Puhuja: Olli-Poika Parviainen
Puolue: vihr
Päivämäärä: 2018-04-05 Arvoisa herra puhemies! Jokaisella on oltava oikeus tehdä itse valintoja koskien omaa elämäänsä. Valinnat voivat olla pieniä, kuten mitä aamulla pukisi päällensä, mitä söisi, tai ne voivat koskea suuria elämän valintoja, omaa kehoa, ihmissuhteita ja esimerkiksi asumista. Asumisessa kyse ei ole vain seinistä ympärillä, vaan koti on myös tunne, oma tila, jossa voi olla suojassa ja saa toteuttaa itseään vapaasti. Monella vammaisella mahdollisuudet päättää omasta elämästään ovat kuitenkin rajalliset, ja päätösten tekoon voi myös tarvita tukea. Palvelujen käyttäjä nähdään kuitenkin kilpailutuksissa edelleen aivan liian usein käytännössä passiivisena kohteena, ei aktiivisena, osallisena toimijana. Vammaisten henkilöiden elämän kannalta keskeisiä, jopa elämän mittaisia palveluja kilpailutetaan siis käytännössä ilman, että he voivat itse tähän menettelyyn vaikuttaa. Erityisesti asumispalvelujen kilpailutuksista löytyy tästä maasta valitettavasti myös surullisia esimerkkejä. Kilpailutus, joka tapahtuu pääosin hintakriteereillä ja varmistamatta osallisuuden toteutumista, aiheuttaa tarpeettomia ongelmia palvelujen käyttäjille ja heidän läheisilleen. Myös kilpailutettujen palvelujen laadusta on tullut kritiikkiä, ja esimerkiksi palveluista vastaavan henkilökunnan ja puitteiden vaihtuvuus lisäävät tarpeettomasti epävarmuutta vammaisen arjessa. Oman kodin tulisikin olla turvasatama, ja näin ei valitettavasti nyt aina ole. Tosielämän esimerkki, arvoisa puhemies: Ikääntynyt kehitysvammainen oli asunut vanhempiensa luona, kunnes nämä ikääntyivät niin, että hänen oli muutettava toisaalle. Asteittain totutellen ja tutustuen hän pääsi muuttamaan turvalliseen ja luotettavaksi koettuun asumisyhteisöön. Juuri kun hän oli kotiutunut uuteen kotiinsa, kilpailutettiin palvelu hänen altaan ja edessä oli jälleen muutto aivan toisenlaisiin, tuntemattomiin olosuhteisiin. Kun asiasta kunnalta tiedusteltiin, vastauksena oli lakoninen vetoaminen hankintalakiin. Ihmisoikeuksia ei mainittu, tuskin ajateltiinkaan. Tällaisia tapauksia on, arvoisa puhemies, liikaa. Jokainen tilanne on yksilöllinen, ja niihin tulee voida vastata nykyistä paremmin. Kilpailutukset voivat tietenkin tuottaa myös hyviä tuloksia, mikäli osaaminen kilpailutuksen tekoon tarkoituksenmukaisesti on kunnossa, mutta erot laadussa vaihtelevat esimerkiksi alueellisesti suuresti. Nyt on kuitenkin kyse siitä, että meidän on varmistettava oikeus itsemääräämiseen ja omaan kotiin kaikille. Nykyinen hankintalainsäädäntö ei sitä valitettavasti auta. Tämä tarkoittaa, että lakia on muutettava. Yli 70 000 ihmistä on nyt myös kansalaisaloitteella muutosta esittänyt, ja meidän täytyy huoliin täällä eduskunnassa tavalla tai toisella vastata. Arvoisa puhemies! Nyt käsittelyssä oleva kansalaisaloite on vammaisjärjestöjen johdonmukaisen yhteistyön tulosta. Siitä tuli vammaisten henkilöiden ja heidän läheistensä näkyvä ja kuuluva liike. Sen taustalla ovat vammaisten henkilöiden ja heidän läheistensä kokemat kohtuuttomat tilanteet. Aloitteessa vedotaan myös vuonna 16 Suomessakin ratifioituun YK:n vammaisten oikeuksia koskevaan yleissopimukseen, joka korostaa vammaisten ihmisten yhdenvertaisuutta ja osallisuutta kaikessa päätöksenteossa. Sopimuksen mukaan vammaisella itsellään on esimerkiksi oikeus valita asuinpaikkansa eikä häntä saa velvoittaa käyttämään tiettyä asumisjärjestelyä. Erityistä painetta asiaan puuttumiseksi tekee myös meneillään oleva sote‑ ja maakuntauudistus, joka on tuomassa merkittävät säästövelvoitteet ja rahoitusvajeen näihinkin palveluihin. Ei ole kaukaa haettua ajatella, että hintakriteeri tulee korostumaan keskeisten vammaispalvelujenkin kilpailutuksissa edelleen ja epävarmuus palvelujen laadusta ja saatavuudesta tulee kasvamaan suuresti sote‑ ja maakuntauudistuksen myötä. Näin siis, ellemme me tässä salissa asiaan muutosta tee. Olisikin tärkeää, että käsittelisimme aloitteen laajalti täällä eduskunnassa ja tarkastelisimme ylipäätään keskeisten palvelujen järjestämistä ihmisoikeuksien ja osallisuuden näkökulmista. Riippumatta siitä, miten palvelut on hankittu, on niiden laatu varmistettava ja sitä valvottava. Myös vammaispalvelulakia ollaan uudistamassa, ja esimerkiksi itsemääräämisoikeuteen liittyvät teemat nousevat esiin myös sitä kautta. Tämäkin kannattaisi huomioida kansalaisaloitteen käsittelyssä.