Puhuja: Anna Kontula
Puolue: vas
Päivämäärä: 2017-12-11 Arvoisa puhemies! Aktiivimalli on malli, jossa aktiivisuutensa voi esittää ja työttömyysturvansa leikkauksen välttää osallistumalla työvoimapoliittisiin toimenpiteisiin, siis toimenpiteisiin, jotka pääsääntöisesti organisoidaan TE-toimistosta tai kunnasta käsin ja joiden myöntämisestä työttömälle päättää viranomainen, ei työtön. Jos työtön ei ota vastaan hänelle tarkoituksenmukaiseksi arvioitua ja osoitettua työvoimapoliittista toimenpidettä, hän todennäköisimmin saa karenssin. Toinen keino välttää aktiivimallin leikkaus on työllistyä erilaisiin pirstaletöihin joko itsensätyöllistäjänä tai sitten yleensä palvelualojen matalapalkka-, vuokra- ja muissa pätkätöissä. Tällöin työttömän mahdollisuudesta saada aktiivisuudesta kertova toimenpide päättää työn ostaja, jälleen ei siis työtön itse. On työn ostajan tahdosta kiinni, voiko työtön osoittaa aktiivisuutensa. Täällä on puolustettu aktiivimallia sillä, että siihen liittyy yksi positiivinen asia, omavastuupäivien vähentäminen. Se onkin hyvä asia, että työttömyyden alussa omavastuupäiviä olisi nykyisen seitsemän sijasta vain viisi. Mutta on hyvä muistaa, että tämähän on paluuta tilanteeseen, joka meillä oli silloin, kun tämä hallitus aloitti, eli hallituksen esityksen ainoa positiivinen osio on se, että se peruu yhden aikaisemman esityksensä. Omavastuupäivät ovat parannus lähinnä sellaisille työttömille, jotka kykenevät pätkätöihin joka tapauksessa ja voivat siis nauttia myös omavastuupäivistä useampaan kertaan pätkätyöttömyytensä aikana. Sen sijaan niille työttömille, joita todennäköisesti aktiivimalli kohtelee kaikkein huonoimmin, pitkäaikaistyöttömille, joiden on vaikea löytää niitä sirpaletöitä tai työllistyä niihin, ei ole juurikaan omavastuupäivistä hyötyä. Omavastuupäivistä koituva kustannus ei myöskään tule olemaan läheskään sitä summaa, mitä hallitus arvioi aikovansa säästää näillä leikkauksilla. Ei puhuta lainkaan euromääräisesti samankokoisista muutoksista työttömyysturvaan. Minun nähdäkseni aktiivimalli, jonka perusajatus on epäreilu, on erityisen epäreilu sellaisille henkilöille, joidenka työkykyä sairaus rajoittaa sillä tavalla, että he eivät ole kilpailussa työpaikoista samalla viivalla muiden kanssa mutta eivät toisaalta sillä tavalla työkyvyttömiä, että haluaisivat hakeutua työkyvyttömyyden vuoksi jo eläkkeelle. Meillä on mahdollisesti kymmeniätuhansia sellaisia ihmisiä työttöminä, jotka eivät kykene työllistymään ilman erityisiä sopeutustoimia, olivat ne sitten jotkut ergonomiset ratkaisut, ehkä valojen himmentäminen tai jokin muu, jossa otetaan huomioon heidän sairautensa. Mutta mikäli tällainen sopeutustoimi toteutetaan, he saattaisivat tehdä vielä vuosikymmenten täyden työuran meidän työmarkkinoilla. Tällaiset ihmiset eivät useinkaan ole halunneet mennä eläkkeelle, koska toivovat, että kerran vielä löytyy sellainen työn ostaja, joka on valmis näihin sopeutustoimiin. Mutta se ei löydy niillä pirstalemarkkinoilla, koska ei ole sellaista pätkätyön ostajaa, joka muutaman tunnin tai yhden viikon työsuoritteen takia olisi valmis tekemään isoja muutoksia oman yrityksensä arkirutiineihin. Sen takia näillä ihmisillä on erittäin korkea kynnys löytää töitä nimenomaan niiltä