Puhuja: Kari Tolvanen
Puolue: kok
Päivämäärä: 2017-06-14 Herra puhemies! Ensinnäkin suuret kiitokset arvoisalle oi-keusasiamiehelle tästä vuosikertomuksesta, joka jälleen kerran oli tuhti lukupaketti, voi sanoa näin. Edustaja Rossi tuossa ottikin jo ansiokkaasti esille tämän ikuisuusprojektin, oikeuskanslerin ja oikeusasiamiehen tehtävien jaon. Eihän se voi olla nykypäivänä niin, että meillä on tällaisia päällekkäisyyksiä, tällaista tehottomuutta, niin kuin tässä tilanteessa on. Se ei ole hyvä näiden viranomaistoimijoiden kannalta, ei missään tapauksessa, ei ole hyvä yhteiskunnan kannalta, mutta se ei ole hyvä myöskään kansalaisten kannalta, koska eiväthän he voi tietää, kuka käsittelee ja mitä, kun tuntuu, että se on välillä epäselvää tässäkin talossa. Tämä homma on nyt saatava alulle. Tämä hallitus purkaa normeja, ja oikeudenkäyttöä sujuvoitetaan, joten kyllähän tämä nyt on asia, joka on saatava alulle, ja tästä täytyy nykyisen oikeusministerin kanssa nyt aloittaa keskustelut, että tästä työ lähtee alulle. Ei voi olla näin. Mutta sen enempää en siihen asiaan puutu. Otan tähän erään näkökulman. Tässä on ansiokkaasti käsitelty viranomaistoimintaa, lähinnä niitä puutteita, joita siellä on. Mutta yksi asia minua häiritsee, se, että en ole tästä enkä aikaisempienkaan vuosien kertomuksista löytänyt sellaista asiaa, joka on hyvin vakava: tietojen vaihto tai pikemminkin tietojen vaihdon puute. Pahimmillaan, jos viranomaiset eivät vaihda tietoja, se saattaa johtaa jopa ihmisen hengenmenoon. Siitä meillä on esimerkkinä erään lapsen murha jokunen vuosi sitten, todella surullinen tapaus. Tieto ei vaihtanut omistajaa viranomaisten välillä. Nythän me olemme täällä eduskunnassa viime vuosien aikana runsaasti tehneet erilaista lainsäädäntöä, jossa eri viranomaisilla on joko velvollisuus tai oikeus antaa tietoa toiselle viranomaiselle. Puhutaan ihan rikosasioista, joissa rikos jo on tapahtunut, mutta ennen kaikkea puhutaan myös asioista, joissa ennalta estetään rikoksia. Silloin on todella tärkeää, että tieto vaihtaa omistajaa viranomaiselta toiselle. Tai kun puhutaan hallintoasioista, ampuma-ase- ajokorttiasioista, silloin ennalta ehkäistään parhaimmillaan jopa vakavia onnettomuuksia ja toki rikoksiakin. Eli tiedon on kuljettava. Mutta mikä on ongelma? Minun tietojeni mukaan tällä hetkellä Suomessa viranomaiset tulkitsevat hyvin, hyvin eri tavalla lakia. Se on ehkä helpompaa, jos on velvollisuus, selkeä velvollisuus laissa vaihtaa tietoja. Mutta sitten kun siinä on oikeus antaa tietoja, niin tämän tulkinta on saamieni tietojen mukaan hyvin kirjavaa. Minun mielestäni tässä olisi — tietysti tässä käsitellään nyt vuosikertomusta viime vuodelta — varmaan selvittelyn paikka, että miten tieto siirtyy viranomaiselta toiselle, kun ainakaan minun tietojeni mukaan tämmöistä laajempaa ei ole tehty. Koska se on hyvin vakava asia, emme pysty tai meidän viranomaisemme eivät pysty ehkäisemään jotain rikosta tai jotain vakavaa tapahtumaa, kun tieto on ollut toisella viranomaisella ja se ei tavoita toimivaltaista viranomaista, näin ei voi olla. Esitänkin evästyksen, että olisiko tässä mitään mahdollisuutta tällaista selvitystä tehdä, joka parhaimmillaan sitten ehkä vaikuttaisi siihen, että me kehittäisimme tässä talossa lainsäädäntöä taikka sitten viranomaiset kehittäisivät ohjeistusta, että saataisiin tämä tietojen vaihto toimimaan