Puhuja: Maria Tolppanen
Puolue: sd
Päivämäärä: 2017-05-03 Arvoisa puhemies! Lasten päivähoidon uudistus, mikä tässä nyt tuli — eli liki 7 000 perheen lapset ilmaiseen päivähoitoon ja varhaiskasvatukseen — on hyvä uudistus. Siitä on hallitukselle annettava kiitos. Mutta sen rahoitus ei ole hyvä. Tämä maksatetaan nyt nostamalla kiinteistöveroa, ja se kohdentuu kohtuuttomasti mummonmökissä asuviin vanhuksiin ja mummonmökissä asuviin eläkeläisiin. Vero on tasavero, ja suhteellisesti sekä tasa-arvoisesti katsottuna se ei ole tasapuolinen, sillä mummonmökkiläiset maalla, vanhassa omakotitalossa asuvat, maksavat tulotasoonsa nähden enemmän kuin uusissa omakotitaloissa asuvat, hyvin toimeentulevat ihmiset. On käsittämätöntä, että tätä pidetään tasa-arvoisena toimintana. Sen maksavat nyt hyvin pitkälle ne ihmiset, jotka ovat jo omat lapsensa kasvattaneet ja sen lisäksi antaneet hoivaa ja huolenpitoa myöskin lastenlapsille ja lastenlastenlapsille. Etenkin minä ihmettelen tässä sitä, että perussuomalaiset ovat hyväksyneet tämän, koska tämähän on juuri sitä joukkoa, sitä väkeä, joka on perinteisesti ollut perussuomalaisten kannattajia. Ihmettelen suunnattomasti. Olisin kysynyt oikeusministeriltä oikeusministeriltä — mutta hän poistui täältä, kun televisiokamerat sammuivat — siitä, että jos nyt velallisen asemaa helpotetaan ja puhutaan siitä, että henkilön tekemä konkurssi mahdollistetaan, niin tarkoitetaanko luonnollisen henkilön tekemää konkurssia vai henkilökohtaista konkurssia. Nämä ovat kaksi eri asiaa, aivan erityyppistä asiaa. Toisessa konkurssiin mennessä olleet varat ja omaisuus siirtyvät konkurssipesään ja sillä hoidetaan niin pitkälle maksuja kuin voidaan ja sen jälkeen henkilö voi aloittaa uuden elämän ja sillä, mitä tienaa konkurssin jälkeen, ei enää hoideta konkurssipesän velkoja. Mutta jos otetaan luonnollisen henkilön konkurssi, niin silloin konkurssin jälkeen tämä henkilö maksaa tulevaisuudessa ne velat, jotka ovat jääneet konkurssin yhteydessä häneltä maksamatta. Eli tähän pitäisi ehdottomasti saada nyt selvyys, kumpaako tässä haetaan. Toinen asia: Kun työtön, joka on ulosoton toimenpiteissä, pääsee töihin, niin hänen ei tarvitse puolen vuoden ajan maksaa voudille mitään, elikkä ulosottomies ei käy palkan päälle ja ulosmittaa sitä. Minä haluan tietää, kasvavatko tämän puolen vuoden aikana korot sille saamiselle, sille velalle, joka ulosotossa on, ja näin puolen vuoden ajan sitten kasvattavat koko ajan sitä velkamäärää, mikä velallisella on. Tämä ei minun mielestäni ole... Jos se näin on, niin tämä ei ole kyllä parannus, päinvastoin. Tässä paketissa on työllisyyden hoito nostettu keskiöön. Se on ajatuksena hyvä ja kannatettava. Mutta nyt näyttää siltä, että tässä tuntuu työttömien kyykyttäminen ja kyttääminen olevan työllisyyspolitiikan lippulaiva. Nostan pari esimerkkiä: Hallituksen kaavailujen mukaan työttömän on raportoitava 7 päivän välein työnhakunsa jatkumisesta. Jos työtön ei tätä tee, esimerkiksi siksi, että hänellä ei ole tietokonetta, hän putoaa työttömyysturvan ulkopuolelle. Takaisin pääsee vasta, kun on ollut työssä tai aktiivitoimenpiteissä tai kun on toimittanut lääkärintodistuksen sairaudestaan työvoimatoimistolle. Tämä on aika kova uudistus. Absurdia toimintaa. Hallituksen suunnitelmissa on myös vaatia työtöntä tekemään vähintään 12 työpaikkahakemusta kolmen kuukauden sisällä. Jos ei näin tapahdu, rapsahtaa 60 päivän karenssi. Työttömän on myös tulevaisuudessa oltava kolmen kuukauden sisällä 18 tuntia työssä tai aktiivitoimenpiteissä. Jos tämä ei täyty, korvausta leikataan liki 5 prosenttia kolmen kuukauden eli 65 päivän ajalta. Työ- ja elinkeinoministeriön tarkoitus on alentaa työttömyyden kuluja, ja sen maksumieheksi näköjään otetaan työttömät. Tässä on ikävää se, että tässä kohdassa ei tarjota työtä ja tässä ei meidän taloutemme parane. Maassa on yhteensä 385 000 työtöntä, kun työvoimapoliittisissa toimenpiteissä olevat ihmiset otetaan mukaan, ja kun nämä ihmiset alkavat tekemään viikkoraporttia, niin sinne tarvitaan lisää työväkeä — totta kai se sitten työllistää, mutta se maksaa.