Puhuja: Markus Lohi
Puolue: kesk
Päivämäärä: 2018-09-18 Siinä on jouduttu ottamaan heiltäkin, joilla jo valmiiksi on vähän. Itselläni on käynyt monta kertaa sydämen päälle etenkin, kun olen aikanaan politiikkaan lähtenyt nimenomaan sen heikoimman ja hiljaisimman lähimmäisen puolta pitämään. Nuo alussa siteeraamani sananlaskun "työn hedelmät" ovat kuitenkin se lopputulema, jonka vuoksi tässä voi seistä nyt pystypäin. Suomen nousu kolmen neljän vuoden takaisesta lamasta ja työttömyyden kurimuksesta on Euroopan ja varmasti maailmankin mitassa poikkeuksellista. Vaikka sitä pyörittelee miten päin tahansa, niin on se muuten kova juttu, että hallitus on saavuttanut lähes kaikki keskeiset tavoitteensa. Me voimme nyt lähteä seuraavaan vaalikauteen sellaisen perinnön turvin, jolle hyvinvointiyhteiskuntaa on kestävää rakentaa. Suomen nousun ovat suomalaiset tehneet yhdessä, tässä talossa mutta ennen muuta työpaikoilla ja yrityksissä läpi maan. Tärkein aikaansaannos on, että niin monessa kodissa joku on taas saanut kaipaamansa työpaikan. Työpaikka on paljon muutakin kuin toimeentuloa. Se on arjen varmuutta, tulevaisuudenuskoa, osallisuutta yhteiskunnassa ja isosti henkilökohtaista merkityksellisyyden kokemusta. Suomen kannalta jokainen elämän syrjään kiinni saatu nuori on pelastus. Hääviä tulevaisuutta meillä ei ole, jos annamme tulevaisuuden tekijöiden joutua hukkaan. Arvoista puhemies! Parisen viikkoa sitten kävin kotikaupungissani Rovaniemellä tutustumassa paikallisen päiväkodin arkeen. Siellä pienten lasten kanssa lattialla istuessa sai paitsi uutta näkökulmaa elämään myös muistutuksen, kuinka tärkeää on pitää huolta toisista ihmisistä ja etenkin heistä, joiden omat voimat eivät kanna. Vaikka kyseisen päiväkodin lapsilla asiat tuntuivat olevan hyvin ja Suomella kaikkineen menee paremmin kuin pitkään aikaan, kaikkien suomalaisten kohdalla näin ei ole. On myönnettävä reilusti, että liian monessa kodissa arki on vielä selviämistä päivästä toiseen. On paljon pienituloisia lapsiperheitä, eläkeläisiä, opiskelijoita, viljelijöitä ja pienyrittäjiä. Ensi vuoden valtion budjetti ei kaikkea muuta, mutta omalta osaltaan sillä luodaan valoisampaa näkymää tulevaisuuteen. Tärkeitä parannuksia ensi vuonna ovat takuueläkkeen korotus, veronalennusten painottuminen pienituloisimmille suomalaisille ja pienimpien äitiys-, isyys- ja vanhempainpäivärahojen nosto noin 80 eurolla kuukaudessa. Tämä raha tulee monessa kodissa todelliseen tarpeeseen: ruokaan, vaippoihin ja lastenvaatteisiin. Aivan erityisen myönteistä on myös, että yrittäjän perheenjäsenen työttömyysturva laitetaan ensi vuonna vihdoin kuntoon. Tällä korjataan yksi iso epäoikeudenmukaisuus, josta moni on kärsinyt ja jonka moni on kokenut vääryydeksi. Arvoisa puhemies! Keskustan tavoitteena on jatkaa perusturvan parantamista ensi vaalikaudella. Perusturva kaipaa mielestämme kuitenkin samalla myös kunnon remontin. Urakka on kimurantti, mutta se on välttämätön, jotta voimme sekä aidosti parantaa ihmisten toimeentuloa että osaltamme hallita jo meneillään olevaa työn, työelämän ja työmarkkinoiden muutosta. Kestävän parannuksen aikaansaaminen edellyttää kuitenkin perusturvaremontin lisäksi myös perhevapaiden uudistamista. Lopputuleman on kuitenkin oltava perheille parannus, ei leikkaus. Perheiden toimeentulo ja valinnanmahdollisuus lastenhoidossa on turvattava eri elämäntilanteissa. Kaikista eniten huolissani olen niistä Suomen noin sadastatuhannesta lapsesta, jotka joutuvat elämään köyhyydessä. Ensi vuonna laitetaan — kiitos hallituksen ja ministeri Saarikon — voimavaroja perheiden ihan jokapäiväiseen kotiapuun, mikä toivottavasti tuo vanhemmille tukea arjessa pärjäämiseen. Kyse ei olekaan pelkästään rahasta. Uskon, että aika monen äidin ja isän sisimmässä pauhaa riittämättömyys, kun työpaikalla ajattelee lapsiaan ja kotia ja kotona keskeneräisiä töitä. Siksi tätä asiaa ei pidä pelkästään talouden ehdoilla ratkaista vaan lapset, perheet ja hyvä elämä edellä. Kun kodeissa voidaan hyvin, Suomi voi hyvin. Tarvitsemme lapsimyönteisen yhteiskunnan, jossa lapset nähdään rikkautena eikä niinkään vaikeutena sovittaa yhteen perhe- ja työelämä. Tässä meillä kaikilla päättäjillä on myös peiliin katsomisen paikka. Arvoisa puhemies! Viikoittain Lapin ja Helsingin väliä reissaavana olen oppinut arvostamaan tämän laajan maan omalaatuisuutta: sitä, että meillä on puhtaat järvet ja joet sekä Itämeri, jonka suojeluun ensi vuonna laitetaan lisää rahaa — tästä pitää aidosti kiittää hallitusta ja ministeri Tiilikaista. Olen oppinut arvostamaan sitä, kuinka tärkeää on, että meillä on puhdasta ruokaa omasta takaa. Siksi suomalaisia ruuantuottajia on hädässä autettava, niin kuin ensi vuoden budjetissa tehdään. Olen oppinut arvostamaan sitä, että meillä on metsää ja muita luonnonvaroja, joita voidaan ekologisesti, sosiaalisesti ja taloudellisesti kestävällä tavalla käyttää. Suomi on kotimaamme, isänmaamme ja ennen muuta yhteinen maamme. Suomen voima on myös tästä eteenpäin yhteistyössä. Eduskuntaryhmien yhdessä sopima rintamaveteraanien kotipalvelujen kuntoon laittaminen on siitä arvokas osoitus. Yhteistyössä toimiminen ei tarkoita sitä, että asioista ei voi olla eri mieltä — saa, voi ja pitääkin olla. Eri mieltä voi kuitenkin olla myös toista kunnioittaen ja erilaisia näkemyksiä aidosti suvaiten.