Puhuja: Kari Uotila
Puolue: vas
Päivämäärä: 2017-12-11 Arvoisa herra puhemies! Täällä tosiaan perjantaina jo kauan keskusteltiin, kylläkin aika pienellä joukolla — tosiaan kolme kertaa käväisi kolme kokoomuksen kansanedustajaa, yhtään keskustalaista ei ollut koko iltana, eikä tainnut olla sinisenkään ryhmän edustajaa. Nyt ovat sentään ministeritkin olleet paikalla, siitä arvostusta heille. Aloitan siitä, että, ministeri Mattila, ette kyllä vastannut siihen kysymykseeni, esitin kaikille täällä oikealla laidalla oleville hallituspuolueiden edustajille ja tämän esityksen puolustajille sekä ministereille: onko oikein, että rangaistaan henkilöä, joka tekee kaikkensa, hakee päivittäin työpaikkaa, tekee päivittäin hakemuksia, yrittää, on aktiivinen, pyrkii mikäli työvoimapoliittisia palveluja on tarjolla ja koulutusta tarjolla, on valmis niihin, kun niitä ei ole tarjolla eikä työpaikkaa tule? — Minusta ei todellakaan ole. Olen täysin samaa mieltä, ja koko tämä laita salista on samaa mieltä. Tähän esitykseen, kuten tässä keskustelussa on käynyt ilmi, sisältyy mielestäni muutamia erityyppisiä ongelmia. On nämä perustuslailliset ongelmat elikkä se, millä tavalla mietintövaliokunta on ottanut huomioon perustuslakivaliokunnan vakavan huolen siitä, että tähän sisältyy yksilön kannalta perustuslaillisia ongelmia juuri sitä taustaa vasten, että kun puhutaan viimesijaisesta etuudesta tai yleensä sosiaalietuudesta, niin sitä ei pitäisi mennä leikkaamaan, jollei henkilöllä, joka sen etuuden saaja on, ole tosiasiallisia mahdollisuuksia itse vaikuttaa. Sitten tämä eriarvoisuus: Alueellinen, ammattikohtainen, henkilökohtainen, vajaakuntoisuus, kaikki tämä on erittäin eriarvoistavaa. Siihen sisältyy erittäin suuri riski siitä, että kansalaiset ihan oikeasti tämän lain edessä ovat eriarvoisessa asemassa. Mutta ehkä kaikista suurin ongelma minusta on tämän lain osalta epäinhimillisyys, jota se edustaa ihan oikeasti, se, että rangaistaan. Täällä on puhuttu kannustamisesta, rankaisemisesta, kepistä, porkkanasta. Harmi, kun ministeri Lindström lähti pois, koska olisin tässä toistanut sen, minkä perjantaina totesin, kun muistelin Veikko Lavin laulua Takarivin Taavista. Hän lauloi Takarivin Taavista, että "on hyvin vaikea saada työpaikkaa takarivillä, vaikka kuinka kurkottelee kivillä". Hän antoi ymmärtää, että ennen satamissa aamuisin työnhakijat tulivat sankoin joukoin, ja sitten satamapomot valitsivat harvoja ja valittuja purkamaan siksi päiväksi laivaa. Ne olivat niitä pätkätöitä, "tarvittaessa töihin kutsuttavia" siihen aikaan. Ja vaikka Taavi sinne ehkä joka aamu tuli, ehkä tuntia ennen tätä työpaikanjakotilaisuutta, niin hän jäi lyhyen pituutensa tai muuten vaatimattomuutensa takia aina ilman sitä keikkaa. Meillä on kannustava järjestelmä, johon täällä on monta kertaa viitattu, ja se on suojaosa. Vasemmistoliitto haluaisi sen suojaosan olevan korkeampi kuin mitä se tällä hetkellä on ja mihin se viime kaudella saatiin. Se on kannustamista. Kun ajatellaan sitä takarivin taavia ja hänen ympärillä olevaa porukkaa, jotka sitä työkeikkaa odottavat, niin hän, joka sen keikan saa, saa työpaikan sille päivälle ja hän saa pitää työttömyysturvansa suojaosan turvin, mutta takarivin taavi, jolle sinäkään päivänä se onni työpaikasta ei kohdistu, lähtee sieltä satamasta ja häntä rangaistaan. Hän ei saa työpaikkaa, mutta sen lisäksi hänelle lyödään pikkasen niin kuin rikollisen leima otsaan ja häneltä viedään osa viimesijaisesta turvasta, työttömyysturvasta. Tämä on epäinhimillistä. Näin ei saisi Taavia kohdella. Työttömältä, joka kaikkensa tekee pyrkiäkseen saamaan työpaikan, päästäkseen aktiivipalvelujen piiriin, viedään osa työttömyysturvasta. Tässä lakiehdotuksessa on monia ongelmia, on perustuslailliset ongelmat, on eriarvoisuusongelmat, mutta kaikista suurin ongelma on se, että tämä on erittäin epäinhimillinen lakiehdotus tältä osin.