Puhuja: Eero Lehti
Puolue: kok
Päivämäärä: 2018-04-17 jos hyvä haltija antaisi minulle voimaa ratkaista ne. Silloin tulee mieleen tietysti koko kansakunnan menestyminen. Olen päätynyt siihen, että ensimmäinen, jonka ratkaisisin, olisi rakenteellisten ongelmien siltä osin kasvua heikentävä vaikutus, joka koskee verotuksen vinouttavaa vaikutusta koko siihen pääomaan, joka Suomessa on käytettävissä. Listaamattomat yhtiöt, joita ovat käytännöllisti katsoen kaikki osakeyhtiöt, ovat niitä, jotka palkkaavat lisää työvoimaa ja joista tulee seuraavan vuosisadan menestystarinoita, useimmista, parhaimmista, pörssiyhtiöitä, ja niistä parhaista varmasti kansainvälisesti menestyviä. Nykyinen listaamattoman yhtiön verokohtelu kaksinkertaistuu siinä vaiheessa, kun yhtiön nettovarallisuuden 8 prosentin yli jaetaan osinkoa tai sitten osingonsaajan kohdalla yritetään saada 50 000 vuotuinen määrä. Tämä tarkoittaa, että siinä vaiheessa verotus kaksinkertaistuu, jos sitä katsotaan omistajan kannalta. Ja käytännössä kaikki omistajat ryhtyvät miettimään siinä tilanteessa, kun pääomaa on irrotettavissa yhtiöstä, kannattaako panna yhtiöön lisää vai kannattaako käyttää pääoma johonkin muuhun. Kun tämä osinkojen verotus on progressiivista, samaan aikaan esimerkiksi kiinteistötuottojen verotus on lineaarista ja kiinteistöjen ostossa voidaan käyttää kiinteistöjä vakuusarvona, jolloin pääomaa suhteessa listaamattomaan yhtiöön tarvitaan tuntuvasti vähemmän. Tämä kiinteistön tuotto omalle pääomalle ylittää pääsääntöisesti 10 prosenttia, siis yli sen 8 prosentin, jonka verottaja sallii yksinkertaisella verotuksella nostettavaksi. Tämä johtaa siihen, että pääomat eivät kasva listaamattomissa yhtiöissä sitä vauhtia kuin olisi suotavaa, vaan kiinteistömarkkinoilla tällä hetkellä yksiöiden hintataso johtuu osittain siitä, että pääomaa hakeutuu paremmin tuottaviin asuntosijoituksiin, mitä sitten tukee vielä valtion asuntopolitiikan vuokratukijärjestelmä. Tämä on vakava virhe. Pääomaa tarvitaan, jotta kasvua saadaan. Jokainen uusi työntekijä käytännössä vaatii enemmän pääomaa kuin vanha, jotta tuottavuutta voidaan ylläpitää. Tarvitaan parempia koneita, parempaa koulutusta et cetera ja niin edespäin. Viro, kilpailijamaamme, on ratkaissut verotuksen toisella tavalla. Siellä lähdetään siitä, että yritys saa pitää voittonsa, jos eivät myöskään osakkaat ota sieltä osinkoja. Käytännössä tämä tarkoittaa paljon nopeampaa kasvumahdollisuutta, paljon parempaa rahamarkkinatilannetta, eli ulkopuolinen rahoittaja antaa, koska omavaraisuus on paljon parempi, ja todellisuudessa myös valtio ottaa sillä riskillä, joka syntyy siis siitä, että se saisi osinkotuottoja vastaavan verosumman riskin kantaakseen osittain. Tämä kasvuvauhti, jos sen laskee 10 vuodelta verrattuna suomalaiseen verotukseen, on merkittävästi nopeampi. Täällä muistaakseni edustaja Kari viittasi tähän Viron veromalliin. Se on hyvä signaali siitä, että sitä ei ole kokonaan unohdettu. Kansainvälinen kehitys menee koko ajan siihen suuntaan, että yhtiöstä otettu yhtiövero kevenee sen takia, että yhtiöihin saataisiin enemmän omaa pääomaa ja enemmän riskinkantokykyä ja kasvua. Viron veromalli kannattaisi ottaa vakavasti pohdittavaksi, mutta nämä asianosaiset, jotka Suomessa valmistelevat, vetoavat hyvin useasti siihen, että valtio ei saisi mitään. Valtion kannalta ansiotulosta saatu verotus on myös siinä tapauksessa turvaava valtiolle, että yhtiö tekee negatiivista tulosta eli ei maksa lainkaan yhtiöveroa. Sitä paitsi ansiotuloista syntyvä verokohtaanto tulee heti eikä puolentoista vuoden päästä, kuten osinkotuloja vastaava verosumma. Suomi on jäänyt jälkeen tässä. Tätä varmaan yritettiin kehysriihessä, mutta rahkeet eivät oikein tainneet riittää. Toinen asia, jota tältä hyvältä haltijalta toivoisin, olisi, että vihdoinkin Suomen työmarkkinat tehtäisiin elastisemmiksi, jotta nuoret pääsisivät töihin, voisivat näyttää omaa osaamistaan ja saada siten elämästä kiinni. Täällä on viitattu aina syntyvyyteen asti. Ilman työtä ei synny kyllä samassa määrin menestystä, ja Suomessa ilmeisesti tämä yleissitovuus ja työehtosopimusten yhteisvaikutus on niin suuri, että 10 prosentilla koko työvoimasta on vaikeuksia silloin tällöin tai pysyvästi päästä työmarkkinoihin kiinni.