Puhuja: Timo Heinonen
Puolue: kok
Päivämäärä: 2017-06-28 juuri tästä meidän jaostomme näkökulmasta ja Belvedere Mining Oy:stä, johon edellä edustaja Myllykoski viittasi. Laajennetaan sitä sen verran, että nämä kannanotot ovat siis koko meidän asunto- ja ympäristöjaostomme kannanottoja mutta myös koko valtiovarainvaliokunnan kannanottoja. Toivotaan, että niistä tulee myös koko eduskunnan kannanottoja. Tämä on varsin kova kirjaus, mikä asunto- ja ympäristöjaostosta tuotiin valtiovarainvaliokunnan hyväksyttämäksi, eli lausuma, joka edellyttää, että hallitus varmistaa kaivosten jälkihoidosta huolehtimisen jo niiden toiminnan aikana, jotta kaivosten sulkemisiin liittyvät vastuut eivät jää valtion kannettavaksi, ja arvioi myös kaivostoiminnalle asetettavien vakuuksien optimaalista tasoa. Tässähän on kyse vuonna 1970 perustetusta Hituran kaivoksesta Nivalassa, jota Outokumpu pyöritti pitkään. jo puolenkymmentä kertaa ennen tätä nyt tapahtunutta konkurssia, vuoden 2015 konkurssia, nikkelin hinnan alennuttua eli kannattamattomuusongelmien takia. Vuonna 2007 Outokumpu sitten myi tämän kaivoksen kanadalaiselle jättiyhtiöille, joka perusti luonnollisesti, totta kai, Suomeen tytäryhtiön, jonka taival oli kyllä vaikea alusta asti. Muutamana vuonna tietojeni mukaan tämä kaivos teki positiivista tulosta, rahat lähtivät Kanadaan, ja sitten useampi vuosi oli vaikea, ja lopulta joulukuussa 2015 kaivos ajautui konkurssiin. Tälle kaivokselle, Belvederelle, oli asetettu 2 miljoonan vakuudet. No, eiväthän ne riitä mihinkään tässä. Kun niitä oli yritetty saada korkeammiksi, ne oli valitusten kautta kaadettu, että ne ovat kohtuuttomia. No, 2 miljoonan vakuudet eivät ole riittäneet millään tavalla ympäristöongelmien korjaamiseen. Vuonna 2016 kyseisen kaivoksen ympäristövahinkojen ehkäisemiseen ja rajoittamiseen sekä sulkemistoimien suunnitteluun myönnettiin 818 000 ja nyt momentille lisätään 5 miljoonaa euroa Belvedere Mining Oy:n Nivalassa omistaman Hituran nikkelikaivoksen sulkemistoimiin. Meidän saamamme selvityksen mukaan tämäkään ei tule riittämään, vaan puhutaan jopa 15 miljoonasta tämänkin kaivoksen kohdalla. Valiokunta ja meidän jaostomme piti välttämättömänä, että kaivosten jälkihoitoon kiinnitetään siis aiempaa enemmän huomiota jo kaivosten toiminnan aikana, jotta niiden sulkemisiin liittyvät vastuut eivät jää valtion kannettavaksi. Kyse on siis vastuujärjestelmästä, jota selvitettiin vuonna 2014 ympäristöneuvos Anna-Maija Pajukallion johdolla, tuli yli 100 sivun erittäin hyvä raportti juuri näihin ongelmiin puuttumisesta. Mutta jostain syystä maamme hallitus ei näihin ole tarttunut, ja sen takia vielä alleviivaan, että tämä on todella kova kirjaus meidän jaostoltamme ja valtiovarainvaliokunnalta, että me haluamme nyt patistaa maamme hallitusta toimiin tässä eli vastuujärjestelmää tulee muuttaa. Kyse on siis siitä, että teollisuus kerää tällä hetkellä rahastoon varoja, joita voidaan käyttää ympäristötuhojen korjaamiseen, mutta siellä on ehto, että sitä rahaa ei saa käyttää konkurssitilanteessa. No, silloinhan ne tilanteet ovat yleensä pahimpia, kun koneet menevät seis. Tämä on ollut tietysti esillä jo näissä vielä suuremmissa kaivosongelmissa. Tietysti tämän tekee vielä hullummaksi se, että kanadalainen emoyhtiö on kiinnostunut ostamaan tämän kaivoksen takaisin itselleen, kunhan he eivät saa näitä ympäristövahinkoja niskaansa. Tämä tilanne on täysin kestämätön. Meidän asunto- ja ympäristöjaostomme saaman selvityksen mukaan meillä on muutamia tällaisia kaivoksia, joissa on tämä sama riski olemassa. Sen takia nyt lausuman kautta — toivottavasti koko eduskunta yhtyy siihen — laitetaan hallitukselle tiukka vaade varmistaa nämä asiat etukäteen niin, että tätä rahaa voidaan käyttää myös konkurssitilanteissa,