Puhuja: Pekka Puska
Puolue: kesk
Päivämäärä: 2017-09-19 Kansanterveyden kannalta jäävuoren huippuna ovat lähes 3 000 vuotuista kuolemaa, jotka ovat yli kymmenen kertaa enemmän kuin liikennekuolemat. Yhteiskunnallisesti on kysymys sote-palveluiden ja poliisityön rasitteista, työelämän ongelmista, perheiden taakasta, terveyseroista ja suurista kustannuksista. Onko alkoholi yksilön asia, kuten alan teollisuus mielellään korostaa ja kuten täällä keskustelussakin välähti? Kyllä se on sitäkin. Mutta onko alkoholi myös yhteiskunnan asia? Kyllä on. Jopa perustuslain mukaan valtion on edistettävä kansalaisten terveyttä. Tutkimuksiin perustuvilla keinoilla, joita asiantuntijat ovat tässä tuoneet esille, voidaan olennaisesti vaikuttaa alkoholinkulutukseen ja vähentää haittoja ilman, että olennaisesti rajoitetaan kenenkään mahdollisuuksia alkoholin saantiin. Avainasemassa ovat siis hinta ja saatavuus. Asiallinen valistus on aina tarpeen, mutta se ei juuri vaikuta suoraan. Nyt on esillä hanke, jonka tarkoituksena on yhtenäistää ja modernisoida alkoholilainsäädäntöä ja vähentää turhaa byrokratiaa. Siitä ollaan pitkälti yhtä mieltä. Mutta tässä on kysymys myös kaupoissa myytävän alkoholin pitoisuuden ylärajasta. Siitä päättäminen ei ole byrokratiaa sen paremmin kuin esimerkiksi nopeusrajoitusten suuruudesta päättäminen, kuten täällä todettiin. Useimmilla ihmisillä on mielipide siitä, miten alkoholihaittoja pitäisi vähentää, ja niitä tässä salissakin kuultiin. Monet niistä ovat hyviä, mutta nyt meidän on tehtävä konkreettiset päätökset pöydällä olevasta alkoholilaista. Se on valmisteltu pätevästi alan asiantuntijoita kuullen — lukuun ottamatta pykälää, joka tuli myöhemmin poliittisen ohjauksen perusteella ja joka aiheutti ristiriitoja perustelujen ja pykälän välillä. Korostan, että tämä nykyaikaistettu alkoholilainsäädäntö on syytä hyväksyä mutta puheena olevan ja alkoholipoliittisesti ylivoimaisesti tärkeimmän pykälän osalta STM:n alun perin valmistelemassa muodossa. Toteutuessaan korkeampi alkoholipitoisuusraja tulisi ilman muuta nostamaan väestön alkoholinkulutusta. Suomalaisten alkoholista tulee noin puolet oluesta, jota myydään lähes 6 000 myyntipisteessä ja lain hyväksymisen jälkeen jopa lähes 13 000 pisteessä. Jos samoille hyllyille tulee vahvempaa olutta ja vielä halvemmalla, on suurta älyllistä epärehellisyyttä väittää, että alkoholinkulutus ei lisääntyisi. On vaikeaa arvioida, kuinka paljon alkoholin kokonaiskulutus kasvaisi. THL:n varovainen arvio on 6 prosenttia, mutta tällainen kokonaiskulutuksen lisääntyminen puolestaan johtaa yleensä varsin suoraviivaisesti terveys- ja muiden haittojen lisääntymiseen, usein jopa hieman enemmän kuin kokonaiskulutuksen kasvu. Ja elimistö ei siis tee eroa siinä, tuleeko etanoli oluesta, viinistä vai väkevistä. Vahvan oluen ja limuviinan tulo kauppoihin, kioskeihin ja huoltoasemille sekä baarien, ravintoloiden ja pubien ulosmyyntiin merkitsisi vaikutuksia, jotka olisivat monessa olennaisessa suhteessa täysin vastakkaisia hallituksen tavoitteiden ja pyrkimysten kanssa. Se tulisi, kuten sanottu, lisäämään kuolemia ja sairastavuutta ja vähentämään kansalaisten hyvinvointia. Jäävuoren huippuna ovat nämä arvioidut noin 150 lisäkuolemaa. Se lisäisi jo nyt suurta alkoholiongelmien painetta terveyden- ja sosiaalihuoltoon, mikä näkyy muun muassa päivystyspisteiden, hoitajien ja lääkäreiden paineena. Tavoitellut sote-säästöt syötäisiin kertaheitolla. Se tulisi johtamaan alkoholiväkivallan, -häiriöiden ja -tapaturmien selvään lisäykseen ja syömään jo nyt niukkoja poliisivirkoja — eli juuri vastoin pyrkimyksiämme lisätä kansalaisten turvallisuutta. Sisäministeriö on täällä salissakin arvioinut, että puhutaan vähintään noin 150 poliisin lisätyöpanoksesta. Vaikutukset tulisivat näkymään työpaikoilla tavoitellun työn tuottavuuden heikentymisenä, ja alkoholi on myös — usein juuri masennusdiagnoosilla — syy eläköitymiseen eli työurien lyhenemiseen. Ne lisäisivät terveyseroja, joista tutkitusti noin puolet tulee alkoholista ja tupakasta. Ne vaikuttaisivat kotien alkoholiongelmien kasvuun ja sitä kautta lasten kasvuympäristöön, mistä nuorten syrjäytymiskehitys yleensä alkaa. Nämä terveyserot ja syrjäytyminen ovat asioita, joita hämmästyttävän vähän äskeisessä keskustelussa käsiteltiin ja joista muissa yhteyksissä on liikuttavan yksimielisesti tässä salissa kannettu huolta. Miksi ei nyt? On huomattava, että mikään tästä ei ole pelottelua tai uhkakuvien maalailua vaan asiantuntijoiden pätevää arviointia. Tämä käy ilmi myös hallituksen esityksen taustaselvityksestä. Myös vuoden 2004 alkoholiveron alennuksen haitalliset vaikutukset ennakoitiin asiantuntijoiden toimesta aikanaan varsin tarkkaan. Esitys vahvoista oluista ja limuviinoista kauppoihin on seurausta Panimoliiton intensiivisestä lobbauksesta, ja se on muutenkin vastoin kansalaisten terveyttä ja järkevää ajattelua. Kysymys on siitä, voittaako raha ihmisten terveyden. Panimoteollisuuden työllistävä vaikutus on vähäinen, eikä kauppoja pidä pitää pystyssä oluen voimalla. Paljon suurempi työllistäjä on ravintolat, jotka ovat huomattavia työllistäjiä, ja ravintoloissa tapahtuva alkoholinkäyttö on "valvottua juomista". Vahvan oluen Vahvan oluen saaminen ravintoloiden ulkopuolella kaupoista, kioskeista ja huoltoasemilta heikentäisi entuudestaan ravintoloiden asemaa ja työllisyyttä niissä. Vahvojen oluiden saaminen kaupoista ei myöskään hyödytä pienpanimoita, mistä minullekin äsken joku pienpanimon johtaja soitti. On myös korostettava, että nyt ei puhuta jo addiktoituneiden alkoholistien asiasta. He hommaavat kyllä alkoholinsa jostakin. Heidän hoitonsa ja kuntoutuksensa on oma tärkeä mutta vaikea asiansa. Nyt on kysymys siitä, että mitä enemmän alkoholia maassa kulutetaan, sitä useampi vähitellen alkoholisoituu. Eli kysymys on olennaisesti alkoholismin ja alkoholihaittojen ehkäisystä maassa. Toki on samalla muistettava, että monet alkoholinkulutuksen haitat eivät rajoitu suurkulutukseen. Myös eräät muut seikat puhuvat omaa kieltään alkoholiprosentin nostamisen torjumiseksi. Kun tällainen ehdotus vuosi sitten tehtiin, sitä perusteltiin hyvin paljon Viron-tuonnilla, joka itse asiassa ei ole kovin olennaisesti muuttunut viimeisen kymmenen vuoden aikana. Paitsi että Virosta tuotavan oluen osuus suomalaisesta oluesta on vain noin 5 prosenttia, tilanne on sen jälkeen olennaisesti muuttunut: Viron päätös nostaa olutveroa vuoteen 2020 mennessä tulee pienentämään Suomen ja Viron välistä hintaeroa tuntuvasti. sivuhuomautuksena voidaan todeta, kuten tässä taisi ministeri äsken sanoa, että toisin kuin Suomi, Viro ja monet muutkin maat ovat jatkuvasti kiristämässä alkoholipolitiikkaansa kansanterveydellisillä perusteilla. Ruotsissa keskiolutkin on sikäläisessä Alkossa ja alkoholin kokonaiskulutus ja haitat ovat paljon pienemmät kuin Suomessa. Keskustelussa on myös viitattu äskeiseen hallituksen budjettipäätökseen korottaa alkoholiveroa. Se on johdonmukaista jatkoa vuosien 2008—2014 alkoholiveron viidelle korotukselle, joiden kunkin suuruusluokka oli keskimäärin 10 prosenttia, kun tämä on noin 7,5 prosenttia. Tämä on vielä suhteutettava siihen, että tämän ja viime vuoden aikana Viro on todellakin nostanut alkoholiveroa 87 prosenttia ja tulee seuraavan kolmen vuoden aikana nostamaan sitä edelleen 60 prosenttia. Kun uusin päätös merkitsisi olutpullon tai ‑purkin hintaan lisää 5—6 senttiä, jokainen ymmärtää, että tällainen vaikutus on minimaalinen verrattuna siihen, että yli 10 000 myyntipisteen hyllyillä myytäisiin vahvaa olutta ja limuviinaa. Ja vielä on muistettava esityksestä saadut lausunnot.