Puhuja: Hannu Hoskonen
Puolue: kesk
Päivämäärä: 2017-05-10 aivan valtava muutos. Euroopan unionissa on semmoinen lainsäädäntö ja semmoiset säännöt, että sosiaali- ja terveyspolitiikka kuuluu jokaisen jäsenvaltion omaan päätösvaltaan ilman sen kummempia selittelyjä. Mutta nyt kun markkinat avataan, kun pullonhenki päästetään irti, niin ikinä ei saada enää sitä takaisin. Sen jälkeen olemme Euroopan unionin kilpailulainsäädännön alaisia näissä asioissa, ja sitten sitä kilpaillaan, vaikka se maksaisi kuinka paljon. Ja kun en äskeisissä puheenvuoroissa ulkoa muistanut noita lukuja, niin kaivoin mapistani tämän tilaston. Tilasto on terveydenhuollon käyttömenojen bruttokansantuotto-osuudet OECD-maissa vuosina 90—2013, ja osuuksien muutokset ovat prosenttiyksikköinä ja prosentteina. Eli tämä on OECD:n tilasto, ja Suomelle hyviä verrokkimaita ovat Ruotsi ja Tanska. Norjaa ei ehkä kannata mainita, sen bruttokansantuote on niin raju, että pienelläkin prosentilla tehdään hyvää jälkeä. Meidän kustannukset eivät ole karanneet. Tämä on vähän sama asia kuin Suomen armeijan menot, että tämä Suomen armeijan käytössä oleva systeemi on erittäin tehokas ja taloudellinen. Sama koskee meidän terveydenhuoltoa. En ole uudistuksia vastustamassa, kun olin hyväksymässä Pohjois-Karjalan Siun sote ‑menettelyn. Sitä kannattivat kaikki Pohjois-karjalan kunnat. Sitä me olemme kuntayhtymänä ja perussopimuksen puitteissa toteuttaneet tämän vuoden. Siellä on selkeä trendi sielläkin, arvoisa ministeri, joka vie palveluja Joensuuhun päin, ihan varmasti. Meidän kunnanjohtaja on jo monta kertaa neuvotellut Siun sote ‑johtajiston kanssa, että älkää nyt kaikkea viekö meiltä pois. Ihan selvä trendi. Joka sen kieltää, niin kieltää tosiasiat. Minä en enää jaksa uskoa sitä, että meidän pienten paikkakuntien etuja tässä maassa vakavasti kukaan enää ottaa. Se minun sydämeeni sattuu kaikista eniten, koska sen pienen ihmisen aseman pitäisi kuitenkin olla se ykkösasia. Niiden miljonäärien ja rikkaiden asemasta en ole ollut huolissani, koska hehän ovat aina asiansa osanneet hoitaa. En ole heille kateellinen, olen iloinen, että Suomessa heitä on, mutta kuka huolehtii siitä vähäväkisestä väestä, lapsiperheistä, vanhuksista? Se on tässä se, mikä on se iso juttu. Ja tämä OECD:n tilasto, minkä äsken todistin, on karua kertomaa, tämä on täyttä totta. toivoisin, että ministeriössä näihin vähän tutustuttaisiin. Olen siitä hieman pettynyt, että tässä salissa ei näitä sote-intoilijoita nyt näy, vaikka tuntuu, että se on maailman paras järjestelmä. Moni puristaa kättä nyrkkiin housuntaskussa niin, että sauma rutisee. Minä en ole sitä uskaltanut tehdä, kun housut ovat kalliit, on parempi sanoa suusta, niin ei tule katkera mieli. Kun aikanaan sotea lähdettiin käynnistämään, niin siinä oli kaksi lähtökohtaa: lähipalvelut kaikissa kunnissa turvataan kohtuullisella kustannusrasituksella. Tämähän oli tavoite, ja sitä tavoitetta edelleen lämpimästi kannatan. Monessa kunnassa olemme saaneet esimakua siitä, mitä on kansainvälisten yhtiöiden lääkäripalvelujen hinta — Pohjois-Karjalassakin. Omassa kunnassanikin Ilomantsissa olen sitä joutunut toteamaan erään yrityksen tiimoilta, jääköön nimi sanomatta hienotunteisuussyistä. Se on ollut raakaa rahastusta, jopa niin paljon, että ne lääkärit, jotka ovat virkalääkäreinä, ovat tämän huomanneet, että kun harjoitteleva lääkäri saa tuhansia euroja enemmän kuussa palkkaa, niin se on ollut heillä peruste sitten, että jos ette maksaa enempää, niin hekin lähtevät tai siirtyvät sitten lääkäriyhtiön palvelukseen. Vieläkö joku uskoo siihen, että näillä ylikansallisilla yhtiöillä on niin sanottua sosiaalista omaatuntoa paikallisia ihmisiä kohtaan? Jos olen väärässä, niin pyydän oikaisemaan, minkä jälkeen olen valmis pyytämään anteeksi sanojani. Nämä esimaut, mitä olemme lääkäriyhtiöistä eri puolilla Pohjois-Karjalaa saaneet, kertovat