Puhuja: Juhana Vartiainen
Puolue: kok
Päivämäärä: 2017-03-22 Arvoisa puhemies! Nollatuntisopimuksia käsittelevässä kansalaisaloitteessa on nostettu esille todellisia oikeusturvaongelmia. Niihin liittyy joskus esimerkiksi luonteeltaan päivystyksenomainen velvollisuus tulla töihin lyhyellä varoitusajalla ilman, että tästä on selvästi sovittu. Siksi on syytä esimerkiksi katsoa, onko työlainsäädäntö tältä osin kohdallaan ja annetaanko työpaikoilla työvuorolistat ennakkoon, niin kuin pitää, ja edellytetäänkö työntekijältä kohtuuttomalla tavalla nopeaa töihintuloa ilman, että tunteja kuitenkaan yleensä on kovin paljon tarjolla. On myös syytä arvioida, onko työsopimuksen ja siitä annettavan selvityksen vaadittava vähimmäissisältö kohdallaan. Jos on tultava lyhyellä varoitusajalla tarvittaessa töihin tai tehtävä työtä enemmän kuin mitä viikkoa aiemmin annetussa työvuorolistassa on edellytetty, siitä on sovittava reilulla tavalla, niin että molemmat osapuolet tietävät, mistä on sovittu. Lisäksi on huolehdittava tarvittavan viikkolevon toteutumisesta. Ilmeisesti nollatuntisopimuksia saatetaan joissakin tapauksissa käyttää myös sairauspoissaoloihin ja irtisanomiseen liittyvien työnantajavelvoitteiden kiertämiseen. Valtaosa yrittäjistä toimii toki reilusti, mutta huonompiakin toimintatapoja ilmeisesti esiintyy. Siksi tältäkin osin on syytä harkita, onko nykyinen työlainsäädäntö kohdallaan vai pitääkö sitä täsmentää sairausajan palkan ja irtisanomisajan palkan määrittelyn osalta silloin kun tehdään työtä vaihtelevalla työajalla. Valiokunnan kuulemisessa on myös käynyt selväksi, että osa aloitteen esille ottamista ongelmista osoittaa pikemminkin sitä, ettei nykyistä lainsäädäntöä riittävästi noudateta. Siksi kysymys on myös lain toimeenpanosta valistuksen ja valvonnan avulla. Osa esille tulleista ongelmista perustuu myös siihen, että työntekijänä on henkilö, jonka on vaikea valvoa etujaan ja joka ei välttämättä tiedä eikä kykene näkemään oikeuksiaan. Niinpä oikeustieteilijöiden kuulemisesta saatoimme oppia, että jos vaihtelevan työajan sopimus on allekirjoitettu mutta työtunteja ei ole ollut tai on ollut vain äärimmäisen vähän, ei ole edes selvää, että koko sopimusta on olemassa. Tällaisessa tapauksessa esimerkiksi siihen sisällytetyt kirjaukset kilpailevan toiminnan kiellosta eivät välttämättä ehkä edes ole velvoittavia. Silti myös kilpailevan toiminnan kiellon soveltaminen, siinä tapauksessa, että työtunteja on vähän, on asia, johon työaikalain uudistamisessa tulee paneutua. Osa aloitteen ongelmista on siis ratkaistavissa ehkäpä jo nykylainsäädännön puitteissa paremmalla toimeenpanolla, mutta ilman muuta on niin, että voidaan tarvita myös lainsäädäntömuutoksia. Joillakin toimialoilla, kuten kaupassa, on kehitetty myös varsin toimiva työehtosopimusmalli. Kaikkien ongelmien ratkaiseminen ei siis välttämättä edellytä uutta lainsäädäntöä. Yksi aloitteessa esiin nostettu epäkohta on työttömyysturva ja sen karenssimääräykset siinä tapauksessa, että työntekijällä on vain vähän tai nollan verran tunteja sopimuksessaan ja käytännössä. Valiokunta ja asiantuntijat ovat olleet tästä yksimielisiä — eli siis siitä, että työttömyysturvan määräyksiä on tältä osin tarkistettava niin, että ne eivät ole työntekijän tai työttömän työnhakijan kannalta kohtuuttomia. Valiokunta asiantuntijoineen on ollut jokseenkin