Puhuja: Juhana Vartiainen
Puolue: kok
Päivämäärä: 2017-12-08 Arvoisa puhemies! Arvoisat opposition edustajat, voisitte nyt vähän antaa minulle krediä siitä, että minä tulen teidän kanssanne väittelemään. Kaikki piristyivät selvästi tästä. Vähän tätä historiallista taustaa: Tämähän on pikkusen juonikas juttu. Kun näitä aktivointisysteemejä ryhdyttiin kehittelemään muissa Pohjoismaissa, eritoten Tanskassa, ja tutkijat sitten tutkivat sitä, miten ne vaikuttavat, miten se, että pannaan jonnekin kurssille tai harjoitteluun, sitten vaikuttaa työllistymistodennäköisyyteen, ja tutkijat havaitsivat sellaisen pikkusen yllättävän seikan, että se vahvin vaikutus monessa tapauksessa näissä arviointitutkimuksissa... Kuunteletteko te muuten tätä? Minulle tuli täältä paljon kysymyksiä. — Se vahvin vaikutus näistä toimenpiteistä näytti tulevan jo ennen kuin ne toimenpiteet alkoivat. Eli tavallaan se työllistymistodennäköisyys nousi jo ennen kuin harjoittelu tai aktivointijakso alkoi, eli ihmiset hakivat aktiivisemmin työtä, koska he halusivat välttää tällaiset toimenpiteet. Tämä oli tietysti pikkusen kiusallinen tulos sekä poliittiselle oikeistolle että vasemmistolle, koska oikeistonkaan ei ole kiva sanoa, että tämä meidän politiikka nyt perustuu tämmöiseen keppiin tai patistukseen, ja vasemmiston näkökulmasta tämä taas murtaa sitä myyttiä, joka muuten tässäkin salissa elää, että työpaikkoja ei ole. Viimeksi äsken, pari minuuttia sitten, Outi Alanko-Kahiluoto vielä toisti tämän hassutuksen. Mutta näin se nyt vain on, että tämmöisillä toimenpiteillä ja järjestelmillä pystytään oikeasti alentamaan työttömyyttä. Tämä ei sisällä mitään paheksuntaa ketään kohtaan eikä sellaista ajatusta, että työttömyys olisi jotenkin kenenkään vika, mutta me tiedämme, miten ihmiset käyttäytyvät. Ihminen on rationaalinen olento. Työttömät ovat ihan yhtä viisaita kuin kaikki muutkin, enkä usko, että he ovat yhtään sen laiskempia, he ovat saattaneet olla huono-onnisempia, ja tällaisia käyttäytymisvaikutuksia on. Eli työttömyyden alenemisen vaikutusta tässä haetaan. Nyt tässä on puhuttu bonuksista ja kepeistä, ja niistä puhui myös Outi Alanko-Kahiluoto tässä, mutta loogisestihan se menee näin, että jos meillä olisi 5 prosenttia alhaisempi työttömyysturva yleisesti ja sitten säädettäisiin 5 prosentin bonus sille joukolle, joka on hankkinut työkeikan tai osallistunut harjoitteluun, niin silloinhan me saavuttaisimme täsmälleen sen lopputuloksen, joka nyt tällä lailla saavutetaan, sikäli kuin minä pystyn ymmärtämään. Mutta silloinhan te kutsuisitte sitä bonuslaiksi ja kannustavaksi ja ehkä edustaja Alanko-Kahiluotokin voisi tulla sitä tästä pöntöstä puolustamaan. Eli sen porkkanan ja kepin välillähän ei ole tässä katsonnassa mitään periaatteellista eroa, vaan ainoa ero on nyt tässä se lähtötaso, josta puhutaan. Mutta pohjimmiltaan kysymys on siitä, millä tavalla erilaista käyttäytymistä palkitaan ja mikä on ihmisen tulotaso työttömänä tai työllisenä. Tässä on myös vedottu toimeentulotukimenoihin. No, meillä on näkemättä se, tuleeko niihin vaikutusta. Mutta sanonpa vain sen, että tässähän ei ole kysymys mistään valtavasta leikkauksesta — eikö se ole 5 prosentin luokkaa — ja jos vielä joissain tapauksissa se kompensoituu jollain muulla tulonsiirrolla, niin eihän tämä nyt niin maailmoja kaatava muutos ole kuin mitä te luonnehditte. Sellainen kiinnostava kysymys tässä on kyllä tullut esille, ja tekin olette sitä pitäneet esillä, että jos on kysymys ihmisestä, jolla on puutteellinen työkyky, niin silloinhan tämä tuntuu kovin kohtuuttomalta. Mutta tämmöisen ihmisen paikkahan ei oikeastaan ole työttömyysturvajärjestelmässä, jos hän ei kykene enää mitään työtä tekemään, koska koko meidän työttömyysturva kuitenkin lähtee Pohjoismaissa siitä, että ollaan täysillä työmarkkinoiden käytettävissä, jos työttömyysturvaa saadaan. Joka tapauksessa minä tämän valiokuntakäsittelyn aikana kysyin monta kertaa, että eikö tällä työttömyyden