Puhuja: Mirja Vehkaperä
Puolue: kesk
Päivämäärä: 2017-03-15 Arvoisa herra puhemies! Tarvitsemme tulevaisuudessa ammattilaisia: kädentaitajia, putkimiehiä, parturi-kampaajia, sairaanhoitajia ja niin edelleen. avointa työpaikkaa tällä hetkellä. Eli meillä on monenlaista kohtaanto-ongelmaa koulutuksen ja työpaikkojen välillä. Tärkeintä tässä vaiheessa on pitää kiinni koulutustakuusta: siitä, että kaikille peruskoulun päättäville nuorille taataan toisen asteen koulutus, joko lukio- tai ammatillinen koulutus. Se on tärkeää siinä mielessä, että jokainen hakeutuu peruskoulun jälkeen toiselle koulutusasteelle ja siitä sitten eteenpäin. On tietysti harmillista, että tämä hallitus joutuu tekemään koulutuksesta leikkauksia. Säästöt ovat 190 miljoonaa euroa, ja jaan sen huolen, että mitä siellä kentällä nyt tapahtuu. Näitä säästöjä revitään tietysti kiinteistöistä, koulutiloista ja niitä säästöjä varmasti tullaan tekemään yt-neuvotteluiden kautta, aloituspaikkojakin varmasti joudutaan leikkaamaan, eli monenlaista juustohöylää oppilaitoksissa joudutaan käyttämään. Mutta täytyy muistaa, että näiden säästöjen takana — tai oikeastaan voi sanoa, että säästöjen edellä — pitää mennä tämä reformi. Siinä halutaan ammatillisen koulutuksen vetovoiman lisääntymistä niin, että työelämälähtöisyys tulee nyt keskiöön. Meidän yhteiskuntamme muuttuu, työelämän haasteet muuttuvat, ja myöskin ammatillisen koulutuksen on uudistuttava. Työelämälähtöisyys ei minunkaan mielestäni ole sitä, että nuoret heitetään vain työpaikalle ja katsotaan, miten he siellä pärjäävät — he tarvitsevat lähikontaktia, opetusta, opetushenkilökunnan läsnäoloa. Kun me rakennamme yksilöllisiä opinpolkuja, niissä pitää ottaa esimerkiksi erityistä tukea tarvitsevien oppilaiden henkilökohtaiset tilanteet huomioon. Meillä on nyt toisella asteella ennätysmäärä oppilaita, jotka todellakin tarvitsevat opetuksessa erityistä tukea, ja tämä ryhmä kasvaa valitettavan nopeasti tästä eteenpäin. Pidän tärkeänä, että ammatillisen koulutuksen reformissa otetaan rahoituksesta tiukka ote niin, että se on tulospainotteinen ja -perusteinen. Siis: miten suoriudutaan koulutuksesta entistä nopeammalla aikataululla — oikeastaan voi sanoa näin — huolehditaan lähiopetuksesta ja siitä, että kun opetusta tapahtuu siellä työpaikalla, niin siellä on myöskin ohjaus mukana. Mutta tulosperusteisuuteen liittyy myös se, työllistytäänkö työllistytäänkö koulutuksen jälkeen, kun ammatti saadaan, työpaikkoihin, ja tästä palkitaan tulevaisuudessa koulutuksen järjestäjiä. Olen myöskin kysynyt itseltäni sitä, ovatko kaikki nyt valmiita ammatillisen koulutuksen uudistukseen. Opetuksen sisältö tulee siis muuttumaan, tämä työelämälähtöisyys ja yksilölliset opintopolut, mutta myöskin pedagogiikka muuttuu. Opettajan rooli muuttuu tulevaisuudessa valtavan paljon, ja opettajien täydennyskoulutukseen tarvitaan varmasti tässä hyvä ote, niin että me pystymme antamaan myöskin eväät opettajille kohdata uudella tavalla ammatillinen koulutus antaa sitä. Mutta myöskin digitaalisuus tuo tähän varmasti uutta otetta: näyttötutkintoja tai juuri työpaikalla oppimista ja koordinaatiota voidaan sähköisillä työvälineillä varmasti edistää. Eli moni asia on murroksessa, ja toivon sellaista positiivista otetta ja signaalia siihen, että ammatillinen koulutus tarvitsee ja vaatii myöskin uudistusta.