Puhuja: Kimmo Tiilikainen
Päivämäärä: 2019-01-16 Arvoisa puhemies! Kiitän keskustelualoitteen tekijöitä, allekirjoittajia, siitä, että meillä on mahdollisuus eduskunnassa keskittyä näihin suuriin kysymyksiin: ilmastonmuutokseen ja luonnon monimuotoisuuden hupenemiseen. Samalla olen iloinen voidessani kertoa ensin niistä toimista, mitä hallitus on jo tehnyt. Mutta totta kai tehtävää riittää paljon eteenkinpäin. Tällä vaalikaudella hallitus on ajanut kunnianhimoisempaa ilmastopolitiikkaa kuin mitä ikinä aikaisemmin Suomessa on tehty: tuontiöljyn puolitus vuoteen 2030, hiilestä luopuminen, uusiutuvan nosto yli puoleen energian kokonaiskulutuksesta, hiilineutraaliustavoite vuodelle 2045. Ja nämä eivät ole pelkästään tavoitteita, vaan ne ovat ovat kohta viimeistä piirtoa myöten toivottavasti myös eduskunnan hyväksymiä lakiesityksiä — siis konkretiaa, niitä kaivattuja tekoja, joita tarvitaan. Puurakentamista on edistetty, se on hiiltä varastoivaa toimintaa. EU-politiikassa olemme reivanneet Suomen sellaisesta peesailijasta edelläkävijäksi, rohkeaksi ilmastopolitiikan edelläkävijäksi. Ajoimme viisivuotisiin rahoituskehyksiin läpileikkaavaa roolia ilmastorahoitukselle. Olemme olleet kannustamassa EU-jäsenmaita kunnianhimoisempiin päätöksiin kuin mitä komissio on esittänyt. Olimme vaatimassa komissiolta pitkän aikavälin nollapäästöihin tähtäävää ilmastosuunnitelmaa ennen Katowicen kokousta — sen saimme. Olemme olleet kannustamassa esimerkiksi autonvalmistajia tuottamaan vähäpäästöisiä autoja kuluttajille enemmän kuin mihin muut ovat pystyneet. Onneksi tuolla Katowicessä saavutimme Pariisin ilmastosopimuksen toimeenpanoon tähtäävän sääntökirjan. Seuraavaksi kansainvälisesti on vuorossa annettujen ilmastolu-pausten tarkennuksen ja päivityksen paikka. Sen vuoro on tänä vuonna ja ensi vuonna — tähän Suomi valmistautuu. Pääministeri Sipilä kutsui eduskuntapuolueet koolle IPCC-raportin julkistamisen jälkeen. Sain itse kunnian yhdessä muitten puolueitten edustajien kanssa valmistella yhteistä puolueitten kantaa, missä reivataan erityisesti Suomen tavoitteita suhteessa EU-politiikkaan mutta myös monia kansallisesti merkittäviä ilmastopolitiikan kulmakiviä. Suomi tavoittelee, että EU pääsisi 55 prosentin päästövähennyksiin vuonna 2030. Olemme tässä Ruotsin ja Hollannin kanssa samassa rintamassa. Vaadimme sitä, että EU saavuttaa hiilineutraaliuden ennen vuotta 2050, Suomi on itse siihen valmis. Päästökauppaa markkinaehtoisena, kustannustehokkaana ohjauskeinona on kehitettävä, vahvistettava, laajennettava. Tälle on laaja suomalaisten puolueitten tuki — hyvä niin. Päästökaupan kautta tuo kuorma ilmastopolitiikan toimista jakautuu kaikkiin jäsenmaihin samalla voimalla ja painolla. Myös kansallisia toimia linjasimme yhdessä. Niitten pohjalta on tulevienkin hallitusten hyvä toimia ja totta kai vaalikeskusteluissa tarkentaa toimenpiteitä. Arvoisa puhemies! Luonnon monimuotoisuus on yhtä lailla suuri tulevaisuudenkysymys ihmiskunnan kannalta, vaikka se on saanut paljon vähemmän huomiota osakseen kuin ilmastonmuutos kiitos, että myös se nostetaan esille nyt samalla kertaa. Huolimatta siitä, että kansainvälisesti ja Suomessa on sitouduttu monimuotoisuuden häviämisen pysäyttämiseen, emme ole siinä onnistuneet. Tästä kertovat muun muassa kansainvälisen luontopaneelin IPBESin tuoreet arviot ja Suomessa asiantuntijoitten julkaisema luontotyyppien uhanalaisuusarvio. Synkkyyden keskellä on myös valopilkkuja: Saimaannorppa on suomalaisen luonnonsuojelun symboli. Sen talvikannan kooksi oli asetettu 400 yksilöä vuonna 2025. Olemme saavuttaneet tuon, kiitos määrätietoisen suojelutyön. Kalastusrajoitukset, verkkorajoitukset, apukinosten kolaaminen — tänä talvena edes niitä ei tarvita, kun Saimaalla lunta sataa. Olemme saavuttaneet monta vuotta etuajassa tuon tavoitteen. Metso-ohjelman rahoituksen tasoa kirpeitten leikkausten jälkeen on kohotettu, ja jos tällä tasolla mennään eteenpäin, Metson tavoitteet saavutetaan. Soidensuojeluohjelma on toteutettu. Sitä on toteutettu valtion mailla 30 000 hehtaarin osalta ja Metso-ohjelman kautta 5 000—6 000 hehtaaria. Luontolahjani satavuotiaalle Suomelle toi 8 000 hehtaaria uutta suojelualuetta, satavuotiaalle Suomelle perustettiin upea kansallispuisto Hossa ja niinpäin pois. Teemme toimia, mutta nämä eivät vielä ole riittäneet. Haluan nostaa tähän myös sen, että meidän täytyy kehittää uusia toimia, kuten ekologiset kompensaatiot, pitää kaupunkien kaavoituksessa huoli siitä, mihin edustaja Tuppurainen viittasi, että viheralueita ja puistoja ja lähimetsiä on oltava riittävästi myös luonnon monimuotoisuuden kannalta, ei pelkästään ihmisen viihtyisyyden kannalta.