Puhuja: Merja Mäkisalo-Ropponen
Puolue: sd
Päivämäärä: 2017-06-26 monesta muustakin tähän lakiesitykseen kovin löysästikin liittyneestä asiasta. Koska en pystynyt silloin olemaan koko keskustelua läsnä mutta luin kuitenkin kaikki käytetyt puheenvuorot, halusin tulla vielä tässä toisessakin käsittelyssä käyttämään puheenvuoroni. Tässä lakiesityksessä siis ehdotetaan kuntakokeilua, jossa kokeillaan työvoima- ja yrityspalveluita alueellisesti, ja tavoitteena on selvittää, onko työllisyyspalvelujen paikka maakunnissa vai kunnissa. Kokeilussa ei sinällään ole mitään vikaa, mutta näin lyhytkestoisena tämä kokeilu tuskin antaa kovin paljon uutta näkökulmaa asiaan. Tästä asiasta koko työelämä- ja tasa-arvovaliokunta ja kuulemamme asiantuntijat olivat täysin samaa mieltä. Viime hallituskaudella toteutettiin pitkäkestoisia, hyvin tehtyjä kuntakokeiluja eri puolilla Suomea. Näissä kokeiluissa oli riittävän suuri kohdejoukko, riittävän pitkä kokeiluaika, ja tuloksista tehtiin erinomainen yhteenvetoraportti. Viime kaudella tehtyjen kuntakokeilujen perusteella voidaan selkeästi todeta, että kuntakokeilussa olleet kunnat pystyivät vähentämään pitkäaikaistyöttömyyttä. Valitettavasti näitä tuloksia ei ole nyt hyödynnetty, ja nyt tehdään tällainen näennäiskokeilu, joka ei pysty tuottamaan yleistettävissä olevaa tietoa. Tässä kokeilussa on yksi uusi näkökulma verrattuna aiempiin kuntakokeiluihin. Se näkökulma on juuri se, mitä me sosiaalidemokraatit emme ole voineet hyväksyä, ja se on kuntouttavan työtoiminnan ulottaminen karenssin uhalla yrityksiin. Viimeviikkoinen keskustelu tässä salissa kertoi minulle sen, että monelle on varmaan vaikea ymmärtää kuntouttavan työtoiminnan asiakkaiden elämäntilannetta. Kuntouttava työtoiminta on tarkoitettu ihmisille, jotka eivät ole työkykyisiä, eli henkilöille, jotka eivät ole kykeneviä tavanomaisiin työvoimapoliittisiin toimiin, esimerkiksi palkkatuettuun työhön, työkokeiluun tai koulutukseen. Koska kuntouttavan työtoiminnan asiakkaat eivät ole työkykyisiä, niin myös valiokunnassa kuultavina olevat työantajien edustajat totesivat, että yritykset tuskin pystyvät näitä henkilöitä ottamaan työpaikalle niin sanotusti kuntoutumaan. Asian ymmärtämisessä ongelmana on varmaan osittain se, että meillä on lainsäädännössä toinenkin työkokeilu. Varsinainen työkokeilu on tarkoitettu työkykyisille henkilöille, jotka haluavat kokeilla esimerkiksi sitä, kiinnostaako tietty ala tai ammatti, tai selvittää, onko osaaminen ajan tasalla ja minkälaista lisäkoulutusta on kenties tarpeen hankkia. Tämä työkokeilu on jopa auttanut joitakin henkilöitä saamaan pysyvää työtä kokeilun jälkeen tai ainakin selkeyttämään urasuunnitelmiaan. Tässä lakiesityksessä ei kuitenkaan ole kysymys tästä työkokeilusta vaan työkyvyttömistä ihmisistä, jotka tarvitsevat lähinnä erilaisia kuntouttavia toimenpiteitä. Toinen tähän liittyvä ongelma on se, että kuntouttavaa työtoimintaa käytetään tällä hetkellä myös lainvastaisesti. Koska hallitus on vähentänyt järjestöissä tapahtuvaa palkkatuettua työtä ja asettanut tälle 3 000 hengen hengen vuosittaisen kiintiön, niin tästä johtuen yhä useampi työkykyinen henkilö ohjataan kuntouttavaan työtoimintaan, vaikka hänellä ei ole kuntoutuksen tarvetta vaan puute työstä. Riskinä on, että jos tämän kuntouttavan työtoiminnan lainvastainen käyttö jatkuu ja sitä katsotaan sormien läpi, niin tässä lakiesityksessä tarkoitettu työelämäkokeilu johtaakin siihen, että työkykyisiä työttömiä ohjataan tekemään yrityksissä työtä pelkällä työmarkkinatuella ja 9 euron päivittäisellä kulukorvauksella. Tärkeää on huomata, että silloin rikotaan kuntouttavasta työtoiminnasta säädettyä lakia, sillä kuntouttava työtoiminta ei ole tarkoitettu työkykyisille henkilöille. Arvoisa puhemies! Me tarvitsemme kuntouttavaa työtoimintaa, mutta sinne ei saa ohjata ihmisiä, jotka eivät sinne kuulu, jotka eivät siis tarvitse kuntoutusta. Tarvitsemme myös välityömarkkinoita, sillä ne ovat joillekin hyviä väyliä avoimille työmarkkinoille. Toisaalta meidän on hyväksyttävä se tosiasia, että vaikka meillä olisi täysi työllisyys, kaikki eivät nykyisillä työn tuottavuusodotuksilla avoimilla työmarkkinoilla pärjää. Siksi toivon, että järjestöissä tehtävää, yhteiskunnallisesti tärkeää työtä arvostettaisiin niin paljon, että nähtäisiin järjestöjen arvo myös työllistäjinä.