Puhuja: Eero Heinäluoma
Puolue: sd
Päivämäärä: 2017-12-08 toimimaan niin, että jos on jotain ikävää asiaa, jolle ei haluta julkisuutta, se pitää sijoittaa perjantai-iltapäivään, viikon päätökseen, siihen ruuhkaan, kun ihmiset lähtevät viikonlopun viettoon ja toimituksetkin ovat jo tyhjentyneet. Tuntuu siltä, että hallitus on kuullut tästä amerikkalaisten pörssiyhtiöiden tiedotuskäytännöstä. Niinpä istumme täällä perjantai-iltapäivällä käsittelemässä yhtä tärkeimmistä lakiesityksistä, minkä hallitus on tehnyt, kovin vajaalukuisella salilla, ja taitaa olla jopa niin, että lehteri toimittajienkin osalta on tyhjä, sinällänsä ymmärrettävistä syistä, ja ehkä joku näin on hyvä toimia. Mutta tämähän ei voi mennä vaieten, koska tämä tulee koskettamaan ei satojen, ei tuhansien vaan kymmenientuhansien ja satojentuhansien ihmisten elämää, ja on väärin, että tällaisen huonon lainsäädännön olemassaoloon herätään vasta sitten, kun lakiesitykset on hyväksytty ja ovat käytännön todellisuutta ja ihmisten työttömyysturvaa ryhdytään leikkaamaan. Kuvaavaa tälle käsittelylle on se, että asiasta esityksen tehnyt ministeri, ministeri Mattila, ei ole paikan päällä, ei ole puolustamassa omaa esitystään. Kuvaavaa on myös, että sosiaali- ja terveysvaliokunnan mietinnön hyväksyneestä enemmistöstä yksikään jäsen ei ole paikan päällä puolustamassa linjaansa kertomalla tälle salille ja kansalaisille, miksi tätä ollaan tekemässä. Tämä halutaan hoitaa mahdollisimman nopeasti ja kevyesti, ohimennen, ettei tule mitään otsikoita eikä kukaan huomaisikaan, että tämmöinen on tehty. Kuvaavaa on myös se, että myöskään työministeri, jolle näiden palveluiden ja työntekijöiden kohtelun pitäisi kuulua, ei ole paikalla. Sininen tulevaisuus on nyt kyllä ankarasti harmaata menneisyyttä. Nämä menettelytavat eivät ole hyviä, enkä toivo, että ne tulevat eduskunnassa vallitseviksi. Asiantuntijat ovat valiokuntakäsittelyssä ja myös julkisuudessa varoittaneet tästä ajattelusta ja kertoneet tämän seuraukset, ja asiantuntijoiden valtaisa enemmistö pitää tätä epäoikeudenmukaisena ihmisten kannalta. No, se ei tunnu hallitusta pysäyttävän. Perustuslakivaliokunta, jolle on annettu erityinen tehtävä sen varmistamiseen, että lainsäädäntö on perustuslain mukaista, on sekin varoittanut tämän esityksen seurauksista. Tämäkään ei tunnu pysäyttävän valiokunnan enemmistöä, ehkei myöskään eduskunnan enemmistöä. Jostain kumman syystä on tullut pakko viedä tällaista työntekijöiden, työttömien oikeuksia rajoittavaa lainsäädäntöä lävitse. Edustaja Vartiainen sanoo, että tämä ehdotus ei poista työttömyysturvaa tai ei epää sitä. sitä. Kyllähän tässä leikataan kahden päivän osalta työttömyysturva niiltä, jotka eivät ole saaneet työtä — sehän käy tästä hallituksen lakiesityksestä ja myös valiokunnan mietinnöstä ilmi — siitä huolimatta, että he ovat tehneet itse kaikkensa saadakseen työtä tai löytääkseen jonkun reitin koulutukseen. Edustaja Vartiainen, tämähän on sama asia logiikaltaan kuin jos teiltä evättäisiin kahden päivän edustajanpalkkio sen takia, että puhemies Lohela ei myönnä teille puheenvuoroa teidän yrityksistänne huolimatta — säädettäisiin velvoitteeksi, että jotta voi saada joka päivä edustajanpalkkion, niin edustajan pitää käydä kertomassa mielipiteensä suurelle salille tai muuten leikataan. Edustaja Vartiainenkin nousisi ylös ties kuinka monta kertaa ja pyytäisi puheenvuoroa, mutta puhemies katsoisi muualle voihan se olla, että se on myös varapuhemies Pekkarinen, joka on ruodussa, eikä tule puheenvuoroa — ja sitten todettaisiin, että kaksi päivää pois. Sen jälkeen sitten, uskon, edustaja Viitanen nouseekin ylös ja sanoo, että ei tässä edustajanpalkkiota ole evätty edustaja Vartiaiselta, saahan hän kuitenkin edelleen useimmilta päiviltä palkkion, kaksi päivää nyt meni, mutta ei se nyt ole varsinainen epääminen, tarkemmin asiaa mietittyäni siitä huolimatta, että edustaja Vartiainen oli ahkera ja tuli