Puhuja: Sirkka-Liisa Anttila
Puolue: kesk
Päivämäärä: 2018-12-17 Arvoisa puhemies! Ilmastonmuutos haastaa sekä ruuantuotannon että metsätalouden. Kasvukausi meillä voi pidentyä, mutta haitat tulevat ylittämään hyödyt. Maa- ja metsätalouden rooli ilmastonmuutoksen torjunnassa on tärkeä juuri metsiemme ja peltojemme hiilensidontakyvyn takia. Luonnonvara-alan tutkimus tuottaa ilmastonmuutoksen torjumiseen tarvittavaa tietoa laajasti metsiin, ruokaan, vesistöihin ja kasvinsuojeluun liittyen niin elinkeinotoiminnan kuin meidän päätöksentekijöidenkin tärkeisiin tarpeisiin. Tapasin tänään linja-automatkalla toimittajan, joka oli käynyt Luken Jokioisten-yksikössä tänään. Hän oli täysin vakuuttunut siitä, että siellä tehdään erinomaista tutkimustyötä. Hän kuuli, kuinka Suomessa on Luken tutkimuksella löytymässä uusia mahdollisuuksia esimerkiksi antibioottien korvaamiseen hyönteisiä hyödyntäen. Monilla bio- ja kiertotalouden toimialoilla on myös vahvaa kasvua, jonka tueksi tarvitaan vahvempaa tutkimuspohjaista tietoa tukemaan biotalousinvestointeja. Tutkimus palvelee siis niin meitä päätöksentekijöitä kuin eri elinkeinoja, siis maa- ja metsätaloutta, metsäteollisuutta, luontomatkailua ja niin edelleen. Ilmastonmuutos ja sen vaikutukset ovat myös laajasti kansalaisia kiinnostava aihe. Tässä tilanteessa, kun luonnonvara-alan tutkimusta tarvitaan entistä enemmän, pidän erittäin huonona sitä viime vaalikauden valtioneuvostossa syyskuussa 2013 jolla siirrettiin tutkimuslaitosten tutkimusrahat yhteen pussiin Suomen Akatemiassa toimivan strategisen tutkimuksen neuvoston jaettavaksi. Esimerkiksi maa- ja metsätalouden tutkimusrahoja on siirretty tämän vaalikauden aikana 79,2 miljoonaa euroa muihin tarkoituksiin ja siitä takaisin on saatu vain 4 miljoonaa euroa. Tämä on kerta kaikkiaan käsittämätön yhtälö. Väite, ettei Luonnonvarakeskus olisi onnistunut tutkimusrahahankkeissaan, on perätön selitys. Totuus on se, etteivät valtioneuvoston tutkimusstrategian aihealueet ole mahdollistaneet tutkimushakuja. Suomella ei ole varaa jättää luonnonvara-alan tutkimusrahoitusta Suomen Akatemian vastuulle. Se on nyt nähty. On äärimmäisen tärkeää, että ministerit nyt selvittävät mahdollisuutta saada maa- ja metsätalouden elintärkeät tutkimusrahat pois Suomen Akatemialta takaisin ministeriöiden tutkimustarpeisiin. Siellä voi olla sitten neuvottelukunta, joka päättää niiden käytöstä. Tämän on pakko onnistua, koska meillä ei ole varaa ilmastonmuutoksen torjunnassa luopua tutkimuksen tekemisestä. Päinvastoin tätä tutkimustyötä tulee merkittävästi lisätä. Luonnonvara-ala siis tarvitsee omat tutkimusrahat ja oman momentin ao. pääluokkiin, ja näin on muun muassa muissa Pohjoismaissa. Arvoisa puhemies! Lopuksi haluan vielä sanoa muutaman ajatuksen eduskunnan työtavoista ja keskustelukulttuurista, kun olen saanut tätä foorumia ja tätä keskustelua seurata yli 30 vuotta: Eduskuntahan on Suomen arvokkain kansanvallan foorumi, missä me kansanedustajat käymme tärkeimmät poliittiset keskustelumme. Meidän edustajien tehtävänä on palauttaa istuntosalikeskusteluihin niille kuuluva arvokkuus ja toinen toistemme kunnioittaminen. Tässä on jo tänä syksynä minusta aika hyvin edistyttykin. Erilaiset näkemykset ja mielipiteet kuuluvat politiikkaan, mutta niiden esittäminen voi tapahtua arvokkaasti ja asiaperusteisesti. Tahallinen väärin ymmärtäminen ja henkilökohtaisuuksiin meneminen ja sättiminen eivät kuulu arvokkaaseen käytökseen, mutta ihmiset eivät myöskään halua katsella ja kuunnella sellaista keskustelua. Jos me emme itse esiinny arvokkaasti, on meidän turha odottaa muidenkaan eduskuntatyötämme arvostavan. Poliittisesta keskustelusta on tullut liiaksi pintaliitoa. Nyt, arvoisa puhemies, olen tätä aika paljon miettinyt ja tullut siihen lopputulokseen, että pitkät debattiosuudet keskustelussa mahdollistavat tämän pintaliidon. Siksi toivon, että debattikeskusteluosuuksia harkitaan lyhennettäväksi ja että varsinaisia, hyvin argumentein perusteltuja puheenvuoroja saadaan lisää. Kaipaan politiikassa paljon syvällisempää pohdintaa kuin mihin me täällä yllämme, varsinkaan näissä debattiosuuksissa. Niitäkin tarvitaan, mutta minusta niitä on tällä hetkellä ehkä vähän liikaa. Meidät on valittu tekemään päätöksiä kansakunnan parhaaksi. Olemmehan me yhdessä rakentaneet yhden maailman menestyneimmistä hyvinvointivaltioista, jonka korjausta parhaillaan teemme. Se edellyttää meiltä keskinäiseen luottamukseen perustuvaa yhteistyökykyä, sivistynyttä käytöstä ja aitoa tahtoa. — Kiitoksia.