Puhuja: Merja Mäkisalo-Ropponen
Puolue: sd
Päivämäärä: 2017-12-08 Arvoisa puhemies! Työelämä- ja tasa-arvovaliokunnassa ei löytynyt juuri ketään asiantuntijaa, joka olisi tätä hallituksen aktiivimallia kannattanut. Me tarvitsemme kyllä aktiivista työvoimapolitiikkaa, sillä se on inhimillistä ja kansantaloudellisestikin järkevää. Työttömyysjaksojen lyheneminen yhdellä päivällä vahvistaa julkista taloutta yli 20 miljoonaa euroa vuodessa. Hallituksen käsitys aktivoinnista on kuitenkin kovin erilainen kuin SDP:llä. Hallituksen aktivointi on sitä, että heikennetään pitkäaikaistyöttömien työttömyysturvaa. Niin kutsuttu aktivointimalli kuvaa hyvin hallituksen asenteita pitkäaikaistyöttömiä kohtaan. Se on kohtuuton ja epäoikeudenmukainen malli. Mallin idea on, että mikäli työtön ei ole edellisen kolmen kuukauden aikana ollut vähintään 18:aa viikon aikana tai osallistunut 5 päivänä työllistymistä edistäviin palveluihin, hänen työttömyysetuuttaan vähennetään lähes 5 prosenttia. Yhteiskunnalla ei ole kuitenkaan mitään velvoitteita järjestää työtä tai palveluita. Tämä lakiesitys ei täytä yhdenvertaisuusvaatimuksia, sillä esimerkiksi eri palvelujen määrä vaihtelee suuresti ja eri paikkakunnilla Suomessa on hyvin erilaiset mahdollisuudet saada lyhytkestoista työtä. Malli johtaa työttömien lisääntyvään köyhyyteen ja toimeentulotuen käyttöön. Tämä taas osaltaan nostaa työllistymiskynnystä. Hallitus on ymmärtänyt itsekin lakiesityksen seuraukset ja kirjannut lakiesityksen perusteluihin, että toimeentulotukimenot kasvavat noin 10 miljoonaa euroa ja asumismenot 4 miljoonaa euroa. Eihän tässä ole mitään järkeä. Lakiesityksestä voi päätellä, että hallituksen mukaan pitkäaikaistyöttömät ovat laiskoja ja heitä on sanktioiden avulla patistettava töihin tai palveluihin. Todellinen aktivointi edellyttää tehokasta puuttumista työttömyysjaksoihin, ja siihen tarvitaan riittäviä aktiivisen työvoimapolitiikan resursseja. Esimerkiksi Pohjoismaihin verrattuna Suomessa resurssit ovat ala-arvoisella tasolla, mikä heikentää aktiivisen työvoimapolitiikan vaikuttavuutta. Samoin julkisen työnvälityksen resurssit ovat Suomessa murto-osa verrattuna muihin Pohjoismaihin. Tehokkaan työvoimapolitiikan perusedellytys on se, että työntekijät saavat riittävää ja oikea-aikaista henkilökohtaista palvelua, muun muassa työhön valmennusta. Tarvitaan myös työn etsintää ja monipuolisia koulutusmahdollisuuksia. Nykyisellään TE-toimiston ja kuntien työllisyyspalvelujen mahdollisuudet palvella asiakkaita tehokkaasti ja laadukkaasti ovat rajoitetut, koska niillä ei ole riittävästi henkilökuntaa. Hallitus hehkuttaa kolmen kuukauden välein tapahtuvia haastatteluja, mutta nykyisillä resursseilla nämä eivät toteudu, vaikka työtön itse niitä toivoo. Palvelut ovat siirtyneet myös nettiin, vaikka 20 prosentilla pitkäaikaistyöttömistä ei ole mahdollisuutta tai valmiuksia käyttää näitä sähköisiä, digitaalisia palveluita. Minulla on ollut mahdollisuus olla mukana ilman työtä olevien asiakasraadissa. Olen oppinut paljon, ja mielestäni hallituskin voisi kuunnella enemmän pitkäaikaistyöttömiä ja työttömiä eikä kuvitella tietävänsä työttömien asioista paremmin kuin työttömät itse. Eräästä raatilaisten kanssa käymästäni keskustelusta kokosin heidän tunnelmiaan, kun me keskustelimme tästä lakiesityksestä. Näin työttömät kertoivat: "Yhteiskuntamme, niin demokraattisesti kuin se toimiikin, ihannoi kilpailua. Syntymästä lähtien meidät pisteytetään. Kärjistetysti ilmaisten: jos et yllä tietylle tasolle, olet luuseri. Toisin sanoen ihmisarvosi on miinusmerkkinen. Minun otsaani on lyöty leima ’pitkäaikaistyötön’, ja se tarkoittaa pitkää miinusmerkkiä." "Tuntuu pahalta, kun tiedän, että minusta ajatellaan, etten halua tehdä töitä. Olen ollut kaksi vuotta työttömänä, olen hakenut aktiivisesti töitä ja osallistunut paneelikeskusteluihin, seminaareihin ja keskusteluihin ollakseni aktiivinen ja ajan hermolla, mutta tämän alan töitä kun ei ole saatavilla." "Työttömyys on useiden tekijöiden summa. Esimerkiksi masennuksen takaa löytyy milloin uupumusta, milloin elämän tarkoituksettomuutta. Masentuneena ei jaksa. Ryhdistäydy-kehotus ei missään tapauksessa ole oikea ratkaisu. Tässä lakiesityksessä meitä käsketään ryhdistäytymään, mutta ei anneta mitään ratkaisua siihen perusongelmaan eli työpaikan puuttumiseen." Jos pitkäaikaistyöttömyyden hoitamisessa jollakin olisi aikaa kohdata pitkäaikaistyöttömiä ja kuunnella heidän tarinoitaan ja elämäntilannettaan, löytyisi useammin myös myönteinen polku elämäntarinan uudelleenmäärittelyyn. Nyt palvelut ovat usein pelkästään poiskäännyttämistä. Pelkään tämän lakiesityksen entisestään lisäävän poiskäännytettyjen ja syrjään jätettyjen määrää.