paikan päälle ja pyysi puheenvuoron. Ei tämä eroa mitenkään sen työttömän olosuhteista, joka tekee kaikkensa saadakseen työpaikan, käy haastattelussa, lähettää hakemuksia tai pyrkii koulutukseen. Kerron tässä yhteydessä, mitä on todellisuus: Äskettäin tapaamani rakennusmestari lähetti 700 työpaikkahakemusta ja neljään tämän 700:n aikana sai jonkunlaisen yhteydenoton, ei kylläkään päässyt yhteenkään haastatteluun, koska hänen ikänsä osoittautui olevan este, hän oli yli 50-vuotias. Näitä tapauksia on äärimmäisen paljon, myös Uudenkaupungin autotehtaan osalta. Helsinkiläinen mieshenkilö kertoi hakeneensa Uudenkaupungin autotehtaalle, on autonasentajana täällä Helsingissä, ja hän olisi mielellään lähtenyt sinne, ja vaimokin oli valmis muuttoon — kun puhutaan, että Uuteenkaupunkiin ei löydy työvoimaa. Ei tullut edes kutsua haastatteluun, koska hänenkin ikänsä oli 54. Meille on tullut käytännöksi, että yli viisikymppisten on erittäin vaikea päästä edes työpaikkahaastatteluun, puhumattakaan, että tulisi valituksi. Sehän ei ole oikein tietenkään. Siellä on loistavia työntekijöitä ja työuransa aikana erinomaiset näytöt antaneita, mutta kerta kaikkiaan meillä on tämmöinen, ikävä sanoa, ikärasismi, joka sitten näkyy siinä, pääseekö edes haastatteluun, puhumattakaan, että saisi työtä, joten tämä perusfilosofia, että rangaistaan siitä, että peruspäivärahan suuruisen tuen mukaansa, jotta työllistyminen olisi mahdollista? Se loisi aidosti kysyntää myös niille, jotka ovat pitkään olleet työttöminä, jotka ovat yli 50-vuotiaita, ja varsinkin kun ollaan nykyolosuhteissa, joissa työttömiä on todella paljon, se helpottaisi tämän työttömyyden lopettamista tai vähintäänkin katkaisemista. Se olisi aktiivimalli. Se olisi aktiivimalli, jossa tuettaisiin työllistymistä ja palkittaisiin siitä, eikä passiivimalli, jossa leikataan työttömyysturvaa, kun et työtä saa. Tämän viikon tapahtumathan ovat keskeisessä yhteydessä toisiinsa. Kun eilen puhuttiin tästä yhteiskunnan eriarvoistumisesta ja oli keskustelua siitä, onko sitä vaiko ei ole ja onko se ongelma vaiko ei, niin sehän, mitä me tässä mallissa näemme, on nimenomaan esimerkki eriarvoistumisesta. Niille, jotka ovat kaikkein vaikeimmassa asemassa, jotka ovat jo pitkään olleet työttöminä, pannaan uusia sanktioita ja työttömyysturvan leikkausta ja sitten toisaalta annetaan näitä kannustimia niille, joilla asiat ennestäänkin ovat jo kohtuullisen hyvin. Puhun nyt vaikkapa näistä hallituksen räätälöimistä verohelpotuksista miljoonaperintöjen saajille tai metsälahjavähennyksistä suurten metsätilojen omistajille tai tästä apteekkarivähennyksestä, joka apteekeissa tuottaa parhaimmillaan 15 000 euroa lisää nettona. Kyllähän tässä eriarvoisuus lisääntyy, ja tähän sarjaan sopii aivan loistavasti ja puhuttelevasti ministeri Orpon, kokoomuksen puheenjohtajan, tuorein ehdotus, jossa hän ilmoittaa kannattavansa palkanalennuksia, että maahanmuuttajat ja muut tämmöiset erityisryhmät ryhminä todettaisiin, että niille pitää maksaa heikompaa palkkaa. En tiedä, mihin tämä nojaa, että joku ryhmä määritellään ryhmänä, että se on heikomman palkan ansainnut. Se on mielenkiintoinen ratkaisu, koska tämä yhdenvertaisuusajattelu on kuitenkin meidän perustuslaissamme aika keskeinen asia, mutta nyt tuodaan kierros kierrokselta lisää esityksiä, joissa pohjoismaista tasa-arvoajattelua ja pohjoismaisen hyvinvointiyhteiskunnan perusteita rapautetaan. Valitettavan hiljaa tätä lakiesitystä on onnistuttu viemään eteenpäin. Onko se sitten esimerkki jostain yhteiskunnallisesta muutoksesta, arvojen kovenemisesta, kylmästä arvomaailmasta? Ehkä näinkin. Joka tapauksessa on tärkeätä, että eduskunta käy tämän huolella lävitse ja tästä puhutaan julkisesti, jotta ihmiset tietävät, kuka täällä päätöksiä tekee miltä pohjalta. Pitäisin aika suotavana, että yksikään kansanedustaja ei tästä aiheesta saisi äänestää ennen kuin on lukenut tämän istunnon pöytäkirjat.