Puhuja: Timo Soini
Päivämäärä: 2017-05-31 Viime vuonna hyväksytyssä ulko- ja turvallisuuspoliittisessa selonteossa todetaan: "Suomen ulko- ja turvallisuuspolitiikka nojaa perustuslakiin kirjattuihin arvoihin, oikeuksiin ja velvollisuuksiin ja edistää niitä. Turvallinen ja luottamukseen perustuva yhteiskunta on tärkeä osa uskottavaa ja menestyksellistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa." Uskottavan Uskottavan ja menestyksellisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan toteuttaminen edellyttää toimivia työkaluja, ja nyt valiokunnat ovat sanoneet sanansa lakiehdotuksesta, joka sisältää tällaisia työkaluja eli ylimpien valtioelimien päätöksentekomenettelyt kansainvälistä apua annettaessa ja pyydettäessä. Kiitän valiokuntaa hyvin laaditusta mietinnöstä. Tämä on ollut kaiken arvostuksen arvoinen. Meillä on siis käsittelyssä nyt lakiehdotus, joka sisältää periaatteellisesti merkittävän uudistuksen, ja sen vuoksi sitä on valmisteltu harkiten. Myös eduskunnan valiokunnat ovat käsitelleet asiaa huolellisesti ja hyvässä yhteistyössä valtioneuvoston kanssa. Ulkoasianvaliokunnan mietintöön sisältyvä lopputulos täyttää perustuslain vaatimukset ja tarjoaa ratkaisut esillä oleviin kysymyksiin. Lakiehdotus on välttämätön ja ikävä kyllä myös hyvin ajankohtainen. Siitä kertovat Manchesterissä tehdyt terrori-iskut aiempien Pariisin, Brysselin, Nizzan ja Berliinin iskujen lisäksi. On muistettava, että Suomi on jo Lissabonin sopimuksen ratifioidessaan sitoutunut panemaan täytäntöön EU:n yhteisvastuulausekkeen ja keskinäisen avunannon lausekkeen, jotka koskevat kaikkia jäsenvaltioita yhtäläisesti. Tämän lakiehdotuksen säännökset yhdessä sen rinnalla valmisteltujen puolustusministeriön ja sisäministeriön lakiesitysten kanssa varmistavat sen, ettei Suomessa ole lainsäädännöllisiä esteitä osallistua kansainvälisen avun antamiseen tai vastaanottamiseen. Suomen ja Ruotsin molemminpuolinen tahtotila on puolustusyhteistyön syventäminen. Laki edistää myös tämän tavoitteen toteuttamista. Suomi päättää aina itse, mitä apua se pyytää ja mitä apua se antaa. Mitään apua ei ole syytä rajata ennakolta pois. Lailla suodaan ja luodaan selvät pelisäännöt, missä menettelyssä korkeimmat valtioelimet tekevät tapauskohtaisen arvioinnin ja ratkaisevat avun pyytämisen ja antamisen. Laki mahdollistaa kansallisen päätöksenteon avun antamisessa ja vastaanottamisessa myös EU:ta laajemmin kansainvälisessä yhteistyössä, ja nämä avunanto- ja vastaanottolausekkeet voivat olla hyvinkin erilaisia, mutta on tärkeää, että kansalliset päätöksentekomenettelyt ovat sellaisia, että päätöksiä kyetään tekemään muuttuvissa tilanteissa ja tarvittaessa nopeasti. Kiireellisissäkin tilanteissa päätökset on luonnollisesti tehtävä perustuslain edellyttämällä tavalla. Lakiin oli tärkeää sisällyttää kiireellisyysmenettely, koska tiedämme, että asiat voivat tapahtua hyvinkin nopeasti. Julkisuudessa on pohdittu paljon sitä, onko kiireellisyysmenettelyn maantieteellinen rajaus, EU-jäsenvaltiot sekä Pohjoismaat, loppuun asti mietitty esimerkiksi brexitin valossa. On kuitenkin muistettava, että tämä maantieteellinen rajaus koskee vain kiireellisyysmenettelyä. Suomi voi pyytää apua EU:n ja Pohjoismaiden ulkopuolelta tavanomaisessa menettelyssä, jos valtiojohto yksittäistapauksessa sen hyväksi näkee. Arvoisa puhemies! Tämä laki on uusi työkalu meidän ulko- ja turvallisuuspoliittisessa pakissamme. Nämä muutokset yhdessä puolustusministeriön ja sisäministeriön valmistelemien lakiehdotusten kanssa merkitsevät isoa periaatteellista muutosta. Suomen turvallisuutta vahvistetaan varautumalla avunannon tilanteisiin niin avun antajana kuin vastaanottajanakin. Suomen on aika lunastaa Lissabonin sopimukseen sisältyvä sitoumus ja saattaa kansalliset päätöksentekomenettelyt sellaiseen kuntoon, että apua voidaan tarvittaessa pyytää ja antaa. Ulkoasianvaliokunnan mietintöön sisältyvä lausumaehdotus sisältää tärkeän toimeksiannon valtioneuvostolle käytäntöjen nopeuttamiseksi ja sujuvoittamiseksi tavalla, joka ottaa huomioon myös eduskunnan roolin kiireellisissä tilanteissa.