Puhuja: Ville Niinistö
Puolue: vihr
Päivämäärä: 2017-10-17 Arvoisa puhemies! Ei ole pariin vuoteen päässyt tänne eteen, niin piti tulla katselemaan, miltä tämä sali näyttää remontin jälkeen täältäkin Minä näkisin, että tässä on kysymys aika pitkäjänteisestä kysymyksestä, kun mietitään hallituksen suhtautumista opiskelijoiden asemaan ja koulutukseen laajemmin. Jos tosiaan arvioidaan hallituksen talouspolitiikkaa, niin kyllähän siinä on mennyt lyhytjänteinen talouskuri, budjetista leikkaaminen lyhyellä aikavälillä, sisältöjen ja tulevaisuuspanosten edelle, eli on tehty tyhmiäkin leikkauksia vain sen takia, että on haluttu numerot tietyn näköisiksi. Koulutuksesta ja varhaiskasvatuksesta leikkaaminen sekä opiskelijoiden aseman heikentäminen on ollut näistä virheistä Suomen tulevaisuuden kannalta varmasti pahimmasta päästä, koska mittaluokka on vain niin järkyttävän suuri. Sen rinnalla tietysti se, että on myös kajottu ihmisten perusturvaan ja lisätty kaikkein heikoimmassa asemassa olevien ihmisten köyhyyttä ja heikennetty sairaiden asemaa korvauksia heikentämällä, ja kaikki tämäkin on ollut väärin. Kokonaissäästö näistä rahamääristä on ollut niin pieni, että nämä olisi voinut jättää tekemättä leikkaamalla sen sijaan esimerkiksi ympäristöhaitallisia tukia ja vähän maltillisemmalla talouspolitiikalla. Tämä on se iso kuva taustalla. Jos nyt arvioidaan tätä tämänpäiväistä lakiesitystä, niin on hyvä, että huoltajakorotus tulee, mutta niin kuin keskustelussa on tullut esille, niin keskimäärin perheellisilläkin opiskelijoilla taloudellinen tilanne hallituksen päätösten seurauksena on näinä parina vuotena heikentynyt. Monilla puhutaan jopa yli 100 euron kuukausittaisista tappioista siitä johtuen, että ensiksi 86 euroa kuukaudessa on leikattu opintorahaa korkeakouluopiskelijoilta ja moni häviää asumistukimuutoksessa keskimäärin joitain kymmeniä euroja. Sen päälle tulee sitten tämä huoltajakorotus, joka vähentää tappioita, mutta kokonaisvaikutus on merkittävästi negatiivinen keskimäärin myös perheellisille opiskelijoille muista opiskelijoista puhumattakaan. Nyt puhutaan vain perheellisistä opiskelijoista, joiden asemaa tässä vähän korjataan. Mutta kokonaisvaikutus, jos arvioidaan sitä, miten voidaan varmistaa, että opintojen läpäisy olisi mahdollisimman hyvää ja että eri taustoista tulevat nuoret hakeutuvat opiskelemaan ja että kannustetaan perheitä ja opiskelijoita myös perheen laajentamiseen ja lasten hankintaan, jos he muutoin niin haluavat jo opiskeluaikana tämän kokonaisuuden näkökulmasta ne päätökset ovat erityisen haitallisia. Jos ajatellaan sitä, keiltä on heikennetty varhaiskasvatusoikeutta, niin niiltä perheiltä ja niiden perheiden lapsilta, jotka eniten tarvitsevat tukea. Paljon maahanmuuttajataustaisia lapsia ja työttömien perheiden lapsia on siinä porukassa, joilla on osa-aikainen päivähoito-oikeus nyt, ja se heikentää heidän peruskouluvalmiuksiaan. Peruskoulussa on leikattu tasa-arvorahoista, heikennetään niitten lasten mahdollisuuksia opiskella, jotka eniten tukea tarvitsevat. Toisella asteella leikataan ammatillisesta koulutuksesta, on vähennetty koulutuspaikkoja. Sanotaan näin, että reformissakin riski on se, että ne nuoret, jotka eniten tarvitsevat tukea, voivat tippua pois koulutuksesta, eli läpäisy heikkenee. Jos koko ajan jokaisella koulutusasteella tehdyt muutokset heikentävät läpäisyä ja sen päälle kokonaisvaikutus opintorahaan on negatiivinen, niin tässä nyt koko ajan systemaattisesti murennetaan koulutuksen tasa-arvoa ja lisätään koulutuksen periytyvyyttä. Katsokaa itseänne peiliin! On hyvä, että tässä on tehty pieni korjausliike. Sitähän huoltajakorotus on. Hallitus on tosiasiassa todennut, että ollaan mokattu aika pahasti, mutta kun sitä ei kehdata myöntää eikä perua opintorahaan tehtyjä leikkauksia, niin sitten tehtiin edes tämä huoltajakorotus. Se on hyvä asia ja mielestäni se on hallitukselta vähän hiljaa ja salaa sen myöntämistä, että me olemme mokanneet ja pahasti, mutta paljon avoimempaa olisi se, että korjaisi ne aiemmin tehdyt virheet tämän päälle. Opintorahalla pitäisi opiskelijan pystyä tulemaan taloudellisesti toimeen ja keskittyä päätoimisesti opiskeluihin, erityisesti täydentämällä sitä kesätyön kesätyön kautta tulevilla ansioilla. Tämän pitäisi olla Suomessa politiikan tavoite, että opiskelijoitakaan ei pakoteta elämään lainarahalla. Varsinkin kun sen rinnalla samaan aikaan on kiristetty opintotuen saamisen velvoitteita, niin tässä on se riski, että monilla valmistuminen vaikeutuu, jos joutuu sitten lisäämään työntekoa tämän opintorahaosuuden pienenemisen takia. Toivon, että hallitus nyt tarkkaan harkitsisi sitä, että koulutukseen panostamisen ja nyt tämän eriarvoistumiskehityksen torjumisen pitäisi olla meidän politiikkamme päätavoite. Nyt puhutaan sadoista miljoonista euroista, joita pitäisi laittaa koulutusjärjestelmään kokonaisuudessaan lisää rahaa, jos me haluamme kilpailukykyä tälle maalle, jos me haluamme torjua, lähes 100 000:n koulutuksesta ja työstä syrjään jääneen nuoren miehen porukka ei kasva — alle 25-vuotiaita nuoria miehiä ja vähän vanhempiakin, joita on jäänyt koulutuksesta ja työstä syrjään — ja pystyä vähentämään näiden syrjään jääneiden henkilöiden määrää. Tämä kaikki olisi myös järkevää talous- ja työllisyyspolitiikkaa. Mutta hallitus koko ajan pahentaa tilannetta koulutusleikkauksilla. Minä en ymmärrä, eikö se mene missään vaiheessa kaaliin, että tämä on ollut vakava virhe, Suomen tulevaisuudelta ryöstämistä suoraan sanottuna, se, että on lyhytjänteisesti leikattu asioista, jotka luovat tämän maan hyvinvointia ja luovat ihmisille osallisuutta ja toivoa. Nyt voidaan palauttaa sitä toivoa.