Puhuja: Ville Skinnari
Puolue: sd
Päivämäärä: 2017-11-14 teimme mietintöä energia- ja ilmastostrategiasta vuoteen 2030, niin täytyy tietysti ensiksi olla iloinen siitä, että me olimme lähes yksimielisiä. Myös me sosiaalidemokraatit oppositiosta tuimme hallitusta tässä jättimäisessä isossa kokonaisuudessa, ja minusta se on osoitus siitä, että isoissa asioissa Suomen eduskunta pystyy yhteistyöhön. Tosin aivan kaikki eivät olleet mukana. Yhdessä kohdassa, jonka muistan melkein ulkoa, totesimme, että meidän tulee "uudistaa uusiutuviin energialähteisiin perustuvan sähkön ja lämmön tuotannon tukijärjestelmiä siten, että tuet ohjautuvat kustannustehokkuusnäkökulmasta parhaisiin uusiutuvan ener-gian tuotantomuotoihin ja että tukien verotuksen kilpailuvaikutukset arvioidaan ja otetaan huomioon". Se oli kohta 1 meidän ponnessamme. Nyt kun tätä keskustelua kuuntelee, niin haluan nyt vielä toistaa oman käsitykseni teknologianeutraliteetista. Ainakin minulle se on sitä, että kaikki tuotantomuodot ovat mukana. Ylipäätään tämä tuki-instrumenttien käyttö, niiden sekoittaminen toisiinsa, on hankalaa. Se on hankalaa meille päättäjille, mutta se on hankalaa myös yrityksille. Tietysti ihan suomalaisen elinkeinopolitiikan näkökulmasta kannattaa kysyä, pitääkö myöntää tukia, mutta kannattaako myöntää tukia sellaiseen toimintaan, että me maksamme sitten laitteista ja ohjelmistoista ja muista sen rahan suoraan ulkomaille? Tästähän meillä on kokemusta syöttötariffitoiminnan osalta. Ja minun mielestäni ainakin tuulivoimakin menee sitä ihan oikeaa suuntaa kohtaan, että se alkaa olla markkinaehtoista. Tarvitseeko se enää tukea? Mikä tukimuoto yleensä tarvitsee enää tukea, ja jos tarvitsee, pitäisikö sen olla investointitukea? Pitääkö tuotantoa ylipäätään tukea? Samaan aikaan tietysti tästä keskustelusta puuttuu kokonaan huoltovarmuuden näkökulma. Hyvät kollegat, sähkö ei tule töpselistä, ei täällä Suomessakaan, vaikka me kuinka niin toivoisimme. Sen takia tämä keskustelu säätövoiman välttämättömyydestä on iso asia ja hyvä asia, ja toivon, että se ei unohdu. Sipilän hallitus tuntuu kuitenkin unohtaneen vesivoiman, vaikka siitä puhuttiin vaaleja ennen ja vähän vaalien aikanakin, mutta nyt kahden ja puolen vuoden kokemuksella se vesivoima ei tunnu olevan agendalla ainakaan tällä hallituskaudella. Kaiken kaikkiaankaan tämä hallituksen esitys ei valitettavasti ole kuitenkaan täydellinen. Nostan nyt vielä lopuksi yhden kohdan, ja se koskee tuotantotukilain 30 §:ää: Täällä Täällä on hyvin ansiokkaasti puhuttu CHP:n eli yhdistelmätuotannon merkityksestä maakunnille, huoltovarmuudelle ja niin edelleen. Nyt tilanne on se, että monissa maakunnissa on jo tehty investointipäätöksiä, on jo päätetty investoida esimerkiksi lämmöntuotantoon mutta jätetty sähköntuotanto uusiutuvilla keinoilla optioksi, ja nyt tämä hallituksen esityksen tuotantotukilain 30 § sanoo, että ei olisi mahdollista saada tukea kuin vain uusiin investointeihin. Se sanoo lisäksi myös, että tässä ei voisi tukea sellaista investointia, joka rakentuisi samalle fyysiselle paikalle. Eikö se olisi päinvastoin tehokkaampaa, että nämä tuotantolaitokset olisivat lähellä toisiaan? Joten tähänkin asiaan varmasti talousvaliokunnassa palaamme, ja samalla tietysti toivomme sitä, että myös yritystukityöryhmässä löytyisi ratkaisuja siihen, miten