Puhuja: Arja Juvonen
Puolue: ps
Päivämäärä: 2018-09-18 Arvoisa rouva puhemies! Hyvät kansanedustajat! Täällä on moni edustaja nostanut esiin ajatuksia siitä, millaiset vaalit me käymme ensi vuonna. On sanottu, että ne ovat ilmastovaalit, on sanottu, että ne ovat työllisyysvaalit, ne ovat maahanmuuttovaalit. Minun mielestäni ne ovat ihmisten ja ihmisyyttä koskettavat vaalit ja erityisesti niiden vähä-äänisten sairaiden, köyhien ja niiden ihmisten, jotka siitä olemassaolostaan kuitenkin taistelevat täällä meidän hyvinvointivaltiossamme nimeltä Suomi. Elikkä se on kyllä niiden asioiden esiin nostamista ja sitä, että ei ainoastaan nosteta asioita esiin vaan tuodaan niitä sitten myös tänne eduskuntaan päästyämme. Arvoisa rouva puhemies! Valtio ottaa velkaa 1,4 miljardia, ja minusta se on erittäin huolestuttavaa. Velkakehitys on huolestuttavaa, ja kysynkin: milloin se velka on maksettu ja milloin se velan ottaminen loppuu? Tulisi miettiä tarkasti, mistä me voimme sitten leikata tai säästää, jotta tällaisia tällaisia suuria velkoja tai suuria menoeriä yhteiskunnassamme ei olisi. Arvoisa rouva puhemies! Nostan esille tästä hallituksen budjetista ja näistä laeista, mitä budjettiin liittyy, tämän yhden lain, josta haluan kiittää hallitusta ja valtiovarainministeri Petteri Orpoa. Olen jahdannut häntä parisen vuotta ja muistuttanut joka käänteessä, että muistakaa, arvon ministeri, se, että suomalaiset varusmiehet ovat eri asemassa kriisinhallinnassa toimivien kanssa korvausten osalta. Tein lakialoitteen 2017 kesällä ja kiitän kaikkia kansanedustajia, jotka allekirjoittivat sen aloitteen. Heitä oli 116 kaiken kaikkiaan. Nyt vihdoinkin tämä tämä lakialoite on saatettu myös lakiesitykseksi, ja se on tulossa sosiaali- ja terveysvaliokuntaan. Elikkä tulevaisuudessa myös varusmiehet, jotka suorittavat lakisääteistä asevelvollisuutta, vapaaehtoista asevelvollisuutta suorittavat naiset ja siviilipalvelusta suorittavat henkilöt ovat oikeutettuja korvauksiin, mikäli palveluksen aikana tapahtuu vammautuminen tai loukkaantuminen tai kuolemantapaus, ja myös uhrien lähiomaiset ovat oikeutettuja, joko puoliso, lapset, tai jos ei niitä ole, niin sitten vanhemmat. Tämä jos mikä on inhimillisesti ainoa oikea tapa toimia Suomessa, ainoa oikea tapa, että me näemme suomalaisen varusmiehen ja myös hänen läheisensä ja annamme sitten sille sen arvon, joka sille kuuluu. Siitä minä kiitän hallitusta erityisesti ja sanoin sen tuossa puheessani ja sanon sen edelleen tässä. Mutta aina on sitten joku asia, mitä vielä haluaa korjata. Kun tämä uusi lakiesitys on nyt astumassa voimaan 1.1.2019, niin pidän äärettömän tärkeänä sitä, että sitä voitaisiin soveltaa taannehtivasti. voimaan tämä kriisinhallinnassa toimivien laki, jolla parannettiin muun muassa rauhanturvaajien asemaa. Elikkä toivoisin, että tätä lakia voitaisiin soveltaa taannehtivasti sinne saakka. Se tarkoittaisi myös sitä, että ne vahingot, tapaturmat, mahdollisesti kuolemantapaukset kuuluisivat myös korvausten piiriin. Nostan tässä esille erityisesti Raaseporin. Niin surullista kuin se onkin, ilman tätä Raaseporin onnettomuutta tuskin tämäkään lakiesitys olisi tässä tilanteessa, kuin se tällä hetkellä on. Se on erittäin surullista, että emme nähneet aikoinaan, tai hallitus ei nähnyt aikoinaan, metsää puilta, vaikka huomattiin, että eriarvoisuus näiden kahden, kriisinhallinnassa toimivien ja asevelvollisten, välillä oli suuri. Mutta todella hyvä, että tämä asia etenee, ja siitä iso kiitos. Jotta se asia varmasti myös etenisi, olen tänään jättänyt toimenpidealoitteen siitä, että taannehtivasti tuo laki astuisi voimaan ja myös sitten ne, jotka ovat viimeisen vuoden aikana kokeneet loukkaantumisen, vammautumisen tai menehtymisen, kuuluisivat sen lain piiriin. Toivon, että se kuullaan ja nähdään sitten myös suurella sydämellä. toivon, että tämä hallituksen tuleva budjetti ei ole yhtä hatara kuin se kirja itse, koska minulla on sivut kädessä ja se on jo hajonnut minun käsiini tuossa pöydällä. Nostan sieltä muutamia asioita esille liittyen ikääntyneisiin ihmisiin. Todellakin vuodesta 2014 saakka laitoshoitoa on laitoshoitoa on purettu ja kotihoitoa on lisätty, ja se on kyllä kestämätön tie. Se ei ole kestävää kehitystä, vaan se on kestämätön tie, ja ehkäpä ajatellaan, että se vanhustenhoito ja vanhusten tilanne ei ole enää kannattavaa, ja sillä tavalla heidät tavallaan tavallaan jätetään sinne piiloon. Mutta siinä missä kotihoito on lisääntynyt, tehostetun palveluasumisen määrä ei ole lisääntynyt. Vanhainkodit ja laitoshoito ovat jäämässä historiaan, elikkä vanhainkotipaikkoja ei enää tulevaisuudessa ole. Tämä on erittäin huolestuttavaa, koska kaikki ikääntyneet eivät vanhene onnellisesti siellä omissa kodeissaan, vaan tarvitsevat myös