ja voi käyttää hyödykseen esimerkiksi 300 euron vapaaosaa. sitten jos mietimme kasvua muutoinkin, niin sen sisältöä pitäisi arvioida. Me tiedämme, että bruttokansantuote kasvaa, jos talo palaa, koska sen jälkeen rakennetaan uusi talo ja palokuntakin käy siellä. Me tiedämme, että vaikkapa Talvivaara monessa tilanteessa näytti hyvältä meidän talousluvuissamme, mutta samaan aikaan me tiedämme, että me joudumme käyttämään paljon rahaa niiden jälkien korvaamiseen, mitä vaikkapa ympäristöpuolella on tapahtunut. Siksi meidän pitäisi osata arvioida näitä kasvun lukuja siitä näkökulmasta, minkä verran hyvinvointia ne meille tuottavat tai minkä verran työllisyyttä ne meille tuottavat. Samoiten työllisyyspolitiikan sisällä pitäisi katsoa sitä, kuinka moni tulee työllään toimeen. Jos meillä yhä isompi osa ihmisistä joutuu työtulojensa lisäksi