Puhuja: Outi Alanko-Kahiluoto
Puolue: vihr
Päivämäärä: 2017-12-08 Arvoisa rouva puhemies! Edustaja Vartiainen totesi puheenvuorossaan, jonka käytti joskus noin puolisen tuntia sitten, että tässähän on kyseessä eräänlainen bonuslaki. No, me kaikki tiedämme, mitä bonus tarkoittaa suomen kielessä. Sehän tarkoittaa eräänlaista palkkiota. Mutta missä se palkkio on, kun tässä leikataan? Tämä on leikkauslaki. Tämä on laki, jolla leikataan työttömyysturvaa, jos työtön ei pysty työllistymään ollessaan työtön, eli siis järjetön laki sinänsä. Minä palaan edelleen tähän kohtuuttomuuteen, joka lakiin sisältyy työttömän peruspäivärahaa saavan henkilön näkökulmasta. Eli jos aktiivisuusedellytys ei tällaisen henkilön kohdalla täyty, hänen työttömyysrahaansa elikkä työmarkkinatukea voidaan leikata sillä tavalla, että se vähenee 32 euroa 40 senttiä kuukaudessa. Tietysti hyväosaisen ihmisen näkökulmasta 32 euroa 40 senttiä kuukaudessa ei kuulosta paljolta, mutta se on suuri raha ihmiselle, joka on pelkän työmarkkinatuen varassa. Se on valtava summa. Minusta ei ole kohtuullista pyöritellä sanoja sillä tavalla, että sanoo, että tämä on eräänlainen bonuslaki. Sitähän tämä ei missään tapauksessa ole. Juuri tästä näkökulmasta perustuslakivaliokuntakin katsoi, että hallituksen tulisi tehdä muutoksia esitykseensä, jotta se täyttäisi oikeudenmukaisen ja kohtuullisen lainsäädännön edellytykset. Eli perustuslakivaliokunta korosti omassa lausunnossaan sitä, että jokaiselle kansalaiselle, jokaiselle työttömälle tulisi turvata tosiasiallinen mahdollisuus täyttää aktivointivaateen edellytykset, jotka tähän lakiin sisältyvät. Tämän vuoksi perustuslakivaliokunta esitti, että tämä tarkoittaisi kyseessä olevien palvelujen ja toimintojen tarjonnan lisäämistä, mitä hallitus nyt siis ei ole tekemässä. Jos tosiaan lasketaan, kuten sosiaali- ja terveysvaliokunta on laskenut, mikä se määräraha työttömien palveluihin tällä hetkellä on ja kuinka paljon on työttömiä ja mitkä lain vaatimukset ovat, niin kylmä fakta on se, että palveluihin määrätyt määrärahat eivät riitä näiden palveluiden tarjoamiseen kaikille työttömille. Eli käytännössä tämä on leikkauslaki. Sellaisia olosuhteita hallitus ei edes halua tarjota työttömille, että he voisivat saada palveluita silloin, kun paikkakunnalla ei ole löydettävissä lyhytaikaista työtä. Perustuslakivaliokunta katsoi, että tämäkään ei välttämättä olisi riittävää, koska palvelujen kattavaa saatavuutta ei voida säädösperusteisesti taata. Tämän vuoksi lakiehdotuksessa olisi tullut valiokunnan mielestä varmistaa se, että henkilö, joka tekee kaiken häneltä kohtuudella vaadittavan, ei joutuisi etuuden alennuksen kohteeksi. Tämä olisi merkinnyt sitä, että lakiehdotuksen 6 luvun 3 a §:ää ja 7 luvun 5 a §:ää olisi tullut täydentää esimerkiksi säännöksellä siitä, että etuutta ei alenneta sellaisessa tapauksessa, jos työntekijä ei ole onnistunut työllistymään taikka pääsemään työllistymistä edistävään palveluun hänestä itsestään riippumattomista syistä. Tämä on asia, jota hallitus ei myöskään halunnut tehdä. Perustuslakivaliokunnan mielestä toinen tapa edelleen vähentää esityksen ongelmallisuutta olisi ollut se, että työnhakijalla olisi mahdollisuus osoittaa aktiivisuuttaan myös sellaisella muulla tavalla, joka osoittaa hänen pyrkineen aktiivisesti työllistymään tai hakeutumaan työllistymistä edistävään palveluun tarkastelujakson aikana, mutta tällaistakaan muutosta ei lakiesitykseen ole tehty. Itse olen hylkäysesityksen kannalla juuri siitä syystä, että mielestäni on kohtuutonta lisätä työttömän velvoitteita työllistyä tai osallistua aktivointitoimenpiteisiin tai leikata hänen työttömyysturvaansa, jos samaan aikaan viranomaisilla ei ole minkäänlaista velvoitetta tarjota työllistymispalveluita sillä tavalla, että kaikki työttömät kansalaiset voisivat täyttää aktiivisuusvaateen. Näinhän ei olla tekemässä siitä syystä, että näitä määrärahoja ei olla korottamassa. En ymmärrä sitäkään, että sama hallitus, joka kokeilee perustuloa, mikä on mielestäni positiivinen asia, ei ole suostunut ottamaan tähän lakiesitykseen mukaan sellaista lainkohtaa, joka takaisi sen, että aktiivisuudelle ikään kuin annettaisiin laajempi määritelmä, jolloin työtön silloin, kun työpaikkoja ei ole olemassa, voisi varmistaa työttömyysetuutensa säilymisen osoittamalla aktiivisuutta muilla tavoin, esimerkiksi vapaaehtoistyöllä tai jollakin järjestötyöllä, joka myös pitäisi yllä hänen hyvinvointiaan ja osallisuuttaan yhteiskunnassa. Tämä minun mielestäni myöskin osoittaa osaltaan tämän lakiesityksen kohtuuttomuutta. Mielestäni sen sijaan, että toimeenpannaan tällaista sanktiolakia, joka lisää meidän toimeentulotuen kustannuksia ja pahentaa työllisyysloukkuja ja lisää niiden määrää, jotka hakeutuvat työkyvyttömyyseläkkeelle ilman tosiasiallista syytä, pitäisi pikemminkin investoida työllisyyspalveluihin, pitkäaikaistyöttömien palveluihin, esimerkkisi palkkatukimäärärahoihin, joita hallitus on leikannut, ja pitäisi toimeenpanna osatyökykyisten työllistämistä tukevia toimenpiteitä ja lakimuutoksia, joita esimerkiksi STM:n työryhmä viime kaudella esitti laajassa selvityksessään, jossa käytiin läpi erilaisia toimenpiteitä ja lakimuutoksia, joilla pystyttäisiin lisäämään osatyökykyisten työllisyysastetta. Näillä sanoin siis totean, että tulen äänestämään hylkäysesityksen puolesta. Olisin toivonut, että tämän lakiesityksen sijasta hallitus olisi pyrkinyt siihen, että ei monimutkaisteta työttömyysturvalainsäädäntöä vaan pyrittäisiin yksinkertaisuuteen ja selkeyteen, sellaiseen lakiin, joka käy ihmisten oikeusturvaan ja jota olisi TE-hallinnossakin helppo soveltaa ja panna toteen. Tämä on semmoinen laki, että tämä tulee olemaan hyvin hankala myös TE-hallinnossa työskenteleville viranomaisille, ja kyllä tunnen myötätuntoa myös heitä kohtaan, jotka joutuvat tämän lain tulkinnan kanssa kamppailemaan ja sitten toisaalta leikkaamaan työttömyysturvaa sellaisilta henkilöiltä, joista he näkevät, että ihminen on tehnyt parhaansa,