Puhuja: Matti Vanhanen
Puolue: kesk
Päivämäärä: 2017-05-31 Arvoisa puhemies! Tämän hallituksen esityskokonaisuuden tarkoituksena on saattaa Suomen lainsäädäntö kehittyvän kansainvälisen yhteistyön edellyttämälle tasolle. Oman aikansa tämä on ottanut. Lissabonin sopimuksen keskinäistä yhteisvastuuta koskevat lausekkeet neuvoteltiin asiallisesti ottaen syksyllä 2003 osana perustuslaillisen sopimuksen neuvotteluja, ja tavallaan tunnen mielihyvää siitä, että olen saanut olla finalisoimassa sitä nyt ulkoasiainvaliokunnan puitteissa. Oman aikansa on vienyt, mutta hyvä näin, että nyt saamme oman lainsäädäntömme sille tasolle, että pystymme kaikin osin vastaamaan Lissabonin sopimuksen velvoitteisiin. Mutta niin kuin hallituksen esityksessä ja myös ulkoasiainvaliokunnan mietinnössä todetaan, tämä ei johdu pelkästään Lissabonin sopimuksesta, vaan tällä varaudutaan ylipäätään kehittyvään kansainväliseen yhteistyöhön vastaamiseen. Pohjoismaiden keskinäinen solidaarisuus ja erityisesti Suomen ja Ruotsin kahdenvälisen yhteistyön tiivistyminen ovat myös syitä tälle lainsäädännölle. Valiokunta pitää tärkeänä, ettei Suomella ole lainsäädännöllisiä esteitä osallistua muiden unionimaiden tai Pohjoismaiden tukemiseen kriisitilanteissa eikä myöskään esteitä avun pyytämiselle. Esityskokonaisuuden hyväksymisen jälkeenkin Suomi päättää itse turvallisuuspoliittisista ratkaisuistaan ja toiminnasta avun antamiseen ja pyytämiseen liittyvissä tilanteissa. Ulkoasiainvaliokunnan käsittelemässä esityksessä ehdotetaan säädettäväksi uusi laki, jossa säädellään ylimpien valtioelinten päätöksenteosta kansainvälistä apua annettaessa ja pyydettäessä. Valiokunnan käsittelemä esitys koskee vain näiden ylimpien valtioelinten päätöksentekoa eikä esimerkiksi Lissabonin sopimuksen sisältöä. Korostan, että kyse ei ole vain sotilaallisen avun antamisesta tai pyytämisestä vaan että avun sisältö määräytyisi kulloisenkin tilanteen mukaan. Arvoisa puhemies! Valiokunta on perustuslakivaliokunnan tekemistä säätämisjärjestystä koskevista huomautuksista johtuen joutunut tekemään muutoksia hallituksen esityksen sisältämään lakiehdotukseen poikkeuksellisen kiireellisissä ja vakavissa tilanteissa sovellettavan kiireellisyysmenettelyn osalta, jotta laki voidaan saattaa voimaan tavallisen lain säätämisjärjestyksessä. Ulkoasiainvaliokunta korostaa yksimielisessä mietinnössään, että kansainvälisen avun antaminen ja pyytäminen varsinkin tilanteissa, joissa apu voi sisältää merkittäviä sotilaallisia voimavaroja tai sotilaallisten voimakeinojen käyttöä, on sellainen ulko- ja turvallisuuspoliittisesti merkittävä sekä laajakantoisesti ja periaatteellisesti tärkeä toimenpide, joka edellyttää eduskunnan osallistumista päätöksentekoon ottaen huomioon sotilaallisten voimavarojen tai voimakeinojen käytöstä johtuvat ulko- ja turvallisuuspoliittiset seuraukset. Lakiehdotuksen mukaisen normaalin päätöksenteon puitteissa eduskuntaa kuullaan joko ulkoasiainvaliokunnalle annettavan selvityksen tai eduskunnalle annettavan selonteon muodossa. Tämä on tuttu menettely muun muassa tuohon äsken keskusteltuun kriisinhallintaan osallistumisessa sovellettavasta päätöksentekotavasta. Mutta poikkeuksellisen kiireellisissä ja vakavissa tilanteissa eduskunta saa tiedon tilanteesta ja suunnitelluista päätöksistä ja toimenpiteistä ulkoasiainvaliokunnalle annettavan tiedon muodossa. Kiireellisissä tilanteissa valtioneuvoston on tämän jälkeen tekemänsä päätös viipymättä saatettava eduskunnan käsiteltäväksi selonteon muodossa. Suomeen kohdistuvissa uhkatilanteissa voimassa oleva kansallinen lainsäädäntö turvaa viranomaisten toimintamahdollisuudet. korostaa mietinnössä, että Suomen antaessa apua lakiesityksen tarkoittamassa kiireellisessä päätöksentekomenettelyssä tulee sotilaallisen voimankäytön mahdollisuus ottaa huomioon tilanteissa, joissa ministeriön päätöksellä annettava apu sisältää sotilaallisia voimavaroja. Valiokunta korostaa, että näissä tilanteissa yksittäisen sotilaan tai sotilasjoukon oikeudellisen aseman, toimivaltuuksien ja omasuojan tulee olla lähtökohtaisesti mahdollisimman selkeästi määritelty. Valiokunnan mielestä näissä tilanteissa kiireellinen päätös tulisi tehdä valtioneuvoston yleisistunnon tai tasavallan presidentin toimesta, sillä kiireellisessä tilanteessa uuden sotilaalliseen voimankäyttöön valtuuttavan päätöksen tekemiseen ei todennäköisesti olisi aikaa. Eli vielä selkokielellä: Niissä tilanteissa, joissa sinällään tehdään päätös sotilaallisten voimavarojen lähettämisestä tai käyttämisestä, pitää kyetä analysoimaan etukäteen, etukäteen, muuttuuko se tilanne sellaiseksi, jossa myös käytettäisiin sotilaallista voimaa, ja jos on perusteluja vähänkään näin ajatella, tulee tämä alkuvaiheenkin päätös tehdä tämän kiireellisen menettelyn tarkoittamalla raskaammalla menettelytavalla. Ulkoasiainvaliokunta korostaa, että lakiehdotuksen sisältämän kiireellisyysmenettelyn käytännön turvaamiseksi valtioneuvoston tulee selvittää menettelytapojaan ottaen huomioon eduskunnan rooli päätöksenteossa. Selvitys tulee antaa eduskunnalle vuoden 18 loppuun mennessä. Valiokunta korostaa selvityksen merkitystä, koska kiireellisyysmenettelyn toimivuuden kannalta on olennaista, että valtioneuvosto kykenee toimimaan päätösvaltaisesti nopeissa tilanteissa, joissa voidaan olla keskellä yötä tai loma-aikaan päätöksiä tekemässä. Samalla on syytä selvittää valtioneuvoston ja eduskunnan yhteistoiminnan varmistamista kiireellisissä tilanteissa. Tässä on meille sen selvityksen jälkeen myös