yksimielinen myös siitä, että aloite on sellaisenaan toteuttamiskelvoton. Se olisi vähimmäistuntimääräyksineen järeä puuttuminen työmarkkinoiden sopimusvapauteen ja estäisi ilmeisesti merkittävän määrän työntekoa ja nostaisi työn kustannuksia. Kokoomuksen lähtökohtana on tietysti se, että kaikki sellainen työ tehdään, joka perustuu molempien osapuolten aitoon työsopimuksessa ilmenevään tahtoon. Taloudessamme on huutava pula verotuloja tuottavista työtunneista, eikä sopimusvapautta siksi pidä lähteä rajoittamaan kevein perustein. Taloudessa on työtä, joka on oikeasti osapäiväistä, ennakoimatonta ja satunnaista, ja sitä tulee voida tehdä, kun molemmat osapuolet niin haluavat ja sen ymmärtävät. Kohtuuttomuudet tulee tietysti lainsäädännöllä estää, ja se työ on nyt käynnissä. Arvoisa puhemies! Edellä esitetystä käy ilmi, että vaihtelevan työajan työ on monimutkainen kokonaisuus, joka vaatii koko työaikalainsäädännön ja työlainsäädännön tarkastelua. On mietittävä työajan vakiintumista, sairausajan palkkaa, irtisanomisajan palkkaa, työvuorolistoja ja myös työttömyysturvaa. Siksi järkevä toimintatapa on se, että näiden ongelmien ratkaisu liitetään yhteen meneillään olevan työaikalainsäädännön kokonaisuudistuksen kanssa. Sen parissa tekeekin työtä ministeri Lindströmin asettama työryhmä. Lisäksi työ- ja elinkeinoministeriö on 15. marraskuuta viime vuonna asettanut toisen työryhmän selvittämään nollatuntisopimusten sääntöjä. Toimeksiannon mukaan tehtävänä on muun muassa arvioida mahdolliset lainsäädännön muutostarpeet, joilla turvataan työntekijöiden asema ja samalla mahdollistetaan riittävän joustavien työaikajärjestelyjen käyttäminen silloin, kun työvoiman tarve vaihtelee ennakoimattomalla tavalla. Valiokunta edellyttää tietysti, että näiden työryhmien työt koordinoidaan järkevällä tavalla. Eli yhteen vetäen, arvoisa puhemies, valiokunta edellyttää, että hallitus ryhtyy toimenpiteisiin aloitteessa esille tuotujen epäkohtien ratkaisemiseksi joko valmistelemalla tarvittavat muutokset lainsäädäntöön tai niiden toimeenpanoa tehostamalla. Arvoisa puhemies! Nollatuntialoite on siis saanut hallitukselta ansaitsemansa huolellisen vastaanoton ja käsittelyn. Aloitteen esille nostamat ongelmathan ovat menneet saman tien hallituksen valmisteluun sekä virkamiesten ja työmarkkinoiden asiantuntijajärjestöjen valmistelupöytään. Valiokunta on mietinnössään luetellut vaihtelevan työajan sopimuksiin liittyvät ongelmat ja vaatii, että hallitus edellä mainitussa valmistelutyössään ne ratkaisee. Työaikalaki on monimutkainen valmistelu- ja neuvottelukokonaisuus. Valiokunnan ei siksi tule laatia omia ratkaisuehdotuksiaan nollasopimuksista, kuten vasemmiston vastalauseessa vaaditaan. Työlainsäädännössä kaikki liittyy kaikkeen, ja ehdottomat vaatimukset ja rajaukset vaikeuttaisivat istuvien työryhmien työtä. Lisäksi ministeriöllä ja järjestöjen asiantuntijoilla on ylivoimaiset voimavarat lakiuudistusten valmisteluun. Niinpä valiokunta kuvaa mietinnössään ongelmat perinpohjaisesti ja edellyttää, että hallitus ratkaisee edellyttää samalla, että tällainen lisäsääntely ei kuitenkaan saa vaikeuttaa tai estää työntekoa vaihtelevalla työajalla tai satunnaisesti, kun se todella perustuu molempien osapuolten tahtoon ja oikeusturvaongelmat on ratkaistu. Luotamme siis virkamiesten ja järjestöjen yhteiseen valmisteluun ja