Puhuja: Alexander Stubb
Puolue: kok
Päivämäärä: 2017-05-31 Arvoisa puhemies! Tämä taitaa olla ensimmäinen kerta, kun minulla on mahdollisuus puhua tästä pöntöstä kansanedustajana, mikä antaa tietyn vapauden, jota ehkä ministerinä ei koskaan aikaisemmin ole ollut, joten kaikesta, mitä tästä eteenpäin sanon, älkää missään nimessä syyttäkö hallitusta. Jos se, mitä sanon, kuulostaa hyvältä, kiittäkää ryhmääni, jos huonolta, syyttäkää minua. Tänään olisi tarkoitus puhua turvallisuusympäristön muutoksesta. Jos tämä puheenvuoro on jotain, niin se on puolustuspuheenvuoro kansainväliselle liberalismille, se on puolustuspuheenvuoro avoimelle turvallisuuspoliittiselle keskustelulle ja se on puolustuspuheenvuoro Suomen turvallisuudelle. Teen sen kolmen kautta: ensin pohdin muutamaa keskeistä päivämäärää ja vuotta, jotka ovat meidät tähän tilanteeseen johtaneet, sen jälkeen käyn läpi kolme muutosta järjestelmä ja kansainväliset instituutiot, jotka ovat olleet meidänkin tukenamme ja turvanamme. Se oli ideologinen aikakausi. Toinen päivämäärä, jolloinka itse oikeastaan tavallaan vartuin tähän maailmaan ja olen saanut ilon elää tätä aikakautta, on 1989 ja kylmän sodan päättyminen, jolloinka markkinatalous, liberaali demokratia ja globalisaatio voitti Neuvostoliiton, autoritääriset regiimit, suunnitelmatalouden ja kommunismin. Silloin me elimme sellaista toivon aikakautta, itä kohtasi uudestaan lännen, EU laajentui, Nato laajentui, Mandela vapautettiin, kylmä sota päättyi, Neuvostoliitto hajosi. Muutamat puhuivat siitä, että historia loppuu, kaikista maista tulee liberaaleja demokratioita, mutta valitettavasti ei tullut. Kolmas päivämäärä tiedä, onko tämä yhtä tärkeä, mutta tärkeä kuitenkin — on 2016. Toki tässä matkan varrella on ollut muita, iskut World Trade Centeriin 2001, Georgian sota 2008, finanssikriisi 2008, Venäjän hyökkäys Krimille ja Ukrainaan 2014, mutta uskallan silti väittää, että meidän länsimaisen elintavan, liberaalin demokratian ja vapauden näkökulmasta 2016 on ihan yhtä tärkeä kuin 1945 ja 1989. Tämä johtuu tietysti kahdesta suuresta kokonaisuudesta, joista ensimmäinen oli brexit ja toinen oli Yhdysvaltain presidentin Donald Trumpin valinta. Eli me olemme tällä hetkellä maailmassa, jossa koko länsimaista järjestelmää haastetaan ja kyseenalaistetaan. Me olemme maailmassa, jossa koemme epävakautta, ja epävakaus on aina Suomen kaltaiselle pienelle maalle ongelma. Mitkä ovat sitten ne kolme keskeistä vaikutusta? Ensimmäinen vaikutus on maailmanlaajuinen, ja se on se, Yhdysvallat tuskin — itse en usko siihen — enää kykenee olemaan globaali johtaja. Maa, joka sanoo "ei" globalisaatiolle, joka sanoo "kyllä" protektionismille, maa, joka haluaa rakentaa muureja, maa, joka uskoo protektionismiin, ei kerta kaikkiaan voi johtaa tätä. Silloin me ajaudumme tilanteeseen, jossa syntyy valtatyhjiö. Tällä hetkellä on kyse siitä, kuka sen valtatyhjiön täyttää ja missä muodossa. Kykeneekö Euroopan unioni siihen? Mitä tekee Kiina? Mitä tekee vaikkapa Venäjä kaupan saralla, turvallisuuden