tätä samaa kieltä. Se on karua totta, rahastusta, joka on ollut systemaattista, niin kuin sanoin. Sitten kun katsotaan näiden lääkäriyhtiöiden suunnitelmia, mitkä parhaillaan ovat vireillä, tiedän, että esimerkiksi Joensuuhun on vireillä tällä hetkellä kaksi uutta sairaalahanketta. Tämä on täyttä totta. Tarkistin vielä saamani tiedon, että en puhu pehmoisia. Kun nämä kaksi sairaalayhtiötä ovat rakentamassa sinne sairaaloita, niin kuka kuvittelee, että kustannukset siinä laskevat? Jokuhan sen rakennettavan sairaalan kiinteistökulutkin maksaa. Pannaanko sitten Ilomantsin terveyskeskus kiinni, reuna-alueiden terveyskeskukset, en tiedä, mutta jokuhan se senkin maksaa. Toivoisin, että näihin kiinteistöasioihin vähän paneuduttaisiin syvällisemmin, koska kotikunnassakin on valtava määrä miljoonia sijoitettu terveyskeskukseen ja tiedän, että 2021 jälkeen senkin rakennuksen tulevaisuus on hämärän peitossa. Sitten vanhuspalveluista: Kotikunnassani vanhuspalveluita on pystytty hoitamaan ja muuttamaan systeemiä sitä mukaa, kun vanhuksia on tullut enemmän. Nuorisoa kun on muuttanut pois, niin vanhusten kanssa meidän on pitänyt pärjätä ja hyvin olemme pärjänneet. Mutta jos mennään siihen menettelyyn, mihin monessa maakunnassa on menty, että vanhuspalvelut kilpailutetaan, ja kun ihminen tulee riittävän heikoksi, että hänet on hänet on pakko viedä terveydentilan takia johonkin laitokseen hoidettavaksi viimeisien vuosien ajaksi, niin tilastojen mukaan ne viimeiset kaksi vuotta ihmisen elämässä ovat ne kalleimmat vuodet sosiaali- ja terveydenhuollon kustannuksia ajatellen. Jos sitten ihmistä lähdetään köijäämään vaikka kotikunnastani Ilomantsista jonnekin toiselle puolelle maakuntaa outoihin olosuhteisiin, niin onko se oikea palkka elämäntyöstä? Mielestäni ei. Missä on tämän järjestelmän inhimillisyys? Kuka puhuu sen pienen ihmisen puolesta, joka siellä haluaisi viettää vanhuudenpäivänsä kotiseudullaan ja sitten päästä kirkkomaahan pitkän elämän jälkeen? Sen perään huudan edelleen. Vaikka yleisöä ei ole tätä enempää, niin sitä surua kannan sydämessäni joka päivä. Missä on inhimillisyys? Sen vain haluan tietää. Jos sitä inhimillisyyttä lähdetään hakemaan näiltä ylikansallisilta yhtiöiltä, niin on osoite ainakin pikkuisen väärä. Olen sen omin silmin kokenut ja nähnyt. Minä en usko enää mihinkään huhuihin enkä suuriin lupauksiin. Niillä lupauksilla ei vanhustenhoitoa järjestetä, mutta kunta on pystynyt sen tekemään. Kotipalvelu meillä toimii, ja ihminen pidetään kotona niin pitkään, että parhaimmillaan saman vanhuksen luona käy viisi eri hoitajaa päivän aikana, että hän saa olla omassa kodissaan mahdollisimman pitkään. Sitä samaa kohtaloa toivon itselleni, jos elinpäiviä on. Lopuksi, arvoisa puhemies: Kansantalouden kannalta pidän sote-uudistusta riskinä siksi olen sanonut, että nämä pitää sosiaali- ja terveysvaliokunnassa selvittää perin pohjin, samoin perustuslakivaliokunnassa perustuslain mukainen kuntien omaisuuden kohtelu tässä tapauksessa ja tämä kunnallinen itsehallinto, jonka aikanaan Ståhlberg Suomen perustuslakiin hyvin kirjoitti. Valitettavasti siitä jäi kirjoittamatta se maakuntahallinnon osuus. Se ikävä kyllä jäi kirjoittamatta siihen muotoon kuin se olisi pitänyt kirjoittaa, mutta nythän sitä tässä koetellaan, mitä sille maakuntahallinnolle sitten tehdään. joka tapauksessa katson rauhallisesti nämä sosiaali- ja terveysvaliokunnan lausunnot, samoin perustuslakivaliokunnan lausunnon, jonka perustuslakivaliokunnan jäsenenä olen. Siellä käydään tämä asia perin juurin läpi ja rauhallisesti, kuten olemme jo tästä asiasta keskustelleet. Mutta siitäkin huolimatta jätän sen varauman, että katson, miten tämän asian kanssa käy. En tule ikinä hyväksymään sitä, että suurille ylikansallisille yhtiöille mahdollistetaan raaka rahastus ja meidän kuntalaisten rahat lähtevät tuonne maailman turuille sijoittajien laariin.