työmarkkinoilta, joille aktiivimallissa oletetaan ihmisten työllistyvän. No tähänastisessa systeemissä heille on toki voitu TE-toimistosta laittaa velvoite velvoite mennä hakemaan tällaista pätkätyöpaikkaa, mutta jos kysymys on työstä, jota et voi terveydentilasi takia tehdä, niin olet voinut välttää siitä seuraavan karenssin toimittamalla lääkärintodistuksen, koska kysymys on ollut työosoituksesta tiettyyn työpaikkaan ja lääkäri voi arvioida tietyn työpaikan työskentelyolosuhteita ja niiden sopivuutta tälle henkilölle. Mutta ei löydy semmoista lääkäriä, joka voi noin niin kuin yleismaailmallisesti kaikista työssäkäyntialueen pätkätyöpaikoista sanoa, että tämä henkilö on työkykyinen mutta ei näin yleisesti sovi mihinkään näistä sirpaletöistä. Ei ole olemassa semmoista lääkärinlausuntomuotoa, joten ei myöskään ole sellaista oikeusturvajärjestelyä, joka mahdollistaisi näille ihmisille keinon todistaa siitä sairaudesta johtuvan kykenemättömyyden saada niitä töitä. valtakunnan ykkössalissa käydä vastaavaa keskustelua, en mitään muuta ryhmää, ja silti yhä uudestaan tämä asia nousee meidän keskusteluun. No johtuuko se siitä, että työttömät yksinkertaisesti ovat keskimäärin laiskempia kuin muut ja tässä olisi joku yhteiskunnallinen, verifioitavissa oleva ongelma? Ei todellakaan, mitään tällaista tutkimustulosta ei ole kellään näyttää. Sen sijaan on olemassa paljon tutkimusta siitä, että että niin nykypäivän Suomessa kuin jo vuosisatoja tätä ennen kaikkialla Euroopassa hyvätuloisten keskuudessa on ollut tapana nähdä työttömyys työttömän omana syynä samanaikaisesti kun oma hyvätuloinen asema nähdään omana ansiona, että köyhyys nähdään ihmisen ominaisuutena, ei olosuhteena, millä oikeutetaan sitä, että köyhiä ihmisiä kohdellaan ikään kuin vajaina aikuisina. Heihin voidaan kohdistaa sellaisia kontrollitoimia, jotka minkä tahansa muun ihmisryhmän kohdalla katsottaisiin kohtuuttomiksi. Tämä ei ole ongelma vain sen takia, että se on tosi epäreilua ja sivistymätöntä ja kaikin tavoin paheksuttavaa, vaan myös sen takia, että tämä perustuu virheelliseen ihmiskäsitykseen, joka tuottaa epätarkoituksenmukaista politiikkaa. Joillekin tämä saattaa tulla uutisena, mutta työttömät ovat ihan samanlaisia ihmisiä kuin kaikki muutkin, ja heidän kannustamisensa perustuu ihan samoihin inhimillisiin lainalaisuuksiin kuin kaikkien muidenkin ihmisten kohdalla, ja siksi heihin tulee kohdistaa samaa logiikkaa kuin lainsäädännössä yleensä kohdistetaan kaikkiin muihinkin ihmisiin. Mitkä olisivat ne tekijät, jotka tekevät työttömästä tai ihmisestä yleensä aktiivisen, vastuullisen yhteiskunnan jäsenen? No ensinnäkin riittävä minimiturva. Se, että tiedät, että mitä tapahtuukin, et koskaan jää täysin, totaalisen tyhjän päälle ja että aina on ainakin varaa siihen kaurapuuropakettiin ja lämmin koti, mihin mennä. Minimitoimeentuloturva, joka kaikissa olosuhteissa takaa, että naama ei osu asvalttiin. Toinen asia: yksinkertaiset, ennakoitavat järjestelmät. Kaiken rationaalisen toiminnan ehtona on, että tiedät, mitä toiminnastasi seuraa. Jos et tiedä, et voi toimia rationaalisesti ja suunnitella elämääsi. Kolmas: oikeudenmukainen kohtelu. Että järjestelmät kohtelevat sinua niin kuin meillä yleisesti ajatellaan, että on kohtuullista ja oikein.