Puhuja: Katja Taimela
Puolue: sd
Päivämäärä: 2017-03-15 Arvoisa herra puhemies! Hyvät kollegat! Tämän vaalikauden alun räikeiden koulutuslupausten pettämisten jälkeen on ollut uskomatonta seurata hallituspuolueiden, erityisesti kokoomuksen, kuntavaalimainontaa koulutusteemoista: omat teot ovat synkkiä ja täysin päinvastaisia kuin mitä nyt annetaan ymmärtää. Hallituspuolueiden uskottavuus koulutuspolitiikassa — ei täällä eduskunnassa, vaan kentällä — alkaa olla pyöreä nolla. Yritän oppia omista virheistäni, mutta yritän oppia myös muiden tekemistä virheistä, ja senpä vuoksi tämä kyseinen lappu, joka on kädessäni ja jossa ovat hallituspuolueiden puheenjohtajat ennen eduskuntavaaleja antamassa koulutuslupaustansa, on työhuoneessani ihan bravuuripaikalla. Se oli sen takia helppo ottaa tähän salikeskusteluun heti kello 14 mukaan. Tämä välikysymys käsittelee erityisesti ammatillisen koulutuksen leikkauksia, ja silloin ollaan kansalaisten koulutuksellisen eriarvoistumisen ytimessä. Leikkaaminen ammatillisen koulutuksen aloituspaikoista konkretisoituu siinä, että osa ihmisistä jää kokonaan ilman ammatillista osaamista ja sen myötä yleensä myös ilman ammattia. Kansa jakautuu voimakkaasti juuri näiden kahden tekijän mukaan. SDP ei tähän suostu, me haluamme pitää kaikki mukana. Arvoisa herra puhemies! Sosiaalidemokraattien vaihtoehto lähtee siitä, että koko kansan osaamistasoa vahvistetaan takaamalla kaikille vähintään toisen asteen tutkinto ja nopeuttamalla korkeakoulutukseen pääsyä sekä sen läpäisyä. Tällä taistellaan eriarvoistumista vastaan. Kyse on koulujärjestelmämme lähtökohdista, sen arvopohjasta siis sen koulutusjärjestelmän, jota käydään maailmalta ihastelemassa; sen koulutusjärjestelmän, jonka tulokset ovat kiistattomat; sen koulutusjärjestelmän, jota tämä hallitus nyt on purkamassa. Hallituksen tapa uudistaa toteutuu myös ammatillisen koulutuksen kohdalla. Toimiva mutta kehittämisen tarpeessa oleva järjestelmä hoidetaan tavallaan romukoppaan. Sen jälkeen aletaan katsella, olisiko jotain luotavissa tilalle. Suomalaista yhteiskuntaa ei rakenneta "hajota tai hallitse" ‑politiikalla. Sukupolvi toisensa jälkeen on rakentanut tätä yhteiskuntaa, ja tätä perintöä pitää vaalia, ei tuhota. Meillä sosiaalidemokraateilla on vaihtoehto hallituksen koulutusleikkauksille. Olemme esittäneet ammatillisen koulutuksen sisällöllistä ja toiminnallista uudistamista jo viime hallituskaudella. Me emme hyväksy uudistuksia, joissa rahat viedään ensin ja reformit tehdään vasta jälkikäteen. Emme tule jatkossakaan kannattamaan ammatillisen koulutuksen aloituspaikkojen vähentämistä. SDP haluaa taistella eriarvoistumista ja syrjäytymistä vastaan, ja siksi haluamme laajentaa oppivelvollisuuden koskemaan myös toista astetta. Yksikään nuori ei pärjää nykyisessä saati tulevaisuuden työelämässä ilman toisen asteen koulutusta. Koulutusta on myös kyettävä muovaamaan ihmisen tarpeita vastaavaksi. Tämä tarkoittaa erilaisten raja-aitojen kaatamista ja yhteistyön lisäämistä huomattavasti entisestään. Arvoisa puhemies! Ei ole helppoa kuunnella opiskelijoiden kertomuksia siitä, miten lähiopetus on vähentynyt minimiinsä ja miten leikkaukset opintososiaalisiin etuuksiin vaikeuttavat pärjäämistä, tai opetushenkilökunnan tarinoita uupumuksesta ja pelosta oman työpaikan puolesta. Hallituksen koulutuspoliittinen suunta on väärä, eikä sen tavassa uudistaa koulutusta ole nähtävissä sellaista rakentavaa otetta, jolla olisi tulevaisuus. Asiantuntijat ovat myös tuominneet koulutusleikkaukset, samoin oppositio, ja samaa viestiä tulee myös kansalaisilta hyvin laajasti: opiskelijoilta itseltään, mutta myös tietysti opiskelijoiden vanhemmilta ja läheisiltä. Oleellisin asia on se, että ammatillinen koulutus on jo ennen suunniteltuja leikkauksia todella suurissa vaikeuksissa. Kontaktiopetuksen määrä on tipahtanut todella merkittävästi. Kaikilla opiskelijoilla ei ole työssäoppimisjaksolle mennessään niitä perustaitoja, joita tarvitaan, ja tällöin työssäoppimisjakson tarkoitus häviää. Se ei tarjoa sitä oppimista, jota haetaan. Toisaalta työpaikat eivät ole halukkaita ottamaan opiskelijoita, joilla ei ole edes perustaitoja. Kysymys kuuluukin: miten hoidetaan ne opiskelijat, jotka eivät voi sijoittua työpaikoille, ja opiskelijat, jotka eivät saa tälläkään hetkellä opetusta kuin kahtena tai kolmena päivänä? Valmistuminen ammattiin ei onnistu ilman riittävää osaamista. Mitä tästä seuraa työelämälle? Kuka ottaa vastuun vahingosta? Ilma on täynnä kysymysmerkkejä, kun näistä asioista keskustelee. Arvoisa puhemies! Aivan lopuksi.