Puhuja: Arja Juvonen
Puolue: ps
Päivämäärä: 2017-11-16 Arvoisa herra puhemies! Vuonna 2010 sosiaali‑ ja terveysministeriö laati saattohoitosuositukset, ne viralliset, ja niitä lähdettiin sitten jalkauttamaan kuntiin, kaupunkeihin ja kuntayhtymiin, ja toiveena oli, että jokaisessa paikassa olisi selvitetty ja tehty omat ohjeistukset, mikä on se saattohoitopolku sitten siellä paikallistasolla. Sitten tovi asiaa selvitettiin ja tutkittiin ja todettiin, että ei niitä suosituksia todellakaan oltu viety sinne kuntatasolle vaan siellä oli huomattavasti puutteita, ja sieltähän tämä asia on tavallaan edennyt nyt näin pitkälle, että täällä eduskunnassakin on sitten erilaisia toimia ryhdytty tekemään. Tämä oma polkuni tässä saattohoidon kehittämistyössä on toki oman työni kautta tullut tutuksi, kun olen pitkään hoitajana työskennellyt, mutta myös eduskuntakaudella 2011 on tehty paljon kirjallisia kysymyksiä, toimenpidealoitteita ja kannustettu siihen, että eduskunta ja hallitus lähtisivät jo oma-aloitteisestikin viemään eteenpäin tätä saattohoitoa, ja sen takia on ollut hieno asia, että siellä se miljoona sinne saattohoidon kehittämistyöhön on luvattu, mutta niin kuin tässä on jo tullut esille, se ei todellakaan riitä. Elikkä tällä lakialoitteella esitetään oikeutta hyvään ja inhimilliseen hoitoon, potilaan itsemääräämisoikeutta, saattohoitopäätöstä ja hoitosuunnitelmaa, hoidon jatkuvuutta, saattohoitoa toteuttavien yksiköiden valmiutta, potilaan oikeutta valita saattohoitopaikka. Ja niiden henkilöiden osalta, jotka eivät ole kelpoisia päättämään hoidostaan, myös saattohoitopotilaiden lähiomaiset huomioidaan tässä, niin että on erityistä huomiota kiinnitettävä heihin saattohoitopotilaina, jotka eivät itse pysty tahtoaan eivätkä päättämään omasta hoidostaan. Nostaisin tässä keskustelussa esille myös Käypä hoito ‑suositukset, jotka ovat erittäin tärkeitä ja joita seurataan ja joiden ohjeiden mukaan hoidetaan. Meillä on erittäin hyvä Käypä hoito ‑ohjeistus kuolevan potilaan hoidosta. Olen oikeastaan aina sanonut ihmisille, että lukekaa ihmeessä ne. Olen myös opiskelijoille ja hoitajakollegoille aikoinaan puhunut, että jos jotakin haluatte asiasta tietää, niin lukekaa Käypä hoito ‑suositukset, koska siellä kerrotaan ihan faktasti, mitä kaikkea sillä saattohoitopolulla ja kuolevan potilaan polulla on tulossa eteen. Mutta meillä on erittäin suuri epäkohta Suomessa, kun meiltä puuttuvat täysin saattohoito-ohjeistukset, ‑suositukset, Käypä hoito ‑suositukset, lapsipotilaille, tämä on minun mielestäni myös erittäin järkyttävä epäkohta Suomessa. Tämä nousi esille vahvasti, kun tänä vuonna saimme julkisuudesta lukea tämän Eino-pojan tarinan. Hänellä oli pitkä saattohoitotie, hän oli pieni poika, ja oma isä astui sitten julkisuuteen ja kertoi Eino-pojan tarinan, eli sen myötä nousi esille myös tämä eutanasiakeskustelu kuten myös se, että meiltä puuttuvat lasten saattohoito-ohjeistukset, ‑suositukset, Suomesta. Siitäkin olen tehnyt toimenpidealoitteen ja kannustan, että sitä vietäisiin eteenpäin, ja olen nyt kuullut — tämä kävi ilmi siellä julkisessa kuulemisessa liittyen eutanasia-aloitteeseen — että näitä Käypä hoito ‑suosituksia lapsille ei ole vieläkään tulossa. Se on kaatunut siihen, että ei ole ollut tarpeeksi aikaa valmistella sitä, ja