Puhuja: Tarja Filatov
Puolue: sd
Päivämäärä: 2018-05-08 Suutari viittasi pohjoismaiseen työvoimapolitiikkaan. On helppo olla hänen kanssaan samaa mieltä siitä, että aktiivisuus on tärkeä asia ja siinä yhteiskunnan pitää olla aktiivinen. Se, mikä aktiivimallin erottaa muiden Pohjoismaiden malleista, on se, että siinä työttömälle ei tarjota noita aktiivitoimenpiteitä. tässä on sen kritiikin paikka, jota me olemme esittäneet aktiivimallia kohtaan, emme sitä kohtaan, että velvoitetaan tekemään työtä, emme sitä kohtaan, että velvoitetaan osallistumaan aktiivitoimiin, vaan sitä kohtaan, että ihminen jätetään yksin etsimään tuota omaa aktiivisuuttansa eikä häntä siinä auteta. On myös helppo olla samaa mieltä siitä, että nuorten ensimmäisen työpaikan saantiin pitää panostaa. Mutta tämä määräaikaisuus on siinä mielessä viheliäinen keino, että se tuppaa jäämään monen kohdalla pysyväksi. Kun 19:ssä maassa Euroopassa tutkittiin kymmenen vuoden ajan määräaikaisuuksien helpottamista, niin se tutkimus osoitti itse asiassa, että erityisesti nuorten miesten työllisyysriski kasvoi tämän uudistuksen jälkeen. Se on minun mielestäni asia, joka kannattaisi perata oikein kunnolla ennen kuin tällaisia esityksiä tänne saliin tulee. Mitä tulee siihen, tehdäänkö välikysymys asiasta, joka ei vielä täällä eduskuntasalissa ole, niin silloin kun asiat ovat eduskuntasalissa, meillä on mahdollisuus lain käsittelyn yhteydessä käsitellä niitä, mutta nyt tietenkin tavoite on se, että tällaisia esityksiä ei koskaan tähän saliin tulisikaan, koska me katsomme, että ne ovat syrjiviä EU-direktiivien näkökulmasta. Edustaja Kulmala viittasi täällä tutkimuksiin, jotka puoltavat irtisanomissuojan heikentämisen työllisyysvaikutuksia. Hän mainitsi esimerkkimaana Intian. Jätän sikseen sen kommentoinnin, koska tuskin me itse asiassa haemme mallia sikäläisistä hikipajoista. En usko, että edes siniset hakevat sieltä mallia, koska tuo työmarkkina on hyvin toisenlainen. Toinen esimerkki oli Espanja, jossa irtisanomissuojan heikennys on kiistatta tuottanut työllisyyshyötyä. Mutta siellä oli hyvin, hyvin, hyvin jäykät työmarkkinat ennen kuin tuota irtisanomissuojaa höllennettiin. Ja siellä itse asiassa määräaikaisetkin työsuhteet ovat monelta osin paljon tiukemmin säädeltyjä kuin Suomessa pysyvät työsuhteet: niissä on irtisanomisajan korvausta ja muuta, mitä meillä Suomessa ei ole. Mutta Espanjan kääntöpuoli oli se, että sinne syntyi hyvin voimakkaat pätkätyömarkkinat. Itse asiassa monet talouslaitokset tutkimuslaitokset pitävät siellä suurena ongelmana sitä, että määräaikaisia työsuhteita on liikaa. Ja se ongelma tulee siitä, että ihmiset eivät sitoudu noihin työsuhteisiin ja siellä ei tuottavuus ole kehittynyt sillä tavalla kuin olisi haluttu. Siitä näkökulmasta se määräaikaisuus, vaikka se on tuonut kyllä työllisyyshyötyä, ei ole tuonut siellä sellaista kokonaishyötyä, jota sillä on haettu. Jos mietitään irtisanomisen helpottamista henkilökohtaisilla perusteilla alle 20 hengen yrityksissä... — Sanon muutaman sanan vielä ...niin ymmärrän sen siitä näkökulmasta, että monessa yrityksessä on riski palkata työntekijöitä. Meillä on monessa työlainsäädännön kohdassa erityinen kriteeri sen mukaan, onko tuossa yrityksessä alle 20 henkilöä töissä vai onko siellä enemmän. Yleensä näissä tilanteissa on kyse siitä, että tehdään jonkintyyppistä suunnitelmaa, tai on kyse jonkinlaisesta menettelystä. Pienessä yrityksessä monet asiat sujuvat sukkelammin, niitä ei tarvitse tehdä ikään kuin niin tarkan kaavan mukaan kuin ehkä isommissa yrityksissä. Mutta silloin, kun tullaan irtisanomissuojaan, joka olisi erilainen erikokoisissa yrityksissä, ja varsinkin näihin henkilökohtaisiin perusteisiin, ollaan jälleen kerran sillä vedenjakajalla, että ihmisiä kohdellaan eri tavalla: työntekijää, joka on pienemmässä yrityksessä, ja työntekijää, joka on suuremmassa yrityksessä, kohdellaan eri tavalla. Itse asiassa OECD:n tekemän tutkimuksen mukaan esimerkiksi Ruotsissa ja Saksassa, silloin kun on kyse henkilökohtaisista irtisanomisperusteista, on vaikeampi irtisanoa työntekijöitä kuin Suomessa. En tiedä, onko näin, en ole niin tarkkaan näitä lakeja käynyt läpi, mutta tämä on OECD:n tutkimus, ja minulla on taipumus luottaa OECD:n vertailuihin. Jos ajatellaan sitä, että työntekijän irtisanomisen kriteerit ovat yrityksen koosta kiinni, niin tässä on riski myös sille, että yritykselle kynnys kasvaa nousee korkeammaksi kuin jos tällaista keinotekoista kynnystä ei ole olemassa. Toisaalta saattaa olla seurauksena myös se, että yritykset pilkkoutuvat pienemmiksi, koska silloin ikään kuin päästään irti työntekijästä helpommin — jos tämä on niin merkittävä asia. Jos sillä taas ei ole merkitystä, niin silloin en usko, että sillä on kovin paljon merkitystä sitten tästä työllisyydenkään näkökulmasta. SDP on esittänyt pienten ja keskisuurten yritysten palkkaamisen tueksi erilaisia välineitä, ja yksi niistä on ollut työllistämisseteli, joka olisi meidän nykyistä palkkatukeamme hyvin paljon joustavampi ja hyvin paljon byrokratiavapaampi. Se perustuisi enemmän luottamukseen ja siihen, että tietyt kriteerit täyttävä työtön saisi mukanansa tuon työllistämissetelin yritykseen, ja jos yritys käyttää sitä väärin, niin sen jälkeen siitä seuraisi sanktio — ei niin päin, niin kuin nyt toimitaan, että tarkastetaan moneen kertaan asioita, ja usein myös sen palkkatuen saaminen viipyy sitä kautta ja koetaan, että se on byrokraattinen. Lisäksi olemme esittäneet ensimmäisen työntekijän palkkaamista helpottavaa 20 000 euron veroporkkanaa sekä arvonlisäveron alarajan nostamista. Nämä olisivat fiksumpia ja tehokkaampia keinoja työllistämiskynnyksen madaltamiseksi. Mutta itse asiassa koko tämän kohtaanto-, osaamis- ja rekrytointikynnyksen madaltamisen näkökulmasta oleellisinta on osaaminen. Vaikka meillä olisi minkälaiset välineet ja minkälainen villi vapaus ja viidakko täällä, niin jos työntekijä ei osaa työtänsä, ei häntä kannata rekrytoida.