Puhuja: Eero Heinäluoma
Puolue: sd
Päivämäärä: 2017-02-22 Arvoisa puhemies! Vaikka keskustelu on ollut vaikea, ehkä tämä kuitenkin on ollut luonteeltaan äärimmäisen tarpeellinen, ja tässähän on sitten se valoisa puoli, että valtaosasta asioita, sekä tapahtumien kulusta että sitten vastuista ja myös tulevaisuudesta, ollaan samaa mieltä. Tässä ehkä eduskunnan työskentelytapa valiokunnissa, asioihin paneutuminen, asioiden selvittäminen ja johtopäätösten tekeminen, osoittautuu oikeaksi. Erimielisyydethän keskustelussa koskevat nimenomaisesti tätä vuoden 2015 syksyä. Siitä, mitä sitä ennen tapahtui, ja myös, mitä sen jälkeen on tapahtunut, on suurin piirtein sama käsitys. Erimielisyydet keskittyvät sitten siihen, olisiko pitänyt pitää voimassa nämä yhtiön hallituksen nostamat vahingonkorvauskanteet tilintarkastusyhteisö Deloittea vastaan ja yhtiön aikaisempaa hallitusta vastaan vai ei. Valiokunnan saaman informaation pohjalta muutama kommentti käydyssä keskustelussa mainituista asioista: Ensinnäkin näiden vahinkojen määrään. Kysymys ei ole siitä, minä vuonna on syntynyt kuinka paljon vahinkoa, vaan asian voi ajatella niin kuin valiokunnalle asia on kerrottu, että jos vuoden 2009 tilintarkastaja olisi katsonut näiden johdannaissopimusten sisään ja kysynyt näiden riskien perään, niin vuosina 2010 ja 2011 ei olisi tehty johdannaissopimuksia tällä mainitulla tavalla. Eli ei voi ajatella niin, että tilintarkastaja vuosina 2009 ja 2010 vastaa vain siitä vahingosta, joka sinä vuonna on syntynyt, vaan hänellä on tässä ajattelussa vastuu myös niistä myöhemmistä. Jos hän olisi tehnyt valvontatehtävänsä, näitä myöhempiä sopimuksia ei olisi tehty. Sitten on ollut kysymys siitä, onko tämä normaalia vai epänormaalia toimintaa. Kaikki valiokunnan saama informaatio lähtee siitä, että ei valtionyhtiöiden tehtäviin kuulu spekulatiivinen kauppa rahoitusmarkkinoilla vaan Finavian tapauksessa tarkoituksena on toimia lentoliikennettä palvelevana yhtiönä, ja sitten kun rahoitusmarkkinoilla ollaan, niin hyväksyttävää on vain suojata niitä otettuja luottoja mutta ei pyrkiä niillä tuottoihin. Valiokunnalle on myös lausuttu, että tietenkin siinä vaiheessa, kun on tullut tuottoja, olisi pitänyt jo ymmärtää kysyä, että jos tulee tuottoja, tulevatko ne tuotot ilman mitään riskiä. Tämä kysymys on tässäkin aiheellista todeta näiden johdannaissopimusten arvioinnin osalta ja sen arvioinnin osalta, miten yhtiön aiemmissa hallituksissa on toimittu, kun tilinpäätökset tilinpäätökset on aikoinaan hyväksytty. Sitten on puhuttu paljon myös tästä raastuvanoikeuden päätöksestä. On aihetta todeta, että raastuvanoikeudessa käsiteltiin luottamusaseman väärinkäyttöä sen jälkeen, kun vahingonkorvausmahdollisuudet olivat menneet umpeen, eli kahden vuoden määräaika siitä, kun henkilö on lopettanut työsuhteensa, oli mennyt umpeen ja yhtiöllä ei ollut enää mahdollisuutta vahingonkorvauksiin. Tämän jälkeen selvitettiin tätä luottamusaseman väärinkäyttöä. Tältä osin luottamusaseman väärinkäyttö ja sillä