Puhuja: Ritva Elomaa
Puolue: ps
Päivämäärä: 2019-01-10 Arvoisa puhemies! Moni urheilija kärsii tiukasta taloudellisesta tilanteesta aktiiviuran jälkeen. Osa urheilijoista, jopa varsin tunnetuistakin, elää kädestä suuhun myös uran aikana. Loppujen lopuksi Suomessa niiden urheilijoiden joukko, jotka kykenevät itsensä elättämään urheilemalla, on varsin pieni. lajikohtaiset erot ovat suuria, ja siellä, missä raha liikkuu vähemmän, on huippunimilläkin tienestit tiukassa. Kunnollinen satsaaminen menestykseen vaatii paljon aikaa ja resursseja sekä merkittäviä uhrauksia. Monilla urheilijoilla saattaa jäädä opiskelut vähemmälle, kun urheilumenestyksen eteen on paiskittava niin paljon töitä, ettei aikaa juuri muuhun tahdo jäädä. Mielestäni urheilijaeläkkeet ovat perusteltuja, koska monet vuodattavat siniristilipun eteen paljon hikipisaroita ilman, että rahaa juuri jää kouraan. Kun urheilu-ura on paketissa, luonnollisesti eläkettäkään ei pääse karttumaan, jos ei muuta tienestiä ole. Säännös, jonka mukaan säädetyn tulorajan noudattamisesta voitaisiin poiketa erityisen ansioituneen olympiavoittajan tai paralympiavoittajan osalta, tuo lisää harkinnan varaa urheilijaeläkkeiden myöntämiseen. Myös mahdollisuus osaeläkkeen muuttamiseen täysimääräiseksi on hyvä asia. Ylimääräisen urheilijaeläkkeen muuttamisen myötä se vastaa ylimääräisestä taiteilijaeläkkeestä annetun lain säännöstä. Tämä on reilu muutos. Esityksen budjettivaikutukset eivät ole merkittävät, mutta mielestäni on hyvä, että laista ehdotetaan poistettavaksi maininta eläkkeiden rahoittamisesta ensisijaisesti veikkauksen ja raha-arpajaisten voittovaroista. Veikkausvoittovaroihin kohdistuu jo tällä hetkellä kova paine, ja pitkässä juoksussa Veikkauksen toimimiseen kulttuurin ja urheilun sekä muun toiminnan rahasampona liittyy paljon epävarmuustekijöitä. Esitys on pääosin hyvä, erittäinkin hyvä, ja parantaa osaltaan urheilijaeläkejärjestelmän toimivuutta. Mutta tietenkin myös liikuntaneuvoston jäsenenä haluan, että otettaisiin huomioon juuri tämä, että urheilijalla ura on voinut työssä jäädä hyvin lyhyeksi, ja kun tulee eläkeikä, on eläke jäänyt urheilunkin takia todella pieneksi. Ja se pitää huomioida, että kyllä myös taloudellinen tilanne, sen määrittäminen ja sen vaikutus, olisi erittäin tärkeä ottaa huomioon olympiavoittajan kohdalla. kaikki suomalaiset varmaan sitä mieltä, että on todella kivaa ja hieno ja upea asia, kun Pikkuleijonat toivat kultaa, kun tulee olympiakultaa, on se laji mikä tahansa, tai tulee kansainvälisesti hyvää menestystä, on se laji mikä tahansa. Lajeissa on kyllä eroa: Joitakin tuetaan paljonkin, helposti saa sponsoreita. Toiset lajit eivät sitä saa, pitää tehdä melkein nollalla eurolla tai maksaa itse kaikki. On tärkeää, että on laji mikä tahansa, jos Suomi saa siitä mainetta ja lapset ja nuoret ja aikuisetkin saavat tsemppiä harrastaa urheilua, se on tärkeää, arvokasta. Olen ehdottomasti sitä mieltä, että olympiavoittajia ja muutenkin menestyneitä huippu-urheilijoita pitää jotenkin huomioida. Ennen vanhaan menneinä vuosikymmeninä näin ei ollut, monet olympiaurheilijat, aikaisemmat ja hyvin menestyneet, ovat joutuneet käymään työssä ja työn ohessa treenanneet, uhranneet paljon, ja myös läheiset ovat uhranneet paljon. Minä muistan, kun 70-luvulla, kun velipoikani on kymmenottelija ollut ja Suomeakin edustanut paljon, paljon, hän treenasi talvisin niin, että puntit olivat siellä kotituvassa, ja kerran ne puntit putosivat läpi lattian. Kun piti lämpimissä oloissa treenata eikä treenipaikkoja ollut, niin äiti sanoi, että nyt täytyy siirtyä navetan puolelle, etteivät kaikki lankut mene rikki. Eli kyllä se on ollut aika vaikeaa ennen vanhaan, ja nyt on positiivista se, että on päästy vähän eteenpäin urheilijankin uralla.