Puhuja: Ilkka Kantola
Puolue: sd
Päivämäärä: 2017-10-25 juhlasta, jota vietettiin vajaa vuosi sitten Tukholmassa yhdessä ruotsalaisten kanssa parlamentissa, nimittäin painovapausasetuksen 250-vuotisjuhlasta. Painovapausasetushan syntyi Ruotsin vallan aikana Suomen ollessa osa Ruotsia, ja Anders Chydeniuksella, Pohjanmaan miehellä, oli merkittävä rooli aikanaan tämän painovapausasetuksen aikaansaamisessa. Tätä Tätä painovapausasetusta on pidetty maailman ensimmäisenä julkisuuslakina — aika komea rekordi Ruotsista, ja miksei Suomestakin, tuohon aikaan. Tosin tämä painovapausasetus ei ollut voimassa kovin pitkän aikaa. Poliittiset suhdanteet silloisessa Ruotsissa muuttuivat nopeasti, ja painovapausasetus ei pystynyt vaikuttamaan kovin pitkään sellaisenaan, mutta merkittävä päänavaus siis 1766. Tätä juhlittiin Ruotsissa, ja Suomestakin perustuslakivaliokunnan delegaatio oli mukana niissä juhlissa, ja sen tilaisuuden tunnelmaa vähän hämmensi se, että samaan aikaan Suomesta tuli uutisia, joissa kyseltiin, onko Suomen pääministeri ryhtynyt painostamaan Yleisradiota, mediaa, syystä tai toisesta, ja Suomi näyttäytyi yhtäkkiä vähän toisentyyppisenä yhteiskuntana sananvapauden osalta. Apulaisoikeusasiamies Sakslin käsittelee sananvapauskysymystä ja samalla pohtii riippumattoman median roolia osana demokratiaa. Sekä sananvapaus perusoikeutena, niin kuin meillä perustuslain 12 §:ssä, että riippumaton media kulkevat tietyllä tavalla käsi kädessä ideana: molemmat ovat välttämättömiä kansanvaltaisen oikeusvaltion ja demokra-tian kehitykselle ja pysyvyydelle. Artikkelissaan, puheenvuorossaan, apulaisoikeusasiamies Sakslin käsittelee myös kysymystä vihapuheesta, joka on vaikea termi. Tänäänkin perustuslakivaliokunnan käsitellessä demokratiapoliittista selontekoa huomasimme, että tämä terminologia on epätäsmällistä ja vihapuhe-käsitettä käytetään paljon ilman, että sitä on juridisesti tarkasti ottaen määritelty. Apulaisoikeusasiamies Sakslin toteaa, yleinen käsitys ja linjaus on, että vihapuhe sellaisena, vaikka se onkin puhetta ja ilmaisua, ei nauti sananvapauden suojaa. Esimerkiksi kiihottaminen kansanryhmää vastaan on yksi esimerkki vihapuheesta, äärimmäinen sellainen, ja sellainen ilmaus ei nauti sananvapauden suojaa, eli sananvapaudelle on joitakin rajoja. Vihapuhe voi olla omiaan estämään myös sananvapauden toteutumista vaientaessaan esimerkiksi toimittajia tai tutkijoita tuomasta tutkimustuloksia ja asioita julki vihapuheen pelossa. Sillä tavalla vihapuhe voi myös olla äärimmillään este sananvapauden toteutumiselle — tärkeä näkökohta sananvapauskeskustelussa. Mielenkiintoista on se, että apulaisoikeusasiamies Sakslin nostaa tässä puheenvuorossaan esille Euroopan neuvoston ministerikomitean suosituksen huhtikuulta 2016, jossa Euroopan neuvoston ministerikomitea hyväksyi suosituksen lehdistön suojelusta ja toimittajien turvallisuudesta. Tässä suosituksessa todetaan, että "toimittajiin ja muihin median toimijoihin kohdistetut laajamittaiset ja vakavat uhkat ja hyökkäykset vahingoittavat demokraattisen yhteiskunnan toimintaa". "Suosituksen mukaan kaikkien valtiollisten, alueellisten ja paikallisten viranomaisten, tuomioistuinten ja lainsäätäjien tulee toimia luodakseen turvallisen ja sananvapautta suosivan ympäristön". Edelleen tässä suosituksessa todetaan: "Virkamiehet ja muut julkiset toimijat eivät saa vähätellä tai hyökätä toimittajien ja median puolueettomuutta, koskemattomuutta tai moraalia vastaan. He eivät myöskään millään tavoin saa pyrkiä vaikuttamaan siten, että toimittajat tai luopuisi ammatillisista standardeistaan tai etiikastaan. Heidän tulisi myös julkisesti ja yksiselitteisesti tuomita kaikki tällainen toiminta." Minusta mahtava linjaus ministerikomitealta ajatellen niitä keskusteluja, joita Suomessakin käytiin ja varmasti jatkossakin tullaan käymään siitä, millä tavalla me turvaamme omalta osaltamme median riippumattomuutta ja pidämme huolen siitä, että virkamiehet tai myöskään voimakasta valtaa käyttävät poliitikot eivät lähde ohjaamaan