saralla, ilmastonmuutoksen saralla? Olen edustaja Vanhasen kanssa samaa mieltä, että meidän naapurustomme on epävakaa. Jos tänä päivänä Baltian maat tai vaikkapa Tanska ja Norja eivät olisi Naton jäseniä, niin se olisi entistä epävakaampi, mutta onneksi ovat, ja tätä taustaa vasten myös Suomen turvallisuus on omalla tavallaan taattu. — En käy läpi Syyrian, Iranin, Pohjois-Korean tai Libyan kriisejä. Toinen muutos EU:ta. Kuten aikaisemmin todettiin, brexit tulee muuttamaan koko EU:n perusolemusta. Ensimmäistä kertaa jäsenmaa, suuri sellainen, lähtee EU:sta. Itse uskon siihen, että Ranska ja Saksa tulevat muodostamaan samantyyppisen akselin, joka muodostettiin 1950-luvulla, ja ne tulevat pitkälti johtamaan tätä prosessia. Uskon vahvasti siihen, että maahanmuuttoon, euroon, terrorisminvastaiseen taisteluun ja talouteen on vain yhteisiä ratkaisuja. Jos meillä Euroopan tasolla on yhteisiä ongelmia, niihin löytyy vain ja ainoastaan yhteisiä ratkaisuja. Euroopan kannalta minua huolestuttaa kaikista eniten se, että on jäsenmaita tänä päivänä, jotka haastavat Euroopan perusarvot, ja näitä meidän pitää ilman muuta puolustaa. Kolmanneksi ovat tietysti vaikutukset Suomeen. Epävakaus tuo aina epävarmuutta. Me olemme itse sekä tämän eduskunnan aikana että aikaisempien hallitusten aikana — melkeinpä jokainen puolue — olleet tässä kamppailussa mukana, olipa kyse maahanmuuttovirroista, talouskriisistä, joka alkoi 2008, turvallisuustilanteesta. Mutta itse näkisin niin, että viisauskin lepää vanhoissa pohdinnoissa: siinä linjassa, joka oli Paasikiven ja Kekkosen aikana, joka piti meidät turvallisena, siinä linjassa, jota vetivät omalla tavallaan Koivisto, Aho, vaikkapa Suominen, Salolainen, joka toi meidät tähän läntiseen yhteisöön, johonka me kuulumme, ja loppujen lopuksi siinä linjassa, jota ajoivat Lipponen ja Ahtisaari, joka vei meidät EU:n ytimeen. Me elämme murroksessa, epävarmuudessa, ja sitä ei kannata vähätellä. Tämä tuo minut viimeiseksi kuuteen ehdotukseen 1 minuutin sisällä: 1) Meidän on puolustettava länsimaisia arvoja: ihmisarvoa, ihmisoikeuksien kunnioittamista, vapautta, demokratiaa ja oikeusvaltiota. 2) Meidän on tehtävä kaikkemme sen eteen, että kansainvälisiä instituutioita vahvistetaan — YK, WTO, Nato ja Etyj. 3) Meidän on syvennettävä ja uskallettava syventää EU-yhteistyötä, olipa sitten kyse neljästä vapaudesta, turvallisuudesta, maahanmuutosta, puolustuksesta tai eurosta. 4) Meidän on tuettava kansainvälistä oikeutta, olipa sitten kyse Georgian kriisistä, Krimistä tai Ukrainasta. Jos Suomen kaltainen maa menettää uskonsa kansainväliseen oikeuteen ja kansainvälisiin instituutioihin, me jäämme suurvaltapolitiikan alle. alle. 5) Meidän on oltava valmiita muutokseen, ja se muutos voi tapahtua yllättävänkin nopeasti. Sen takia esimerkiksi Nato-option ylläpitäminen on tärkeää. 6) Meidän on vaalittava hyviä kahdenvälisiä suhteita — Pohjoismaihin, Baltian maihin, Yhdysvaltoihin, Venäjään, Kiinaan ja Britanniaan. Eli, arvoisa puhemies, yhteenvedonomaisesti: