Puhuja: Juhana Vartiainen
Puolue: kok
Päivämäärä: 2018-10-16 Arvoisa puhemies! Suomessa käydään yllättävää periaatekamppailua siitä, olemmeko kansanvaltaista valtiosääntöä noudattava demokratia. Meikäläiseen perinteeseen sanotaan kuuluvan niin sanottu yhdessä sopiminen, viitaten kylmän sodan aikana luotuun päätöksentekoon. Se on alun perin syntynyt sotataloudesta ja sotakorvauksista, ja se vahvistui kylmän sodan aikana, jolloin valtiovalta halusi työväenliikkeen mukaan päätöksentekoon mieluummin kuin radikalisoitumaan kommunismin puolelle. Tästä on jäänyt perinnöksi sellainen tapa, että järjestäytyneet työmarkkinaosapuolet ovat saaneet päättää eivät ainoastaan palkankorotuksista vaan jopa sosiaaliturvasta ja työlaeista. Tällainen epädemokraattinen ja ulkoparlamentaarinen päätöksenteko erottaa Suomen muista länsimaisista demokratioista ja pohjoismaisista naapureistamme. Se on myös rajusti jäänyt jälkeen nykyisestä maailmasta, jossa valtaosa uusista työpaikoista syntyy pieniin yrityksiin, joita ei ole koskaan päästetty SAK:n ja EK:n kabinetteihin päättämään laeista, laeista, ja jossa ei enää tehdä vakioitua tehdastyötä ja jossa paikalliset kannustimet ja sopimukset ovat avainasemassa. Tämä sama EK-SAK-kartelli esti vajaa kymmenen vuotta sitten SATA-komiteassa tuiki tarpeellisen sosiaaliturvan uudistuksen. Tuo kartellikabinetti kykeni miten kuten sopimaan palkoista korkean inflaation aikana, mutta kun väestö ikääntyy, ammattiliittojen näyttää olevan aivan mahdotonta hyväksyä tarpeellisia työntarjontauudistuksia. Missään ei sellaisia tarpeellisia uudistuksia ole tehty sulassa kolmikantasovussa. Sama kartelli on tehnyt kaikkensa pitääkseen pienyritysten toiveet mahdollisimman kaukana päätöksenteosta, ja on jotain murheellisen ironista siinä, että vasemmiston keskeinen sankari näyttää tänä päivänä olevan elinkeinoelämän entinen neuvottelujohtaja, joka kaikkein parhaiten on viihtynyt näissä kabineteissa. viihtynyt näissä kabineteissa. Perinteisen kabinettivallankäytön edustajat ovat vanhastaan edellyttäneet kaikilta uudistuksilta sitä, että nämä ulkoparlamentaariset järjestöt ovat niistä ensin sopineet. Tätä sanelua ne kutsuvat yhdessä sopimiseksi. Edellisen hallituksen työministeri oli jopa sitä mieltä, että mitään sellaista uudistusta ei saa viedä eteenpäin, jota tämä suuryritysten ja Hakaniemen kartelli ei ensin ole siunannut. Minä ainakin eläisin mieluummin pohjoismaisessa demokratiassa, jossa korkein lainsäädäntövalta on tässä talossa. Tämä ei ole pelkästään ideologinen ja periaatteellinen kysymys, sillä tämä niin sanottu kolmikanta on pitänyt huolen siitä, että Suomessa on viivytelty uudistusten tekemisessä. Meillä on Pohjois- ja Keski-Euroopan korkein työttömyysaste, ja olemme kerta kaikkiaan häpeäpilkku tässä suhteessa. Hallitus on nyt tuomassa eduskuntaan jälleen yhtä pientä työmarkkinauudistusta, joka parantaa työmarkkinoiden toimintaa. Sen vaikutuksia ei voi tarkkaan tietää etukäteen, mutta on vankkaa tutkimusnäyttöä siitä, että se lisää tuottavuutta ja sitä kautta palkkoja ja tulee myös parantamaan sellaisten ihmisten asemaa, jotka ovat työllistymisen rajamailla, ja tässä vasemmisto osoittaa murheellisesti sen, että se on aina työllisen sisäpiirin puolella eikä ajattele heikoimpia. Kun me yritämme nostaa työttömän työllistymisen todennäköisyyttä ja pitkäaikaistyöttömän työllistymisen todennäköisyyttä, en kuullut ainoankaan vasemmisto-opposition edustajan antavan tälle minkäänlaista arvoa. Totta kai tällaisia uudistuksia voi vastustaa — niin kuin on vastustettu kaikkia niitä uudistuksia, joilla on lisätty työllisyyttä — ja se on normaalia oppositiotoimintaa, mutta tässä keskustelussa Suomessa on ilmaantunut nyt ällistyttävä valtiokäsitys, jonka mukaan tämän talon päätöksenteko leimataan saneluksi tai riidan haastamiseksi. Ei eduskunta tai hallitus sanele, vaan me käytämme korkeinta valtaa. Me emme riitele vaan säädämme lakeja. Me kuulemme kaikkia, mutta ei tarvitse kysyä lupaa keneltäkään. Lainsäädäntö on aina viime kädessä sanelua. Emme neuvottele yritysverotuksesta yritysten kanssa, rikoslaista rikollisten kanssa tai verotuksesta Veronmaksajain Keskusliiton kanssa. Matti Vanhanen täällä on todennut, ei valtiosäännössä lue, että työelämän lakeja säädettäessä on ensin hankittava suostumus EK:n ja SAK:n ulkoparlamentaariselta kabinetilta. Hän totesi täällä hienosti, että emme suinkaan odota, että liitot lopettaisivat poliittiset lakkonsa huomiseen äänestykseen, vaan ne päättävät itse,