alenemisella ole mitään arvoa teille, oppositio, enkä muista kenenkään oikeastaan koskaan... Anna Kontula sen nyt tässä sanoi. Mutta muistan, että minulle sanottiin, että oltiin huolestuneempia siitä, miten hallinto suoriutuu. Tässä nyt vähän mitataan sitä, ollaanko oikeasti työttömyyden alentamisen kannalla. Monet sanovat, ja tässäkin salissa varmaan kaikki, että jotenkin työttömyys on prioriteetti, mutta sitten kun oikeasti sitä pyritään alentamaan, niin tässä onkin ystävät vähissä. Asiantuntijoistahan kukaan ei kieltänyt tämän työttömyyttä alentavaa vaikutusta. Asiantuntijat esiintyivät varovaisesti sen vuoksi, että tämmöisen järjestelmän tapauksessa sen vaikutuksen arvioiminen on erittäin vaikeaa. Kun minua on tässä syytetty ideologiseksi, niin tämä on minun ideologiani: koetan laskea rakenteellista työttömyyttä, jotta hyvinvointivaltion rahoitus olisi vastedeskin mahdollista. Minä olen varma, että jos työttömyysturvaa porrastettaisiin, se voisi olla yksi tulevaisuuden uudistus sekin mutta sitä vastustettaisiin täällä salissa ihan samalla melodramaattisella äänellä kuin tätä nyt. Se on kertakaikkinen väärinkäsitys, että työpaikkoja ei ole tai että suurin osa työttömistä ei voi työllistyä. Niin kuin on todettu, 300 000 työtöntä virtaa avoimille työmarkkinoille töihin joka vuosi. Perustuslakivaliokunta totesi, että laki voidaan säätää tavanomaisessa järjestyksessä. Vielä ehkä tästä sosiaalidemokraattisesta kritiikistä: Minä en ole nyt ihan varma — virkistäkää minun muistiani, en muista — oliko se Rafael Paasio vai Kalevi Sorsa, joka tokaisi jollekulle, joka Kainuussa valitti työttömyyttään, että muuttakaa kaupunkeihin töihin. Tällä voidaan saada aikaan sellainenkin efekti, että muutetaan enemmän työn perässä, ja hyvä niin. Tästä ajattelusta ei ole minun mielestäni sosiaalidemokratiassa enää jälkeäkään. Todennäköinen suotuisa vaikutus voi olla myös tähän niin sanottuun työttömyyseläkeputkeen eli siihen, miten paljon mennään tälle ja joudutaan tänne työttömyysturvan lisäpäiville. Sitäkin on äärettömän vaikea arvioida etukäteen, mutta tähän mennessähän se on ollut eräänlainen automaattinen varhaiseläkejärjestelmä, ja nyt koetetaan hillitä sen käyttöä, mikä on ihan oikein. Ikääntyneiden heikko asema Suomen työmarkkinoilla on tosiasia, siihenkin me voisimme yrittää puuttua lainsäädännöllä. Kyllä minä olisin valmis ajattelemaan myös irtisanomisjärjestystä ja sitä koskevia lakeja, mutta minä olen myös aika varma siitä, että vapaampi yksilöllinen palkanmuodostus edesauttaisi ikääntyneiden palkkaamista, koska silloin ei olisi enää pakko korottaa samalla nuorempien tuottavuuskasvuun perustuvalla yleiskorotuksella joka ikisen palkkaa. Edustaja Heinäluoma puhui täällä silkkaa hölynpölyä siitä, miten jollain tavalla muka ryhmäperustaisesti joku puolustaisi erilaista kohtelua työmarkkinoilla. Se, mitä halutaan, on tietysti enemmän sopimusvapautta. Sitä koetettiin hallitusohjelmassa edistää, mutta järjestöt sen valitettavasti estivät. Te tunnutte, Heinäluoma, kuvittelevan, että palkat ovat jonkinlainen vapaa muuttuja, jota vain joukkovoimalla muutetaan. Oikeasti kysymys on tuottavuudesta markkinataloudessa, ja vaikka te kuinka haluaisitte, että kaikki saavat teidän päättämäänne hyvää palkkaa, ei sellaista tule, ellei löydy maksavaa työnantajaa. Sen takia me mietimme nuorten, ikääntyneiden, maahanmuuttajien asiaa. Tämä kolmikantainen valmistelu, jota edustaja Ihalainen peräänkuulutti, on ongelma sen takia, että silloin, kun palkkaneuvottelut ovat auki, nämä järjestöt alkavat kiristää hallitusta kaikilla muillakin uudistuksilla, jotka pitää jättää tekemättä. Anna Kontula käytti erinomaisen puheenvuoron näistä byrokratialoukuista. Se, että meidän järjestelmämme on näin monimutkainen, on sekin seurausta siitä, että sitä ei ole voitu suunnitella kokonaisuutena vaan se on tällaisen korporatiivisen painostustyön tulosta. Ilman muuta sitä täytyy uudistaa, tämä Ukko.fi-esimerkki oli oikein hyvä.