Puhuja: Hannu Hoskonen
Puolue: kesk
Päivämäärä: 2018-06-06 Arvoisa rouva puhemies! Tämä hallituksen lisätalousarvio tulee aikaan, jolloin voi sanoa, että ulkoisesti Suomen taloudella menee hyvin. Se on aivan totta, meillä menee hyvin. Talous kasvaa pitkien, pitkien mustien vuosien jälkeen, jolloin olimme erittäin ankarasti miinuksella, jopa niin, että velanotto per vuosi lähenteli 10:tä miljardia euroa — ei nyt ihan sinne asti menty, mutta kuitenkin aivan huolestuttavia lukuja. Mutta merkille pantavaa kuitenkin on se, että näissäkin olosuhteissa, kun talous kasvaa, työpaikkoja syntyy, nettovelanotto vielä on edelleen tällekin vuodelle 1,7 miljardia euroa. Tästä pitää Suomen eduskunnan ja varsinkin opposition vetää se johtopäätös, että vaikka arvosteluja on tullut rajusti — hallitushan tämän jo tietää — meillä ei kerta kaikkiaan ole enää sitä mahdollisuutta, että me palaisimme siihen siihen aikakauteen, jota muun muassa oppositio esitteli vappupuheissa, että 4 miljardia jaetaan sinne ja toinen 4 miljardia tänne. Sitä aikaa ei enää ole. Talouskasvun tänä vuonna arvioidaan olevan 2,6 prosenttia bruttokansantuotteella laskettuna, mikä on erittäin hyvä luku. Työttömyys on laskenut, uusia työpaikkoja on syntynyt, mutta siitä huolimatta työttömyysaste pyörii tuolla 8 prosentin luokassa, ja se on aivan valtavan liian kallis luku. Se kuitenkin tarkoittaa sitä, että työttömyysmenot Suomen valtiolla ovat luokkaa 4 miljardia euroa. Kun otetaan huomioon tietysti vielä se menetetty työpanos, ja sitten kunnillehan tulee tietysti myös muita menoja siitä, kun työttömät asuvat eri puolilla Suomea, niin koko julkisen talouden tappio työttömyydestä on valtava. Väkisin herää kysymys, kun meillä on kymmeniätuhansia avoimia työpaikkoja tällä hetkellä, miksi meillä on sitten tämmöinen jättityöttömyys. Kysymys on tietysti kohtaanto-ongelmasta, mutta sekään ei selitä ihan kaikkea. Mikä on sitten se todellinen syy, että näin paljon edelleen on työttömänä ihmisiä? Se tietysti, että työpaikat ja ihmiset eivät kohtaa, sehän sen kohtaanto-ongelman syvin ydin on, mutta tässä pitäisi nyt päästä meidän suomalaisten myös siihen asentoon, että aidosti haettaisiin niitä työpaikkoja. Se on totta, että sitä johtajan paikkaa ei heti saa, joutuu tekemään muitakin hommia välillä, mutta tässä pitäisi päästä siihen mielenlaatuun tässä kansakunnassa, että töitä tehtäisiin aidosti. Kylmä tosiasia on se, että jonain päivänä meidän on otettava myös kantaa siihen, miten paljon me sitä uutta työvoimaa tarvitsemme Se on selvä asia, että erikoisammattiosaajista on huutava pula tässä maassa. Se koskee tietysti metalliteollisuutta eri muodoissaan, se koskee atk-ammattilaisia, tietokoneiden huippuosaajia, ohjelmoijia ja niin edelleen. Huippuosaajista on aina pulaa. Tässä meillä on seuraavien vuosien iso asia: miten me ratkaisemme tämän ongelman, että vapaana oleville työpaikoille saadaan osaava tekijä ja mahdollisimman moni niistä tekijöistä olisi nykyisin työttömyyskortistossa oleva suomalainen. Tämä on se asia, johon pitää sekä hallituksen, eduskunnan että työnantajajärjestöjen ja koko yhteiskunnan panostaa ihan aidosti. Siihen miljardien summaan, mikä vuosittain menee työttömyyden kustannuksiin, tällä kansakunnalla ei kovin pitkään enää varaa ole. Syytä on muistaa tässä taloustilanteessa, että vaikka näyttää tällä hetkellä kohtalaisen hyvältä, on nähtävä sekin tosiasia, että Euroopassa nostaa päätään aivan selvästi ensimmäinen mahdollisuus, että seuraava lama on jo aika lähellä. Pelko korkojen noususta ja varsinkin Yhdysvaltain harjoittama kohtuullisen rankka protektionistinen politiikka ovat aiheuttaneet epävarmuutta maailmanmarkkinoilla, ja sinä päivänä, kun korko lähtee nousemaan, huomiota kiinnittää ehdottomasti tämä Suomen valtion oman talouden tilanne ja se, mitä me vuosittain maksamme. Tänä vuonna on arvioitu maksettavan valtionlainojen korkoja 1,2 miljardia euroa. Jos korko tuplaantuu, niin meillä menee 2,5 miljardia euroa korkoihin. Suomella on kyllä niin hyvä luottokelpoisuus, että semmoisiin korkoihin ei ehkä ensimmäisenä mennä, mutta kylmä tosiasia on kuitenkin se, että korko on otettava vakavasti ja talous on pidettävä kurissa. Kun tässä keskustelussa moni on puhunut esimerkiksi tästä kilpailukykysopimuksesta, jonka työmarkkinajärjestöt tekivät, sitä on arvosteltu rankoin sanakääntein, niin meidän kilpailukyky on puhtaasti kiinni kahdesta seikasta: mikä on suomalaisten tuotteiden ja mikä on suomalaisen työn hinta ja miten hyvin me tuotteemme saamme maailmanmarkkinoille myytyä. Kauppa syntyy silloin, kun tuote on hyvä ja laadukas ja hinta on asiallinen. Halvinta ei tietenkään voi olla, jos parasta myy, mutta jos me emme pysty takaamaan sitä hyvää laatua ja kohtuullisen edullista hintaa, niin suomalainen vientiteollisuus ei silloin pärjää. Ja katsokaapa tämän päivän tilannetta, mitä Suomen satamissa tänä päivänä tapahtuu: kun on talous saatu kasvamaan, niin satamissa on valtava puute esimerkiksi ahtaajista. Työvoimapula on sielläkin, kun laivoja lähtee niin paljon, että satamassa ei meinata keritä tehdä nykyisellä työvoimalla niitä töitä. Tämän takia tämän kansakunnan pitää nyt vihdoin ja viimein ymmärtää se, että meidän on kaikki tehtävä tämän eduskunnan aikana ja myös seuraavan eduskunnan aikana, että tämä kasvu jatkuu. Olemme riippuvaisia korkomarkkinoista ja maailmantalouden yleisestä tilanteesta, mutta aika paljon me voimme itsekin tehdä. 4 miljardia euroa työttömyyden kustannuksiin — ja tänä päivänä olin eräässä tilaisuudessa kuulemassa erästä alustajaa, joka mainitsi, että esimerkiksi asumistukiin ja sitä kautta maksettaviin etuuksiin menee vuosittain tänä päivänä lähes 3 miljardia euroa, ja menee käytännössä vähän enemmän, kun kuntien panokset pannaan siihen päälle toimeentulotuen kautta. Kyllä meidän on omiakin asioita hoidettava, ei pelkästään ulkopuolelta tulevia uhkia meillä ole olemassa. Arvoisa rouva puhemies! Lopuksi vielä toivon sitä, että