Puhuja: Pekka Puska
Puolue: kesk
Päivämäärä: 2018-04-05 Arvoisa puhemies! On todella erittäin hyvä, että kansalaisaloitteen muodossa tämä aivan ilmeinen kentällä oleva epäkohta on tuotu tänne ja esille. Kysymys on todellakin hyvin monia vaikeavammaisia koskevasta tärkeästä ja ihmisoikeuksiinkin liittyvästä asiasta. Aloitteen taustana on, kuten jo kuultiinkin, että kentällä on havaittu, kuinka joulukuussa 2016 hyväksytty hankintalaki on tuonut esille todella kipeitä ongelmia erityisesti vammaisten palvelujen suhteen eri puolilla maata. Epäkohtia on havaittu etenkin vaikeavammaisten palveluasumisen ja pitkäaikaisen henkilökohtaisen avun suhteen, ja on tuotu esille, että kun kaupungit nyt kilpailuttavat palvelut, valinta kohdistuu usein vain hinnan perusteella ja suuriin palveluntuottajiin. Vammaiset ja heidän läheisensä ovat tällöin usein olleet osattomia itseään koskevissa palvelupäätöksissä. Heillä ei ole ollut vaikutusmahdollisuutta eikä keinoja itseään koskevissa ratkaisuissa. Ongelmana on myös palveluntuotta-jien vaihtuminen kilpailukausittain. Näiden epäkohtien korjaamiseksi on syntynyt tämä kansalaisaloite, joka siis tähtää siihen, että elämänmittaisten ja välttämättömien palvelujen järjestäminen jätettäisiin kuntien kilpailutuksen ulkopuolelle. Sen sijaan vammainen voisi itse valita alueella olevista palveluista oman tilanteensa mukaan esimerkiksi henkilökohtaisen budjetin tai asiakassetelin avulla. Tällainen menettely vastaisi siis soten valinnanvapauslaissa suunniteltua järjestelmää, eli sen sijaan, että palvelujärjestäjä kilpailuttaisi isoja tuottajia, vammaiset itse tekisivät henkilökohtaisen budjetin tai asiakassetelin avulla valinnan ja näin kilpailuttaisivat auktorisoituja tuottajia oman tilanteensa mukaan. Tällainen menettely vastaisi siis myöskin paljon paremmin YK:n vammaissopimuksen tavoitteeseen vammaisten itsemääräämisoikeudesta. Tässä asiassa on tehty taustaselvitystä ja kiinnitetty huomiota siihen ja sanottu, että hankintalaki tai sosiaalipalveluja koskeva lainsäädäntö eivät olisi esteenä vammaisen henkilön yksilöllisen tarpeen mukaisten palvelujen järjestämiselle ja että sekä sosiaalihuoltolaki että vammaispalvelulaki itse asiassa velvoittaisivat yksilöllisen tarpeen huomioon ottamiseen ja että sosiaalihuollon lainsäädäntö velvoittaa kiinnittämään erityistä huomiota elin-ikäisten ja pitkäaikaisten palvelujen jatkumiseen. On sanottu, että kunnan pitäisi nykyiselläänkin kuulla asiakasta ja tarvittaessa hänen läheisiään. Tässä näyttää todellakin olevan epäselvyyttä lakipykälien ja niiden tulkinnan suhteen, ja kun juridiikkaa on selvitetty, niin on myös sanottu, että laki ei pakottaisi kuntia kilpailuttamaan, niin kuin on tapahtunut, vaan kysymys on lain soveltamisen ongelmista kunnissa ja myöskin vammaispalvelulain ja hankintalain suhteessa. Arvoisa puhemies! Kun ongelma on aivan ilmeinen ja kysymys on kentällä ja kunnissa laajasti koetusta ja inhimillisesti tärkeästä ongelmasta, on erittäin hyvä, että asia on tuotu tänne eduskuntaan. On tärkeää, että täällä valiokunta nyt sitten perehtyy huolella tilanteeseen, kuulee niin vammaisten edustajia kuin muitakin asiantuntijoita, ja tämän selvityksen jälkeen tuodaan meille tänne eduskunnan saliin pätevä selvitys siitä, mikä on tilanne yleensä ja mikä todella on tilanne lakipykälien ja niiden tulkinnan suhteen, ja sen perusteella sitten tuodaan