Puhuja: Sari Raassina
Puolue: kok
Päivämäärä: 2017-05-10 Jos voisin pyytää hivenen hiljaisuutta siellä puhemiehenaitiossa, koska se häiritsee keskittymistä puheeseen, suokaa anteeksi. Kiitos. — Valinnanvapauden myötä asiakas, potilas, on keskiössä. Hän voi itse päättää, missä ja kenen toimesta häntä hoidetaan. Hän voi valita omista lähtökohdistaan sen palvelukokonaisuuden, joka häntä hyödyttää parhaiten. Valinta on ihmisen mahdollisuus, ei siis pakko. Nyt annettu lakiesitys mahdollistaa vahvan tuen asiakkaalle valintojen toteuttamiseksi ja myös vahvan palveluohjauksen niille, joiden palveluntarve on monimuotoinen. Erityisen iloinen olen henkilökohtaisen budjetoinnin avaamisen mahdollisuuksista. Esitys mahdollistaa myös monimuotoisia palveluita tarvitsevalle kansalaiselle tilaisuuden rakentaa omaan elämäntilanteeseensa sopivan palvelukokonaisuuden yhdeltä tai useammalta tuottajalta. Kehitysvammaisilla, mielenterveyskuntoutujilla ja myös ikääntyneillä on, aivan kuin meillä kaikilla, yksilölliset tarpeet, toiveet ja käsitys hyvästä elämästä ja sen sisällöstä. Asumiseen, ravintoon ja päivittäisiin aktiviteetteihin liittyvät toiveet ovat mitä suurimmassa määrin yksilöllisiä. Kansainvälinen tutkimustieto kertoo selkeästi, että mahdollisuudet vaikuttaa omiin palveluihin lisäävät asiakkaan toimintakykyä ja elämänlaatua. Ohjausta tarvitaan varsinkin silloin, kun asiakkaan toiminta ja päätöksentekokyky on rajoittunut. Ammattihenkilöstön täydennyskoulutusta tarvitaan sujuvan palveluohjauksen toteuttamiseksi. Arvoisa puhemies! Opposition puheenvuoroissa on oltu erityisen huolissaan integraa-tion vähenemisestä ja palveluketjujen pirstoutumisesta. Haluankin kysyä, toimivatko nuo ketjut tällä hetkellä ja onko nykyinen malli aitoa integraatiota. Vastaus on hyvin selvä: eivät. Toimimattomat palveluketjut, jonot kaikkien hoitoportaitten välillä ja puuttuva integ-raatio ovat juuri niitä syitä, miksi terveydenhuoltomme kokonaiskustannukset kasvavat ja kansalaisten tyytymättömyys lisääntyy. Juuri nykytilanne on johtanut lisääntyneeseen yksityisten terveysvakuutusten hankintaan. On huomattava, että pääkaupunkiseudulla on alueita, joissa valtaosa vastasyntyneistä saa jo syntyessään terveysvakuutuksen. Tämä kertoo selkeästi sen, että luottamusta julkiseen palveluun, lähinnä sen joustavaan saatavuuteen, ei tällä hetkellä ole. Vakuutuspohjaisen järjestelmän vahvistuminen johtaa väistämättä terveyserojen jatkuvaan kasvuun. Julkisesti rahoitettu asiakkaan valinnanvapauden sisältävä uudistus on keino pysäyttää eriarvoistumiskehitys. Itse uskon julkisen tuottajan kykyyn kilpailla jatkossakin menestyksekkäästi potilaista tai asiakkaista. Tarvitsemme kuitenkin erilaisia palveluntuottajia vastaamaan ihmisten erilaisiin palvelutarpeisiin. Uusien sote-keskusten palveluvalikoima vastaa erinomaisesti useimpien kansalaisten integraatiotarpeeseen, ja maakunnallisissa sote-keskuksissa on kaikki työkalut laajan integraation toteuttamiseen. On kuitenkin huomioitava, että integraation toteutuminen erikoissairaanhoidon ja perusterveydenhuollon välillä tarvitsee toteutuakseen paitsi muutoksia erikoissairaanhoidon toimintatavoissa myös erikoislääkäripalvelujen tuomista osaksi sote-keskusten toimintaa. Maakunnilla on nyt näytön paikka. Sen hallinnoiman erikoissairaanhoidon on kyettävä toimimaan paremmin ja tuottavammin. Sen on kyettävä saumattomaan yhteistyöhön kaikkien sote-keskusten kanssa. Toimintamenojen kasvun hillintä perustuu juuri tuottavuuden nousuun, erikoissairaanhoidon palveluiden tarkoituksenmukaiseen käyttöön ja potilaan oikea-aikaiseen hoitoon. Erikoissairaanhoidon roolin tulee jatkossa olla yhä enemmän konsultatiivinen kokonaisvastuun ollessa perustason toimijoilla. Arvoisa puhemies! Maakuntien tulisi laajasti käynnistää valinnanvapausmallin ja henkilökohtaisen budjetoinnin pilotointi jo vuonna 2018. Toivon todella, että mahdollisimman harva maakunta joutuu viivästyttämään sote-keskusten toiminnan aloitusta vuoteen 2021. Vaiheittainen siirtyminen on toki järkevää ja turvallistakin, mutta uudistuksen tarpeeton viivyttäminen ei ole kansalaisten yhdenvertaisuuden näkökulmasta hyväksyttävää. Olen erityisen huolissani eri maakuntien kovin erilaisista mahdollisuuksista toteuttaa sote-uudistusta kunnialla. Väestömäärä ei ole pienempien maakuntien osalta riittävä erikoissairaanhoidon palvelujen järjestämisen näkökulmasta, ei sen paremmin rahoituksen kuin palveluiden laadun osalta. Valinnanvapauslainsäädäntö tuonee kuitenkin uudentyyppisiä palveluntuottajia myös harva-asutusalueille, kuten erinomaisesti alkaneista kokeiluista esimerkiksi Ylä-Savossa voidaan todeta. Mutta sisäänrakennettua ongelmaa liian pienten maakuntien osalta