Puhuja: Pia Viitanen
Puolue: sd
Päivämäärä: 2018-05-30 Arvoisa rouva puhemies! Oikeastaan on mukava aloittaa siitä toteamuksesta, että aika usein muuten näissä Suomen Pankkia koskevissa keskusteluissa ja silloin, kun puhumme esimerkiksi euroalueen tämänhetkisestä tilanteesta, löydän kyllä yhteistä säveltä edustaja Ala-Nissilän kanssa. Hän tuossa päätti puheenvuoronsa hyvin puhumalla tästä, että yhtyy siihen tarpeeseen, että olisi syytä myös tässä isossa salissa käydä entistä enemmän keskustelua Emun tulevaisuudesta ja haasteista, ja minä kannatan sitä ajatusta myös lämpimästi. Me olemme sitä usein toivoneet myös sosiaalidemokraatteina ja käyttäneet siitä paljon puheenvuoroja tässä salissa. Toivoisin, että näinä aikoina toden totta sitä keskustelua käytäisiin aika vahvastikin tässä talossa ja nimenomaan tässä suuressa salissa. Suomessa on hieno systeemi, että Eurooppa-asiat käsitellään ennakoivasti jo suuressa valiokunnassa. Se poikkeaa monien parlamenttien tilanteesta. Me olemme tässä edelläkävijöitä, mutta se ei poista sitä, että siitä huolimatta täällä isossa salissa käydyn keskustelun tulisi olla olla vielä vahvemmin läsnä. Puhemies! Tähän alkuun ihan myös minulta tämä erityishuomio, että mielestäni tämä kertomus on kaiken kaikkiaan hyvin mielenkiintoista luettavaa ja hyvä talouspoliittinen julkaisu siinä mielessä, että tässä on esimerkiksi nyt koottu tänne kertomuksen yhteyteen näitä hyvin kiinnostavia erityisteemoja EKP:n hintavakaudesta, Kiinasta, pankkiunionista, Nordean tilanteesta sekä digitalisaatiosta rahoitusmarkkinoilla. Varmasti tämä kaikki on äärimmäisen mielenkiintoista luettavaa jokaiselle meistä. Haluaisin myös omalta osaltani tässä puheenvuorossa ottaa kantaa lyhyesti siihen, että mielestäni on ollut kuitenkin tärkeää, että EKP:n oma rahapolitiikka on ollut kevyttä, koska se on kuitenkin mahdollistanut talouskasvun, -nousun, työllisyyslukujen parantumisen ja siinä mielessä nämä suotuisat tuulet maailmalta ovat myös osittain mahdollistaneet meillä myönteisiä tuulia nimenomaan EKP:n rahapolitiikan kautta, ja siksi sinänsä merkittävänä. Tässä myös muun muassa puheenjohtaja Vanhanen — kiitos hänelle hyvästä esittelystä — kertoi siitä, että niin Suomen Pankki kuin Finanssivalvonta ovat kiinnittäneet huomiota kotitalouksien velkaantumiseen. Se on toinen hyvin ajankohtainen ilmiö. Itsekin olen usein pohtinut sitä, kun katselen uutisia näistä lisääntyneistä yhtiölainoista ja muista, että kyllä varmasti näinä aikoina saa käydä myös tätä keskustelua siitä näkökulmasta, että ikuisesti maailma ehkä ei olekaan tällainen, että korot ovat tällä tasolla. Siksi näitä riskejä tulee ihmisten tiedostaa hyvin tänä päivänä, että mitä sitten voi seurata, jos korkotilanne tai muu muuttuu kaiken kaikkiaan. No, sitten oikeastaan, puhemies, haluaisin vielä palata tähän ajankohtaiseen Italian tilanteeseen, mistä edustaja Ala-Nissilä edellä käytti hyvän puheenvuoron. Siihen nähden juuri, kun tiedämme sen tilanteen, mikä siellä on, tiedämme epävakauden, taloudellisen epävarmuuden koko ajan vain lisääntyvän, puhumattakaan sitten näistä kaikista isoista lupauksista, mitä heiteltiin ilmaan, mitkä eivät ole vieläkään varmasti unohdettavissa, kyllä tilanne näyttää erityisen huolestuttavalta. Siksi minusta oli, kuten sanoin tuossa debatissa, hieman outo ajankohta enkä sitä ymmärtänyt, miksi komission varapuheenjohtaja Jyrki Katainen käytti tämän puheenvuoron, jossa hän pahoitteli omia aiempia lausuntojaan yhteisvastuun lisäämisen vaaroista. Se tuli outoon aikaan, ja mielestäni se oli sinänsä aika yllättäväkin puheenvuoro. Siitä huolimatta, että hän sitä hieman sitten jatkokeskusteli itsensä kanssa, tosiasia kuitenkin oli, että Katainen on nyt pahoitellut puheitaan yhteisvastuusta, mikä mielestäni ei ole ei ole ongelmaton asia. Palaan siihen aikaan, kun todella oli Kataisen oma hallitus ja meillä valtiovarainministerinä Jutta Urpilainen. Mielestäni se linja oli täysin oikea, mitä silloin Euroopan unionissa harjoitimme: emme halunneet lisätä yhteisvastuuta ja olimme tiukalla linjalla muun muassa näiden Kreikan tukipakettien suhteen. Muistamme kaikki sen, kuinka ministeri Urpilainen kävi samoin kuin lupasi ennen vaaleja — taistelemassa aika vaikeankin taistelun siitä, että Suomi sai nämä vakuudet omille rahoitusosuuksilleen sekä edisti niin EVM:n kehityksessä kuin muutenkin esimerkiksi sijoittajavastuuta, joka sitten tulikin mukaan tähän Euroopan vakausmekanismiin, ja monta hyvää asiaa tapahtui nimenomaan tiukan linjan pohjalta. Minusta se on aivan oikea linja isolta kuvaltaan ja sitä ei pitäisi nyt lähteä niillä puheilla höllentämään, että yhtäkkiä kadummekin sitä, että olemme sanoneet, että yhteisvastuuta ei tule lisätä. Eli tässä suhteessa olen edustaja Ala-Nissilän