Puhuja: Sinuhe Wallinheimo
Puolue: kok
Päivämäärä: 2017-06-20 Digitalisaatio, robotisaatio, jatkettu todellisuus ja keinoäly tulevat murtamaan pysyvinä pidettyjä toimintatapoja ja rakenteita. Muutosten suunta, nopeus ja vaikutukset ovat tulevaisuuden hämärässä. Ainoa varma asia tulevaisuudessa on muutos. Arvoisa puhemies! Jo vuosikymmeniä on pelätty työn loppumista. Lehdistä saamme lukea listauksia ammateista, jotka uhkaavat kadota lähitulevaisuudessa. Selonteossakin todetaan, että työn murros on Suomen suurin haaste. Onko tulevaisuus todella näin synkkä, vai olisiko muutos tälläkin kertaa meille uusi mahdollisuus? Kokoomuksen eduskuntaryhmä uskoo tulevaisuuden mahdollisuuksiin. Teknologian kehitys parantaa hyvinvointiamme ja nostaa elintasoamme. Vaikka perinteisen työn merkitys muuttuu, vanha logiikka säilyy: ilman teknistä kehitystä ei ole tuottavuuden kasvua, ja ilman tuottavuuden kasvua ei ole talouden ja hyvinvoinnin kasvua. Kolikon kääntöpuolella ovat kehityksen hedelmien jakautumisen epätasaisuus ja työmarkkinoiden polarisoituminen, mutta kehityksen jarruttaminen on väärä keino ratkoa ongelmia. Isommat ongelmat me kohtaisimme, jos tekninen kehitys pysähtyisi. Ratkaisut löytyvät verotuksen, työmarkkinoiden, sosiaaliturvan ja koulutuksen reformeista. Arvoisa puhemies! Hyvää selonteossa on se, että työn todetaan ensisijaisesti muuttuvan, ei varsinaisesti katoavan. Ammatit ja työtehtävät vaihtuvat, mutta jatkossakin ihmistyöllä tulee olemaan kysyntää. Meidän on kuitenkin kannettava yhdessä huolta niistä kansalaisista ja aloista, joihin murros iskee koviten. Vaikka teknologia ajaisikin monen perinteisen alan ja työtehtävän ylitse, sen ei saa antaa ajaa yksittäisen ihmisen yli. Yhteiskunnan tehtävä on tarjota suomalaisille välineitä turvalliseen muutokseen. Teknologian nopea kehitys merkitsee sitä, että jatkossa ajantasaisinkin koulutus vanhenee entistä nopeammin. Siksi me tarvitsemme koulutusjärjestelmän, jonka tärkein tehtävä on opettaa meidät oppimaan ja omaksumaan uutta. Siksi ammatillisten oppilaitosten ja korkeakoulujen on kyettävä tarjoamaan työntekijöille täydentävää koulutusta työelämälähtöisesti ja osaamisperusteisesti. Ministeri Grahn-Laasosen johtama ammatillisen koulutuksen reformi ja käynnistynyt lukiouudistus ovat hyviä esimerkkejä tulevaisuuden osaamistarpeiden vahvistamisesta. Työelämän erilaisiin muutoksiin varaudutaan parhaiten joustoja lisäämällä. Reilu paikallinen sopiminen, perhevapaiden uudistaminen sekä työtä ja turvaa nykyistä joustavammin yhdistävä sosiaaliturva mahdollistavat yksilöllisen sopeutumisen muutoksiin. Nyt aloitettava sosiaaliturvan kokonaisuudistus on välttämätön keino varautua muutokseen jo ennakolta, mutta uudistuksen rinnalla pitäisi uskaltaa tarkastella myös työpaikkasopimisen ja perhevapaiden uudistustarpeita. Arvoisa puhemies! Meillä päättäjillä on iso rooli sen suhteen, miten Suomi tulee työn muutoksessa pärjäämään. Voimme olla mahdollistajia tai jarrumiehiä. Kokoomuksen eduskuntaryhmän mielestä valinta on selkeä: Suomi on pidettävä muutoksen pulssilla. Juoksussamme riittää parannettavaa. Pysymme vaivoin uuden teknologian ja jakamista-louden kehityksessä mukana. Esimerkiksi kymmenestä maailman arvokkaimmasta listaamattomasta yhtiöstä kahdeksaa voi Suomessa pitää laittomana tai vähintäänkin niiden liiketoiminnan aloittamista juridisesti hyvin hankalana. Parhaillaan käynnissä oleva tulevaisuusvaliokunnan 100 radikaalia teknologiaa -hanke tuleekin enemmän kuin tarpeeseen, jotta voimme tehdä tarpeelliset lainsäädäntömuutokset jo ennakkoon mahdollistaen uusien innovaatioiden synnyn. Työn muutoksessa piilee valtava potentiaali. Sen valjastaminen yhteiskuntaa rakentavaksi voimaksi edellyttää sitä, että Suomi säilyy kiinnostavana investointikohteena ja toimintaympäristönä. Hallitus on jo purkanut lukuisia normeja ja huolehtinut kilpailukyvystämme. Tätä työtä on jatkettava. Avainasemassa ovat ketteryys, järkevä sääntely, sujuvat lupamenettelyt ja kilpailukykyinen verotus. Ehkä tärkeintä, arvoisa puhemies, on hyväksyä se tosiasia, että maailma muuttuu ympärillämme meistä riippumatta. Kiellämmekö muutoksen vai uskallammeko tarttua uuteen?