Puhuja: Timo Harakka
Puolue: sd
Päivämäärä: 2018-04-17 Arvoisa puhemies! Kehysriihi vai kehyshiiri? Tämä kysymys nousi mieleen. Hallitus sai lisättyä tärkeisiin tavoitteisiinsa peräti 2 promillea budjetin kokonaissummasta. 2 promillesta nahisteltiin, ja 2 promillella nyt ratkotaan näitä itse aiheutettuja ongelmia. Tästä Petteri Orpo odottaa nyt onnitteluita, ja pääministeri Sipilä on vetäytynyt odottamaan palkintoa ensi keväänä. Kuitenkin perusturvan leikkaukset jatkuvat ja innovaatioiden ja koulutuksen leikkaukset häätävät osaajia ulkomaille. Maailmantalouden kasvu on viimein nostanut Suomenkin suosta, mutta kotimainen kasvu ei ole vielä kestävällä pohjalla. Valtiovarainministeri totesi viimeksi tänään, että jo kahden vuoden päästä kasvu hiipuu, eikä paljon vaadita, että kasvu lakkaa kokonaan. Se olisi ikävä perintö tulevalle hallitukselle. Työllisyystavoite on myöskin liikkuva maali, koska väestö ikääntyy. Se talouskasvun perusura, jota Orpon ministeriö täällä esitti, ei johda siihen työllisyysasteeseen, jolla voitaisiin edes teoriassa taata hyvinvointipalvelut Suomen ikääntyville, enemmän hoitoa tarvitseville kansalaisille. Ensi hallituskaudella 75 prosentin työllisyysaste on minimitavoite, ja se on niin kova tavoite, että se edellyttää uudistuksia. Siksi onkin surullista, että hallitus nyt tiputtaa hanskat maahan, tasan vuotta ennen seuraavia vaaleja ja uuden hallituksen aloittamishetkeä. Pääministeri Sipilä toteaa tyytyväisenä, että kolmessa vuodessa kaikki saavutukset on saavutettu. Yritysjohtajana hän tuskin laittaisi firmassa lappua luukulle kolmen kvartaalin jälkeen ja keskittyisi joulun viettoon. Kyllä loppuun saakka pitäisi edes yrittää, mutta tämä hallitus on syönyt eväänsä jo ajat sitten eikä kykene niihin välttämättömiin uudistuksiin, joita kestävä kasvu ja hyvinvoinnin takaava työllisyysaste edellyttävät. Näiden mikroskooppisten määrärahamuutosten lisäksi hallitus läväytti, arvoisa puhemies, kuolleen kissan keskustelupöytään. Jos joku ei tunne kuolleen kissan strategiaa, niin kannattaa katsoa Wikipediasta, ainakin englannin kielellä. Kun väittelyssä omat argumentit loppuvat, voi lyödä pöytään kuolleen kissan, jolloin kaikki ihmettelevät sitä kuollutta kissaa ja varsinainen aihe pääsee unohtumaan. Perussuomalainen versio on räjähtävän lepakon strategia, mutta siitä ei sitten sen enempää. Tämän kehysriihen taktiikkana hallitus esitteli irtisanomissuojaan lähinnä fiktiivisiä muutoksia, jotka kaataisi joko Suomen perustuslaki tai EY-tuomioistuin. Työoikeuden professori Seppo Koskinen on jo todennut, että on erittäin epätodennäköistä, että ne tulevat toteutumaan. Aivan sama tarkoitus oli myös aikanaan esitetyillä pakkolaeillakin. Tämä on kyynistä politikointia, jolla ei aidosti saada aikaan mitään uudistuksia mutta hellitellään omia eturyhmiä siihen luuloon, että aidosti jotakin tapahtuu. Kuinka kauan hallitus kuvittelee voivansa hämätä suomalaista pienyrittäjää? Voi tulla ikävänä yllätyksenä, että pitkää päivää painava yksinyrittäjä on jo huomannut, että hallituksen sanat ovat kyllä lämpimiä mutta toimet kylmiä. Jos tässä ja nyt aidosti haluaisitte auttaa yksinyrittäjiä työllistämään, ette heiluttelisi harhakuvia irtisanomissuojan heikennyksistä vaan toteuttaisitte SDP:n vaihtoehtobudjetissaan jo syksyllä 2015, siis jo kolme vuotta sitten, esittämän ensimmäisen ulkopuolisen työntekijän palkkausvähennyksen ja siihen päälle vielä arvonlisäverollisen liikevaihdon alarajan nostamisen ainakin kaksinkertaiseksi nykyisestä kymppitonnista — laillisia, hyväksyttäviä ja, erotuksena