Puhuja: Markus Mustajärvi
Puolue: vas
Päivämäärä: 2017-12-11 Debattipuheenvuorossa kävin läpi aika ikäviä 1990-luvun laman aikaisia muistoja. Silloin Sallassa, jossa toimin työvoimatoimiston johtajana, työttömyys oli pahimmillaan 38 prosenttia. Silloin ennustin julkisesti, ja monet sitä oudoksuivat, että näille alueille, missä on pahin työttömyysaste, voi ajan oloon tulla paha työvoimapula, ja nyt valitettavasti se ennuste on käynytkin jo osin toteen. Jos katsoo esimerkiksi Kolaria ja Kittilää, jotka ovat aikaisemmin olleet kautta aikain hyvin heikkoja työllisyyskuntia, niin nyt siellä kummassakin kunnassa Tunturi-Lapin alueella on ainakin kausiluontoista työvoimapulaa. Ja se johtuu siitä, että työllisyyspolitiikassa Suomessa kautta aikain ei ole menty suinkaan alueitten eikä asiakkaitten ehdoilla, vaan työllisyyspolitiikassa muutokset on tehty aina hallinnon ehdoilla, poliittisina päätöksinä ylhäältä alas runnoen. On tehty jopa päinvastaisia muutoksia: esimerkiksi työttömyysturvan kestoa on kasvatettu ja on sanottu, että se aktivoi työttömiä, ja sitten kun työttömyysturvan kestoa on supistettu, on sanottu, että se aktivoi työttömiä, ja näin on sanottu työmarkkinatilanteesta riippumatta. Tämä hallituksen ratkaisu on hyvin kaavamainen ratkaisu. Se ei elä reaaliajassa, siitä ei löydy kannustavuutta, ei näköaloja, ei yksilöllisyyttä. kun sanoin tuosta työttömyysturvan kestosta, niin nythän tämä ideologia, jota on harjoitettu Suomessa pidemmän aikaa, ei ainoastaan tämän hallituksen ajan, on pilkkonut työttömien joukon moneen osaan, ja silloin ei työttömien joukostakaan nouse yhtenäistä protestia. Nuoret on laitettu eriarvoiseen asemaan työttömyysturvan keston suhteen, kuten myös kaikki ne, joilla työkokemus on vähäinen. Sitten on sanktioita laitettu sekä sen työttömyysjakson alku- että loppupäähän, ja sitten on jaettu vielä työttömyysaikaisen etuuden saajat työttömyysturvan saajiin ja työmarkkinatukilaisiin. Arvoisa puhemies! Jos ajatellaan yksilön tilannetta, miten hän pystyy vastaamaan näihin odotuksiin, ihan tällaiset perusasiat kuin se, onko henkilö ikääntynyt työtön, heikosti koulutettu, mikä on asuinpaikka, onko hän vajaakuntoinen — ja vajaakuntoinen voi olla hyvin monesta syystä — minkälainen on henkilön työhistoria, mikä on palveluitten saatavuus, esimerkiksi työhallinnon palveluitten, missä ovat koulutusyksiköt ja minkä muotoista koulutusta on tosiasiassa saatavilla. Ja kyllä pitää oikeaa laitaa muistuttaa siitä, että aika harvat asiat näistä ovat mitään subjektiivisia oikeuksia. ottaa myös huomioon, mikä on työttömän senhetkinen taloudellinen tilanne. Minä itse olen nähnyt sen, että jos henkilö pystyy edes jollain lailla pitämään oman taloutensa säällisessä tilassa, niin semmoinen ihminen pystyy aktiivisesti toimimaan itsekin paljon paremmin kuin sellainen työtön, joka on joutunut tosissaan seinää vasten eikä ole enää minkäänlaisia tulevaisuudennäkymiä. Ja sitten elämäntilanne, sekin pitää ottaa huomioon. Aikaisemminhan kun paikallistasolla oli vielä itsenäiset työvoimatoimistot, toimivat työvoimatoimikunnat, jotka saattoivat arvioida ihan paikallisosaamiseen ja -tuntemukseen perustuen sitä, onko näissä sanktioissa järkeä. sanktioissa järkeä. Minä olen nähnyt sen, kuinka työntekijä- ja työnantajajärjestöjen edustajat yhdessä tuumin kaatoivat typerät päätökset, kun he tiesivät, että on olemassa ihan tosiasiallisia syitä, joita ei kuitenkaan ole työttömyysturvalaissa mainittu mutta jotka ovat niihin rinnastettavia syitä, ja sanktiot on estetty. Nyt ei tällaista elintä ole, joka pystyisi käyttämään tervettä maalaisjärkeä. Sitten vielä sanktioitten kovuudesta: en kerta kaikkiaan ymmärrä, mitä tällä työttömyysturvan heikennyksellä saadaan aikaiseksi, kun työttömyysturva voidaan jo nykyisten pykälien mukaan evätä määräämättömäksi ajaksi, jos henkilö itse omalla toiminnallaan osoittaa sen, että ei ole työmarkkinoitten käytettävissä. Vielä lyhyesti, arvoisa puhemies, Tanskan mallista: Siellä panostus tulee aina ennen sanktioita. Ja jos puhutaan haastatteluista, niin silloin kun asiakas kohdataan oikein perin pohjin hyvin, sillä lailla, että mennään syvälle hänen asioihinsa ja asiakkaalle tulee tunne siitä, että nyt hänet on noteerattu, haastattelu on aivan yhtä tärkeä