perusteella tuomitseminen edellyttäisi tahallisuutta, ja raastuvanoikeuden päätös lähtee siitä, että semmoista tahallisuutta ei voida osoittaa, että tämä olisi tehty tieten tahtoen vastoin ohjeita. Joten siitä raastuvanoikeuden päätöksestä ei voi tehdä johtopäätöksiä siitä, mikä vahingonkorvausasiassa olisi tuomio ollut. No sitten on ehkä erikseen syytä kuitenkin puuttua vielä yhteen asiaan, jota on hyvin ohimennen käsitelty. Se koskee tarkastusviraston tekemää työtä ja asemaa. On erittäin tärkeää, että meillä on riippumaton itsenäinen tarkastusvirasto, joka tarkastaa myös ministeriöiden toimintaa, sekä ministeriöiden rahankäyttöä että myös ministeriöiden toimintaa eri tehtävissä, kuten omistajaohjauksessa. Valiokuntahan on käynyt myös lävitse tätä tarkastusviraston työtä. On aihetta nostaa hattua sille, että meillä on rohkea, itsenäinen, ammattitaitoinen tarkastusvirasto, joka tekee oman työnsä, jotta eduskunnalla on kaikki käytettävissä oleva tieto valtion varainkäytöstä ja jotta eduskunnan päätösten mukaisesti valtion varainkäyttö tapahtuu ja jotta myös veronmaksajat voivat luottaa, että valtion varoja hoidetaan viisaalla tavalla. Tämä koskee myös valtionyhtiöiden toimintaa. Tämä prosessi on kunniaksi tälle tarkastusviraston nykyiselle roolille, ja on tärkeätä, että virasto toimii eduskunnan yhteydessä ja eduskunta on viime kädessä takeena sille, että virasto voi tehdä työnsä aitojen omien havaintojensa mukaisesti ilman minkäänlaista painostusta tai pelkoa. Tällä on merkitystä siltäkin kannalta, että meidän eduskuntana pitää ottaa tämä riippumattomuus vakavasti ja olla tyytyväisiä siitä, että he ovat Finavian tapauksesta nämä kaksi perusteellista raporttia tehneet. Tarkastusvaliokuntahan kävi tätä lävitse paitsi yleiseltä kannalta myös erityiseltä kannalta ja antoi sitten myös tiettyjä suosituksia virastolle liittyen esimerkiksi siihen, millä tavalla viraston työntekijät voivat sivutoimisuhteessa olla tilintarkastustehtävissä. Näihin suosituksiin kuuluu se, että ei ole suotavaa, että viraston työntekijät ovat sivutoimisesti tarkastamassa niiden yhtiöiden tilejä, joiden valvonnasta tarkastusvirasto vastaa. Tällaistahan ei viime vuosina enää ole ollutkaan, mutta katsottiin aiheelliseksi kirjata myös tämä. Samaten tarkastusvaliokunta myös kiinnittää huomiota siihen, että on perusteltua, että virasto noudattaa mahdollisimman avointa tiedotuspolitiikkaa. Sehän on valtionhallinnon yleisten tiedotusohjeiden mukaista ja on ollut myös viraston toiminnan lähtökohtana, ja yhtä tärkeätä on, että tässä avoimessa tiedotuspolitiikassa ei ennakoida millään tavoin käynnissä olevien selvitysten tai työn alla olevien raporttien lopputuloksia. Siltä varalta, että tämä keskustelu jossain vaiheessa tänään loppuu, pyydän valiokunnan puolesta saada kiittää kansanedustajia kuitenkin aika hyvästä ja enimmäkseen rakentavasta keskustelusta. Erimielisyyksiäkin on ollut, mutta se kai kuuluu tämän työn luonteeseen. Valiokunta on kovin iloinen siitä, että keskustelun kuluessa