hallituksen katteettomiin lupauksiin, myös toteuttamiskelpoisia parannuksia. Itse, joka olen neljällä vuosikymmenellä toiminut pienyrittäjänä, kyllä tiedän, mistä puhun. Sitten te yritätte vielä tätä silmänkääntötemppua, että haukutte demarit yritysvastaisiksi, jotta kukaan ei huomaisi, että suurille konserneille kyllä lapioitte rahaa ja sote-uudistuksella yritätte lapioida vielä lisää mutta pienyrittäjän olette oikeasti jättäneet oman onnensa nojaan. Tämä oli siis hallituksen harhautus, kuollut kissa, johon tietenkin työväenpuolueiden ja palkansaajaliikkeen oli pakko ottaa kantaa. Mutta mistä silloin hallitus ei halunnut puhuttavan? Siitä, että se on jättänyt työnsä kesken ja että kestävä kasvu ja työllisyys edellyttävät nopeassa tahdissa niitä uudistuksia, joihin hallitus ei enää pysty. Meidän pitää puhua julkisen talouden suunnitelmasta vuosille 2019—2022, siis tulevaisuudesta, mutta kuten edustaja Rossi tässä aivan oikein totesi, enemmän täällä on puhuttu menneisyydestä kuin seuraavan vuosikymmenen haasteista. Sosiaalidemokraattien katse on tiukasti tulevaisuudessa. Seuraavan hallituksen pitää heti toteuttaa viisi uudistusta, jotta työllisyysaste riittäisi kattamaan hyvinvointipalvelut ja kasvu kannattelisi kaikkia suomalaisia. Iso vitonen on tässä: 1) Oppivelvollisuuden pidentäminen. Suomessa on lähes 70 000 nuorta, jotka eivät ole koulutuksessa, työssä tai harjoittelussa. Syrjäytymisen taloudellinen hinta on kova ja inhimillinen hinta vielä kovempi. Taloudellisesta hinnasta talouspolitiikan arviointineuvoston puheenjohtaja, professori Roope Uusitalo on todennut, että tämä uudistus maksaa itsensä nopeasti takaisin ja on julkiselle taloudelle pian jopa 140 miljoonaa ylijäämäinen. Pelkän peruskoulun suorittaneista suomalaisista useampi on työelämän ulkopuolella kuin töissä. Työllisyysaste ei ole 72 Siis useampi ei ole töissä kuin on töissä, samaan aikaan, kun osaavasta työvoimasta on suuri pula. 2) Jokaiselle lapselle oikeus täyteen päivähoitoon ja asteittain maksuttomaan varhaiskasvatukseen. Meidän on taattava jokaiselle suomalaiselle mahdollisuuksien tasa-arvo, jotta syrjäytyminen ei ala jo esikoulussa, jotta edessä ei ole lasten luokkayhteiskunta. 3) Perhevapaauudistus, joka parantaa naisten työmarkkina-asemaa, nostaa naisten palkkoja ja aikanaan myös eläkkeitä. SDP esitteli toimivan mallin jo viime vuonna. Jos hallitus ei olisi epäonnistunut omassa työssään, tasa-arvoinen perhevapaauudistus olisi voimassa jo ensi vuonna. 4) Sosiaaliturvauudistus, jonka SDP esitteli viime viikolla: yleisturva. Yksinkertaistaa sosiaaliturvan siten, että aina kannattaa olla oma-aloitteinen ja aktiivinen ja ottaa pienipalkkaista työtä vastaan. Ja tätä tukemaan vielä 5) pienipalkkaisia työntekijöitä ja yrittäjiä auttava verouudistus. Hyvän veropolitiikan periaate on yksinkertainen: tiiviit ja laajat veropohjat, alhainen verokanta. Hallitus epäonnistui säälittävästi... — Puhemies, onko tämä 7 minuuttia suositus vai joku aikaraja? Ja se on suositus. No, käytän tässä vielä... Hyvä, otetaan sitten uusi puheenvuoro, jossa jatketaan. Mutta minä vielä luen tämän viidennen uudistuksen ja siirryn sitten takaisin penkkiin: Hyvän veropolitiikan periaate on yksinkertainen: tiiviit ja laajat veropohjat, alhainen verokanta. Hallitus epäonnistui myös yritystukien karsimisessa säälittävästi. SDP oli valmis 400 miljoonan vähennyksiin kohtuuttomista veroeduista, ja muiden porsaanreikien tukkimisella paitsi saadaan verotuloja myös taataan reilu kilpailu varsinkin kotimarkkinayrityksille kansainvälisiä verosuunnittelukonserneja