Puhuja: Merja Mäkisalo-Ropponen
Puolue: sd
Päivämäärä: 2017-03-15 Keskustelut näiden kahden ammatillisen oppilaitoksen opiskelijoiden, opettajien ja sidosryhmäläisten kanssa ovat vahvistaneet käsitystäni siitä, että hallituksen säästöpäätökset kyllä vaarantavat laadukkaan ammatillisen opetuksen toteuttamisen. Hallitushan siis päätti, että tänä vuonna säästetään ja ensi vuonna toteutetaan koulutuksen reformia. Tämä on väärä järjestys. Ammatillisen koulutuksen uudistaminen on tärkeää, mutta nyt reformia ei tehdä perustehtävästä käsin vaan mennään säästöt edellä. Käytännössä tämä tarkoittaa muun muassa opettajien ja oppituntien vähentämistä. Ammatillisissa oppilaitoksissa opiskelee hyvin erilaisia opiskelijoita, ja tämä haastaa oppilaitokset toteuttamaan myös opetusta monella tavalla. Osa opiskelijoista omaa erinomaiset valmiudet itsenäiseen opiskeluun, ja näille nuorille on tärkeää luoda nopea etenemispolku opinnoissa. Osa opiskelijoista tarvitsee luokkaopetusta ja opettajan normaalia ohjausta oppimispolulla. Ammatillisissa oppilaitoksissa on myös erilaisia oppijoita, jotka tarvitsevat ohjausta oman oppimistyylin löytämiseen ja joissakin tilanteissa myös erityisopetusta. Ellei heidän erityistarpeitaan huomioida, on riskinä normaalilta oppimispolulta putoaminen. Ammatillisen oppilaitoksen opettajan työnkuvaan kuuluu myös kasvattajan tehtävä, koska suoraan peruskoulusta tuleva nuori voi joissakin tapauksissa tarvita ammattiin ohjaamisen lisäksi paljonkin ohjausta aikuisuuteen kasvamisessa. Lisäksi joukossa on nuoria, jotka eivät esimerkiksi psyykkisten ongelmien takia pysty opiskelemaan, ja myös heidän tunnistamisensa ja hoitoon ohjaamisensa on oppilaitoksen vastuulla. Ammatillisen oppilaitoksen toiminnassa on kaikki edellä mainitut ryhmät otettava huomioon, ja opetusta on pystyttävä eriyttämään ja yksilöllistämään monella tavalla. Jos koulutuksen ainoana arviointimittarina pidetään opiskelijoiden nopeaa valmistumista, ohjaa se helposti oppilaitoksia keskittymään vain parhaimpiin opiskelijoihin. Jos oppitunteja ja opettajia vähennetään liikaa, vaikeutuu tukea tarvitsevien opiskelijoiden oppiminen kohtuuttomasti, ja se taas johtaa helposti opiskelun keskeyttämiseen. Ammatillisen koulutuksen reformissa on tärkeää keskustella myös oppilaitosten perustehtävästä. Onko se ainoastaan työntekijöiden kouluttaminen työelämään, vai onko oppilaitoksilla myös laajempi yhteiskunnallinen vastuu nuorista? niin sen täytyy näkyä myös koulutuksen arviointikriteereissä ja resursseissa. Arvoisa puhemies! Hallituksen tavoitteena on siirtää opetus yhä enenevässä määrin työpaikoille. Tässä on paljon hyvää, mutta se ei ole pelkästään hyvä asia, sillä työpaikoilla voi oppia myös vanhentuneita ja huonojakin tapoja. Lähihoitajaopiskelijat ovat kertoneet minulle muun muassa nähneensä harjoittelupaikoillansa työntekijöiden toimesta epäasiallista käyttäytymistä ikäihmisiä kohtaan, eikä heillä ole välineitä toimia näissä tilanteissa. Oppilaitoksen ja opettajien onkin annettava riittävät valmiudet arvioida työelämää myös kriittisesti. Suomen lähi- ja perushoitajaliitto SuPer on esittänyt vakavan huolensa lähiopetuksen määrän vähenemisestä. Oppilaitoksien oppitunteja on vähennetty, ja myös käytännön harjoittelupaikoissa on liian vähän henkilökuntaa ohjaamaan opiskelijoita. Toisaalta nykyisin monet työpaikat kieltäytyvät ottamasta opiskelijoita vastaan, koska lähiopetuksen vähentyminen oppilaitoksissa näkyy opiskelijoiden heikentyneenä tietotaitotasona. SuPerin viesti onkin, että lasku näistä koulutuksen säästöistä tulee opetuksen, osaamisen ja hoidon tason laskun johdosta isommaksi kuin varsinaiset säästöt. Työpaikoilla ei välttämättä ole resursseja tai valmiuksia ohjata opiskelijaa oikealla tavalla, jos hänellä on erityisen tuen tarvetta, ja ja opettajat eivät nykyisinkään pysty resursseillaan siellä työpaikoilla toimimaan. Ja jos resurssit vähenevät, niin heitä näkyy entistä vähemmän siellä työpaikoilla. Lisäksi opiskelijoiden on saatava riittävät jatko-opintovalmiudet, koska se on Suomen koulujärjestelmän vahvuus. Arvoisa puhemies! Lopuksi, kuten debatissa totesin, olen todella huolissani opettajien jaksamisesta. Eniten opettajia uuvuttaa ammatti-identiteetin ja todellisuuden välinen ristiriita. Opettajat kokevat, etteivät he voi tehdä työtään niin hyvin kuin haluaisivat ja ammatti-identiteetti heitä velvoittaisi. Tämä on hyvin monen opettajan kokemus tällä hetkellä. Eräs opettaja totesi minulle pari päivää sitten: