Puhuja: Kristiina Salonen
Puolue: sd
Päivämäärä: 2017-12-11 Sen jälkeen lisäksi usein todetaan, että työ itsessään synnyttää hyvinvointia tekijälleen. Molemmat väitteet varmasti pitävät paikkansa. Sen vuoksi kaikki työn saamiseen liittyvät ongelmat ja ratkaisut ovat sekä valtion että ihmisen itsensäkin intressissä. Välillä tuntuu kuitenkin siltä, että emme halua uskoa työttömien myös itse haluavan työllistyä. Yhteiskunnallinen puhe työstä on erilaisesti arvolatautunutta kuin puhe työttömyydestä. Etenkin talouden taantuman aikana arvot ja toimet työttömiä kohtaan kovenevat, vaikka juuri senhetkinen työttömyys on mitä suurimmassa määrin työpaikkojen puutteesta johtuvaa työttömyyttä. Näin on ollut viime vuosien taantuman aikana ja näyttää olevan edelleen nousukauden aikanakin. Jos ajattelemme, että työttömyys on itse aiheutettua tai valittua, päädymme etsimään keinoja asian ratkaisemiseen rangaistuksista. Tällaisesta filosofiasta kumpuaa tämä hallituksen esityskin. Malli ei huomioi alueellisia eroja työn saatavuudessa eikä yksilöllisiä eroja. On perusteltua sanoa, että tämä aktiivimalli on tosiasiassa työttömyysturvan leikkaus, joka on vain kääritty monimutkaiseen pakettiin. Todellinen vaara onkin, että leikkaus kohdistuu kaikkein heikoimmin työllistyviin ihmisiin. Työttömyysturvan tiukentamiseen tähtäävät toimenpiteet eivät sovellu työttömiin, jotka tarvitsevat henkilökohtaista ohjausta ja tukea työllistyäkseen. Malli ei siis huomioi työttömien erilaisia tilanteita ja toimintakykyä eikä myöskään sitä, että työvoimapoliittisten toimien määrärahoja on leikattu rajulla kädellä. Esimerkiksi järjestöjen mahdollisuutta työllistää palkkatuella muutenkin heikosti työllistyviä ihmisiä on heikennetty merkittävästi. Arvoisa puhemies! Työttömien kurittaminen on epäinhimillistä, mutta se ei ole myöskään järkevää politiikkaa. Malli voi johtaa syrjäytymiseen ja pahentaa sitä sekä ajaa ihmisiä toimeentulotuen piiriin. Tämä ei paranna työllistymisen edellytyksiä eikä ihmisten hyvinvointia. Jos työttömille halutaan asettaa lisävelvoitteita, myös viranomaisten velvollisuutta tarjota palveluita on lisättävä. Nyt pelkona on, että esitys vie nykyiset vähäisetkin virkailijat yhä enemmän koneen taakse selvittämään, keneltä evätään tuki. Tämä on täysin väärä suuntaus, sillä vaikuttavuutta voidaan lisätä vain kohtaamalla kasvotusten työttömät työnhakijat ja paneutumalla yhdessä työllistymisen esteiden poistamiseen. Täällä on paljon puhuttu Tanskan mallista, ja Suomi voisikin ottaa esimerkkiä Tanskasta. Siellä kuitenkin yhdellä on 14 asiakasta, Suomessa sama luku on 280 — Tanskassa 14 asiakasta, Suomessa 280 asiakasta per virkailija. On täysin selvää, että se tuki, jota esimerkiksi pitkäaikaistyötön tilanteessaan tarvitsee, on tuollaisella asiakasmäärällä mahdotonta antaa. Itse asiassa tuntuukin siltä, että Tanskasta on hallitus hakenut mallia työttömyyden alentamiseksi mutta mukaan eivät ole tarttuneet ne toimivimmat keinot eli kohtaaminen ja kannustaminen. Arvoisa puhemies! En löydä mitään perustetta sille, että hyvä hallintotapa halutaan tällä esityksellä sivuuttaa. Asiakkaan kuulemismahdollisuus pitää huomioida jokaisessa laissa, joka koskee suoraan ihmistä itseään. Kun työttömällä ei ole mahdollisuutta tulla kuulluksi asiassaan, voi käydä niin, että hänen työttömyysturvansa alenee itsestä riippumattomista syistä. Se ei ole oikeudenmukaista. Aktiivimalli asettaa myöskin työttömät työnhakijat eriarvoiseen asemaan. Ehdotetun mallin suuri ongelma on se, että asuinpaikasta tai ammatista riippuen työttömät työnhakijat ovat eriarvoisessa asemassa. Alueiden välillä on suuria eroja työpaikkojen tarjonnassa, mutta eroja löytyy myös työllisyyttä edistävissä palveluissa ja palveluihin pääsyssä. Tämä jos mikä on asia, jonka osalta toivoisin, että maakunnista, seutukaupungeista, pienemmiltä paikkakunnilta tulevat kansanedustajat nostaisivat sen tässäkin keskustelussa esiin. Lopuksi, hyvä puhemies: Vaikka tarkoitus sulkea työttömyysturvan alennuksen ulkopuolelle työkyvyttömyyseläkettä hakevat onkin jalo, unohtuu samalla monen työttömän työnhakijana olevan arkitodellisuus. Moni on pitkäaikaissairas, jonka sairauspäivärahan enimmäisaika on jo täynnä. Toimeentulonsa turvatakseen ja saadakseen elääkseen turvaa henkilön on oltava työtön työnhakija. Työkyvyttömyyseläkettä ei ole ehkä myönnetty. Tällaisen henkilön kannattaa siis jatkossa hakea koko ajan työkyvyttömyyseläkettä, jotta hän välttyisi tämän lain rangaistuksilta.