Puhuja: Li Andersson
Puolue: vas
Päivämäärä: 2018-05-08 siihen yhteen sanaan moni oman ikäpolveni jäsenistä kiteyttää oman sukupolvikokemuksensa. Erilaiset määräaikaisuudet ja sijaisuudet, osa-aikatyö, nollatuntisopimuksella työskentely, palkattomat ja matalasti palkatut harjoittelut sekä itsensä työllistäminen ja kevytyrittäjyys ovat jo tällä hetkellä arkipäivää ja työelämää tässä maassa. Vaikka moni arvostaa vaihtelevuutta ja töiden projektiluontoisuutta eikä haluakaan jäädä pitkäksi aikaa samaan tehtävään, on epävarmuus myös keskeinen syy siihen, että oman tulevaisuuden suunnittelu on hankalaa. Kuka tekee päätöksen hankkia lapsia ilman varmuutta oman toimeentulonsa jatkuvuudesta? Kuka hankkii oman asunnon ilman vakituista työsopimusta? Sirpaloitunut työ johtaa sirpaleisiin tulevaisuudensuunnitelmiin. Ne edustajat, jotka tämän keskustelun aikana ovat viitanneet esimerkiksi tilanteisiin, joissa nuoret saavat ensimmäisen työpaikkansa, eivät minun näkemykseni mukaan ole lainkaan ymmärtäneet, mistä tässä koko keskustelussa on kyse. On aivan eri asia se, kun nuori pääsee ensimmäistä kertaa kesäksi töihin, verrattuna tilanteisiin, joissa nuoret aikuiset joutuvat työskentelemään vuosi toisensa jälkeen aikuisiällä projektiluontoisissa ja määräaikaisissa työsopimuksissa. Nimenomaan sitä on hallitus nyt helpottamassa näillä suunnitelmilla. Epävarmuus ei kuitenkaan ole vain nuorten aikuisten sukupolvikokemus. Yhteiskunnan yhä nopeampien muutosten ja murrosten edessä moni muukin kokee epävarmuutta oman työpaikkansa ja tulevaisuutensa puolesta. Automatisaatio ja digitalisaatio yhdistettynä tuotannon globalisoitumiseen ja työn yhä nopeampaan siirtymiseen rajojen yli ovat jo johtaneet teollisten työpaikkojen määrän vähentymiseen Suomessa. Arvio teknologisen kehityksen ja tekoälyn aiheuttamasta murroksesta työn sisältöön ja sen määrään niin teollisuudessa kuin palvelualoilla ja tietotyötä edellyttävissä tehtävissä vaihtelee, mutta monissa ennusteissa arvioidaan, että merkittävä määrä nykyisen kaltaisesta työstä tulee vähenemään. Työn murros on siis yksi suurimmista poliittisista kysymyksistä tällä hetkellä ja koko suomalaisen yhteiskunnan tulevaisuuden kannalta olennainen kehityskulku. Suomen menestyksen kannalta on keskeistä, että päättäjät pyrkivät ennakoimaan murroksen mukanaan tuomia muutoksia ja tekemään päätöksiä, jotka mahdollistavat niin ihmisten kuin koko yhteiskunnan osaamisen ja potentiaalin hyödyntämisen myös jatkossa. Ensimmäisen johtopäätöksen pitäisi olla selvä. Epävarmuuden lisääntyessä ja muuttuessa pysyväksi asiantilaksi on yhteiskunnan tehtävä ja vastuu tarjota ihmisille palveluita ja tukea, jotka luovat turvaa muutoksen keskellä, eivät enemmän epävarmuutta tähän murroksen aikaan. Sosiaaliturvan kehittäminen perustulon suuntaan, koulutusjärjestelmän joustavoittaminen elinikäisen oppimisen mahdollistamiseksi, universaalien palveluiden, kuten varhaiskasvatuksen ja sosiaali- ja terveydenhuollon, vahvistaminen sekä yritystoiminnan helpottaminen byrokratiaa karsimalla ovat kaikki esimerkkejä uudistuksista, joilla yhteiskunta voi luoda nykypäivään ja tulevaisuuteen paremmin sopivia turvaverkkoja. Hallituksen suunnitelmat mahdollistaa määräaikaisten työsopimusten solmimista alle 30‑vuotiaiden kanssa vain kolmen kuukauden työttömyyspätkän jälkeen sekä irtisanomisen helpottaminen alle 20 hengen yrityksissä edustavat päinvastaista asennoitumista. Molemmat linjaukset lisäisivät toteutuessaan epävarmuutta työmarkkinoilla ja silppuaisivat jo valmiiksi silputettua työtä lisää. Irtisanomissuojan heikentäminen koskisi satojatuhansia suomalaisia työntekijöitä. Usein törmää väitteisiin, joiden mukaan Suomessa olisi kansainvälisesti verrattuna vahva irtisanomissuoja, mutta tämä ei tutkimusten valossa pidä paikkaansa. OECD:n mukaan nimenomaan yksilöperusteinen irtisanomissuoja on Suomessa kansainvälistä keskitasoa ja ehkä hieman yllättäen heikompi kuin esimerkiksi Ruotsissa, Saksassa ja jopa Tanskassa. Tältä osin edustaja Elo oli siis väärässä omassa puheenvuorossaan, jossa epäili tämän tutkimuksen koskevan kollektiivista irtisanomista. Nuoret naiset työskentelevät jo tällä hetkellä eniten määräaikaisissa työsuhteissa. Yhden syyn on arvioitu olevan se, että työnantajat eivät halua palkata perheenperustamisiässä olevia naisia vakituisiin työsuhteisiin, syynä pelko vanhempainvapaiden kustannuksista. Tämä on yksi keskeinen syy siihen, että hoitovastuiden tasa-arvoista jakoa mahdollistava perhevapaauudistus parantaisi nuorten naisten työmarkkina-asemaa. Lopuksi, arvoisa puhemies: Sipilän ja Orpon suunnitelma mahdollistaa määräaikaisuus ilman syytä vain kolme kuukautta työttömänä olleille nuorille on niin sukupolvi- kuin sukupuolisokeaa politiikkaa.