Puhuja: Ilkka Kanerva
Puolue: kok
Päivämäärä: 2018-04-12 Arvoisa rouva puhemies! Euroopan turvallisuus- ja yhteistyökokous Suomessa vuonna 75 oli eurooppalainen avain löytää yhteiset, voisiko sanoa vertauskuvallisesti, liikennesäännöt sille, miten Euroopassa eletään, minkälaisia toimintalinjoja noudatetaan, mitkä sitoumukset ovat pyhiä ja mitkä arvot muodostavat pohjan. Koko tämä ajattelu, koko tämä filosofia, oli paitsi osa Suomen ulkopolitiikkaa myös omiaan vahvistamaan Suomen asemaa vahvana, itsenäisenä, suvereenina länsimaisena valtiona, joka kykenee isännöimään neuvotellen idän idän ja lännen välillä olevat, suurvaltojenkin keskinäiset, ristiriidat prosessiksi. Se muuttui 90-luvulle tultaessa Euroopan turvallisuus- ja yhteistyökokouksesta Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestöksi. Toisin sanoen kaikkien vuonna 75 Etyk-asiakirjan allekirjoittaneiden valtioiden kesken solmittu merkitsi niin merkittävää arvopohjaa, että katsottiin olevan perusteltua luoda myöskin yhteinen järjestö, joka ikään kuin stabiilimmin, voimakkaammin, solidimmalla otteella toimien kykenee turvaamaan ne perusarvot, jotka ovat merkittäviä tietysti erityisesti pienten valtioiden, kuten Suomen, kyseessä ollen. Luotiin siis pelisäännöt, liikennejärjestelmät, joiden mukaan Euroopassa toimitaan ja joiden mukaan rauha, kehitys ja vakaus voidaan turvata, kolmeen koriin ne paloitellen. Tänä päivänä tuo kehitys on valitettavasti karilla. Tänä päivänä tiedämme, millä tavoin nelisen vuotta takaperin Krimin valtaus Venäjän toimesta masensi mielet sen myönteisen kehityksen suhteen, joka meillä vallitsi tietysti lähinnä Berliinin muurin murtumisen jälkeen mutta joka oli saanut jo kolhuja Georgian sodassa 2008. Tämä Itä-Ukrainan alueellisen koskemattomuuden loukkaaminen myöskin kapinallisten ja heitä tukevien toimijoiden suunnalta on merkinnyt suuren epävarmuuden ja Etyjin periaatteiden loukkaamisen kehitystä viimeisen neljän vuoden kuluessa. Alueellisen koskemattomuuden loukkaukselle on oltava ehdoton punainen linja sillä millä voitaisiin sanoa, että edes historialliset tai kulttuuriset syyt voisivat olla niin painavia, että jonkun itsenäisen valtion oikeuksiin voidaan voimapolitiikan keinoin toisen valtion toimesta puuttua? Se ei ole mahdollista. Se ei ole mahdollista Ukrainan eikä minkään muunkaan valtion kyseessä ollen. Mutta ei vain tämä, ei vain tämä vaan myöskin vaikkapa kyberturvallisuus, vaikkapa terrorismi ja kansainvälinen rikollisuus ovat kaikki asioita, jotka haastavat meidän sivilisaatiotamme tällä hetkellä. Sen vuoksi on aihetta katsoa perään niitä mahdollisuuksia, joilla kuitenkin kehitystä voitaisiin edelleen hallita ja saada monikansallisilla, multilateraalisilla järjestöillä tätä kehitystä ohjattua parempaan suuntaan niin, että luottamus ja yhteistyö toimisivat ja että myöskin parlamentaarisilla tahoilla olisi tässä tapauksessa oma kontribuutionsa annettavaksi. Oma käsitykseni on se, että rauhanvälitys on merkittävä asia tässä. Rauhanvälitys laajasti katsottuna tarjoaa tähän välineistöä, jolla näihin asioihin voidaan olla vaikuttamassa. Kestävä rauha, kestävä kehitys, rauha ja vakaus ovat niitä asioita, jotka takaavat niin ihmisille kuin valtioillekin turvallista tulevaisuutta, ja siitä on tällä hetkellä vajetta ennen muuta, niin kuin täällä muun muassa edustaja Paloniemi sanoi, laajan turvallisuuskäsityksen valossa arvioituna, punnittuna ja analysoituna. Sen vuoksi dialogi on aina konfliktia parempi tapa edetä asioissa, ja pysyvään rauhaan ei tulla pääsemään ilman ihmisoikeuksien kunnioittamista ja erityyppisiä rauhanvälityksen toimenpiteitä, jotka ovat valtavan laaja skaala erilaisia asioita. Rauhanturvaoperaatio on niistä konkreettisin ja viimesijaisin, mutta senkin mahdollisuuksia on aihetta olla tänä päivänä edistämässä Ukrainan tilanteen kyseessä ollen. Vaaleihin en tällä kertaa tässä yhteydessä kajoa sen enempää, vaikka niistä olisi paljonkin raportoitavaa, sillä olin johtamassa vaalitarkkailua Yhdysvaltain presidentinvaaleissa ja äsken myöskin Venäjän vaalitarkkailua, jotka kummatkaan vaalit eivät antaneet kovin vakuuttavaa kuvaa siitä, kuinka hyvin demokratia de facto toimii. Demokratiaan kuuluu, että asioista voidaan olla eri mieltä. Se on kehittyvän ja vahvan demokratian tunnuspiirre, että asioista saatetaan olla hallitusti, hallitulla tavalla, eri mieltä, mutta jos erimielisyydet, voimapolitiikka ja intressit voimapolitiikan toteuttamiseksi uhkaavat rauhaa ja vakautta, on selvää, että tuolloin kiistan osapuolet pitää pyrkiä saamaan samaan aikaan samaan pöytään, samaan huoneeseen puhumaan samoista asioista ja etsimään yhteisiä ihmismäisiä ratkaisuja niihin ongelmiin ja tunnistamaan nämä ongelmat tavalla, jolla voidaan rauhallisesti neuvotellen etsiä näissä yhteisiä ratkaisuja. Sen vuoksi Suomen panos Euroopan turvallisuusyhteistyökokousta ajatellen on pyritty nyt kanavoimaan niin, että siinä ennen muuta rauhanvälityksen kysymykset ovat ensisijaisia, millään tavalla pistämättä vaikkapa hyvin tärkeitä vaalitarkkailumissioita toissijaiseen rooliin, mutta se, missä suurin paine tänä päivänä ilman muuta on, on epäilemättä rauhanvälitys moninaisesti nähtynä.