varmasti myös asiantuntijuutta sieltä on osin puuttunut, mutta toivon todellakin, että hallitus vie myös tämän asian eteenpäin ja huolehtii sitten, että myös Käypä hoito ‑suositukset ovat ajan tasalla. Minun mielestäni saattohoito on semmoinen asia, kuten täällä, Olli-Poika Parviainen, hienosti totesitte, että me emme puhu näistä asioista emmekä osaa valmistautua näihin asioihin mutta jossakin vaiheessa kuitenkin täytyy. Yleensä sitä seuraa sitten sen lähiomaisen kulkua ja polkua, ja silloin tajuaa ja silmät aukeavat. Ja niin me poliitikotkin, me kaikki, ikäännymme ja me kaikki ennemmin tai myöhemmin sitten päätämme tämän poliittisen uramme täällä ja palaamme sinne arkeen ja näkemään sitten, mitkä ovat ne meidän meidän poliittisen työmme hedelmät siellä ja mitä me kohtaamme. Meidän pitäisi tehdä semmoisia asioita ja päätöksiä, että kansalaisilla on hyvä olla, ja semmoista vaikuttavuutta hakea. Eli tämä olisi kyllä erittäin tärkeää. Meillä on myös tämä yhdenvertaisuusasia, mistä me puhumme päivittäin eduskunnassa: on asia mikä vain, niin aina vedotaan siihen, että pitää olla yhdenvertaiset palvelut ja saatavuus ihmisille. Eli tämä jos joku on semmoinen aihe, kyllä jokaisen pitää saada sitten erittäin hyvä hoito, ja on se palvelulupaus, mistä tänäänkin kyselytunnilla puhuttiin, ja soten ytimeen mielestäni kuuluu tämä saattohoitoteema. Emme me tiedä, mitä se sote tuo. Meillä on erilaisia toimintayksiköitä, meillä on ympärivuorokautista hoivaa, meillä on hoivakoteja, missä ei ole välttämättä valmiutta eikä ymmärrystä eikä osaamista eikä tietoa, mitä tapahtuu, kun tulee saattohoitotilanne, eikä välttämättä edes sitten ammattikoulutettua henkilöstöä. Se on hirveän tärkeää, että kun meillä on laatusuositukset, missä määritellään hoitajamitoitus tällä hetkellä, tietty luku, ja kun hoitajan työ on sitä, joka on välitöntä asiakastyötä, niin ketkä sitä työtä oikeasti tekevät ja kellä on oikeus antaa lääkettä ja niin poispäin, koska lääkkeenanto-oikeuskaan ei kuulu ei kuulu jokaiselle. Tämä on semmoinen hyvin arka aihe, ja myös varovaisesti monesti näistä keskustellaan johtuen siitä, että tämä saa meidät — kuten täälläkin tänään — vähän niin kuin hartaalle mielialalle, ja me puhumme rauhallisesti, ja tämä hiljentää. Minun mielestäni eutanasia-aloite on kyllä hyvä. Hyvä, että se on meillä keskustelussa, ja itse hoitajana, kun hoitajan tehtävä on aina lievittää kipua, hoitajan tehtävä on laittaa laastaria sinne, missä kipu on, on se sitten mikä asia vain, pitää yrittää olla joviaali ja empaattinen, sympaattinen ja nähdä se ihminen sieltä keskeltä. Mutta se, että saattohoitolaki tulee paperille, ei kuitenkaan korjaa kaikkia ongelmia. Kyllä me tarvitsemme vielä yliopistotason kehittämistä ja tutkimustyötä ja ihan lääketieteellisen osaamisen parantamista ja sitä, että jos joku kertoisi minulle, professori, että minä nyt vuoden kuluttua löydän semmoisen lääkkeen, että se varmasti tehoaa sitten siihen viimeisimpäänkin kipuun, niin se olisi kyllä hieno juttu, koska meillä on sitten myös niitä tapauksia, että on vaikka allerginen morfiinille tai opioideille, ei pysty semmoisia lääkkeitä koskaan näissä tilanteissa saamaan, eli sillä hetkellä tulee suuri kysymysmerkki, millä tavalla tämmöisen ihmisen kivunlievitys ja se saattohoito järjestetään. Nämä