Puhuja: Markus Lohi
Puolue: kesk
Päivämäärä: 2018-02-21 siitä, kuka minä olen, ketkä ovat vanhempiani tai kenestä minä periydyn. Yhä enemmän on ihmisiä, jotka etsivät omia juuriaan, miettivät, kuka on minun isäni, ja kokevat suureksi tarpeeksi selvittää näitä kysymyksiä. Tähän asti suomalainen lainsäädäntö on lähtenyt siitä, että lainsäädäntö ja lainsäädännön käsitteet vastaavat biologisia tosiasioita. Isyyslakikin lähtee siitä, että vaikka on olemassa isyysolettama ja isyyden voi tunnustaa, isyys voidaan kumota myöhemmin, jos käy ilmi, että joku toinen on lapsen isä. Nyt esitetyssä äitiyslaissa kaikki nämä perusteet kyseenalaistetaan ja ollaan murentamassa. Kysymys ei ole lain yksittäisistä pykälistä vaan koko perusajatuksesta siitä, mihin suuntaan haluamme suomalaista yhteiskuntaa kehittää. Minusta äitiys on niin arvokas asia, että ei kukaan äidiksi voi tulla tunnustamalla. Tällä en halua väheksyä missään määrin adoptio- ja kasvattivanhempia, heillä on tärkeä rooli, ja he tekevät arvokasta työtä. Arvoisa puhemies! Poliittisen tuen lisäksi edellytämme yleensä, että lainsäädäntö on hyvin laadittua, selkeää ja tarkoituksenmukaista. Tästä asiasta ovat antaneet lakivaliokunnalle lausuntoja useat tahot. Lausunnonantajana Asianajajaliitto edustaa tahona niitä henkilöitä, jotka säännöllisesti ovat muun muassa isyyslainsäädännön kanssa tekemisissä. Asianajajaliitto onkin antanut aivan erinomaisen lausunnon. Siinä kiinnitetään huomiota muun muassa seuraaviin seikkoihin, joita haluan lyhyesti siteerata: ”Kun toinen äiti ei voi olla lapsen biologinen vanhempi, niin miksi hänelle pitäisi vahvistaa äitiys samalla tavalla kuin isyyslaissa vahvistetaan isyys biologiselle isälle? Luonnollisempaa ja ymmärrettävämpää on, että biologisen äidin naiskumppanin vanhemmuus vahvistetaan adoptiolla. Silloin ei vahvisteta ’äitiyttä’ vaan vanhemmuus. Mikäli aviopuolisot ovat sitoutuneet toisiinsa ja syntyvään lapseen, voitaisiin myös edellyttää avioliittoa vanhemmuuden vahvistamiseksi. Kun sisäinen adoptio tälläkin hetkellä koskee vain parisuhteen rekisteröineitä tai avioituneita, ei uutta lakia tarvita myöskään niitä muutamaa tapausta varten, jotka eivät halua avioitua mutta haluavat siitä huolimatta yhteisen lapsen. Jo normitulvan vähentäminen puoltaa, että tällaista lakia ei anneta vaan kehitetään adoptiolain säännöksiä. Asianajajaliitto ei pidä kannatettavana säätää näin monimutkaista lainsäädäntöä, jossa on selkeitä yhdenvertaisuusongelmia, hyvin harvalukuisia tilanteita varten. Voidaan myös perustellusti kysyä, monimutkaistaisiko sääntely tarpeettomasti oikeusjärjestystä.” Näin siis Asianajajaliitto. Arvoisa puhemies! Aloitteen käsittelyssä lakivaliokunta on kiinnittänyt huomiota hedelmöityshoidon ja äitiyden tunnustamisen ikärajoihin. Hedelmöityshoitolaissa ei nykyään edellytetä, että hoitoa saava tai suostumuksen antaja olisi täysi-ikäinen. Lisäksi aloitteen perusteluista ilmenee, että alaikäinenkin voi tunnustaa äitiytensä ja että hänen huoltajiaan tai edustajiaan kuultaisiin asiassa. Lapsen oikeuksien näkökulmasta minusta on erikoista, että pelkästään suostumuksella voisi osallistua hedelmöityshoitoihin ilman, että kyseessä on lapsen biologinen vanhempi. Hyvinkin nuori lapsi, vaikkapa murrosiässä oleva alaikäinen tyttö, voi tulla vahvistetuksi toiseksi äidiksi ja samalla tulla pysyvästi huoltajuutta koskevien velvoitteiden piiriin. Ennen tällaisen lainsäädännön hyväksymistä tai samassa yhteydessä pitäisi tarkasti tutkia kansalaisaloitteessa esitettyä lakia lasten oikeuksien näkökulmasta. Lakivaliokunta on ikärajojen asettamisesta todennut seuraavaa lausunnossaan: ”Ikärajojen asettaminen edellyttää siten laaja-alaista arviointia, joka on perusteltua tehdä erikseen sen jälkeen, kun isyys- ja äitiyslakien soveltamisesta on saatu kokemuksia.” Arvoisa puhemies! Tämä käsitys on mielestäni lapsen perusoikeuksien kannalta täysin kestämätön. Lain perusoikeuksienmukaisuutta tulisi arvioida ennen lain säätämistä eikä vasta sen jälkeen, kun on saatu käytännössä kokemuksia siitä, etenkin kun ei ole esitetty mitään perusteita tämän lain kiireelliseksi säätämiseksi. Toinen peruste, miksi asiaa olisi syytä tarkastella lapsen oikeuksien näkökulmasta, on se, että — kuten täällä hyvin edellä puheenvuoron käyttäneet edustajat ovat todenneet — tämä esitetty lainsäädäntö johtaa tilanteisiin, joissa myöhemmin olosuhteiden muuttumisenkaan jälkeen lapsella ei ole oikeutta isyyden selvittämiseen tai vahvistamiseen. Tämä esitetty lainsäädäntö on paitsi sisällöllisesti huono johtaen tilanteeseen, että lainsäädännöllä edistämme isättömien lasten syntymistä maahamme, myös juridisteknisesti huonoa lainsäädäntöä ja mielestäni ongelmallinen ja ristiriitainen lapsen perusoikeuksien kannalta. Siksi tämä laki pitäisi hylätä. Mutta vähintä, mitä me voimme tehdä, on se, että me lähetämme tämän vielä kerran perustuslakivaliokuntaan, joka tutkii perusoikeuksien ja lasten oikeuksien näkökulmasta täälläkin esiin tulleet ongelmat. Arvoisa puhemies! Kannatan siis edustaja Laukkasen esitystä, että tämä laki lähetettäisiin perustuslakivaliokuntaan arvioitavaksi.