Puhuja: Kari Kulmala
Puolue: sin
Päivämäärä: 2018-03-13 Arvoisa puhemies! Suomen ensimmäinen keskipitkän ajan ilmastopolitiikan suunnitelma konkretisoi päästökaupan ulkopuolisen sektorin eli niin sanotun taakanjakosektorin päästövähennystoimet vuoden 2030 tavoitteiden saavuttamiseksi. Mielestäni tämä suunnitelma on tärkeä. Suomen tulee jatkaa edelläkävijän roolissaan kunnianhimoista ilmastopolitiikkaa kasvupotentiaalin realisoimiseksi, kuitenkin oman maan etu edellä. Suunnitelmassa todetaan sen olevan merkittävä askel kohti hiilineutraaliutta. Hiilineutraalius tarkoittaa sitä, että päästöt ja nielut ovat tasapainossa. Taakanjakosektorin merkittävin päästövähennyspotentiaali on liikenteessä. Tavoitteena onkin edistää vähähiilistä liikennettä tukemalla täyssähköautojen hankintaa ja kaasu- tai etanolikonversion tekemistä vanhoihin autoihin. Valtion tämän vuoden budjetissa onkin tähän 6 miljoonan euron määräraha sekä 8 miljoonaa euroa ajoneuvojen romutuspalkkiokokeiluun. Mielestäni tämä on oikea ja riittävä satsaus tässä vaiheessa. Julkisen sektorin tulee toimia ensi sijassa kehityksen mahdollistajana, esteiden poistajana ja yhteensopivuuden tukijana, ei yksityisen ajoneuvon omistajan. Maatalouden osuus taakanjakosektorin päästöistä on noin 20 prosenttia. On tärkeää edistää tutkimushankkeita, joilla saadaan lisää tietoa tehokkaimmista menetelmistä sitoa hiiltä maaperään. Orgaanisen aineksen hajotusmekanismeja säätelevät tekijät eri ympäristö- ja maaperäolosuhteissa ja maaperän hiilivarastojen mittaaminen ovatkin edelleen ajankohtaisia tutkimuskohteita. Tässäkään asiassa ei kuitenkaan pidä sortua hysteriaan vaan tukea maataloutta koko Suomen alueella. Hallitusohjelmaan sisältyy tavoite yhdyskuntajätteen kierrätysasteen nostamiseksi 50 prosenttiin. Pitkällä tähtäimellä kierrätyksen lisääntyminen ja siirtyminen kohti kiertotaloutta vähentävät kasvihuonekaasupäästöjä, ja tämä onkin mielestäni Suomessa hyvin ymmärretty. Se, että ruokahävikin osuus kotitalouksissa on noin 30 prosenttia, pitäisi myös ymmärtää, ja ennen kaikkea tuota hävikkiä pitäisi vähentää. Puun korjuu on Suomessa erittäin tärkeää, kuten edustaja Hoskonen juuri äsken kertoi. On selvää, että puun korjuun lisäyksellä voi olla myös haitallisia vaikutuksia luonnon monimuotoisuuteen ja vesistöihin. Selvityksen mukaankin vaikutukset riippuvat siitä, miten mahdolliset lisähakkuut toteutetaan, minkälaisiin jakeisiin energiapuun korjuu kohdentuu ja minkälaisia toimenpiteitä haitallisten vaikutusten ehkäisemiseksi toteutetaan. Suomen metsissä on tällä hetkellä enemmän puuta kuin koskaan 1800-luvun alun jälkeen. Tämä ei ole uskomus tai luulo vaan tutkittua tietoa. Metsämme myös kasvavat enemmän kuin koskaan aiemmin. Pelkästään 50:n viime vuoden aikana metsien kasvu on tuplaantunut 50 miljoonasta kuutiometristä yli 100 miljoonaan kuutiometriin. Tämäkin on tutkittua tietoa. Tämä puuston kasvu ei ole tullut sattumalta tai vahingossa, koska fakta on myös se, että 25 viime vuoden aikana metsiin on investoitu liki 10 miljardia euroa. Kun metsämme kasvavat, ne sitovat hiilidioksidia ilmasta. Tästä syystä metsät ovat tehokas keino ilmastonmuutoksen torjunnassa. Metsien hiilivarasto kasvaa, kun puuta hakataan kasvua vähemmän. Kasvusta meillä hyödynnetään tällä hetkellä vain noin kaksi kolmasosaa. Kansallinen tahtotilamme tässä ilmastonmuutoksen keskellä on kuitenkin, että hyvinvointiamme tullaan lisäämään metsiä ja puuta tehokkaasti hyödyntämällä. Jos metsien hakkuita nostetaan nykyisestä mutta kasvu säilyy hakkuita korkeampana, metsät ovat edelleen hiilinielu. Uhkaavatko kasvavat hakkuut ja metsänhoito metsäluonnon monimuotoisuutta? Eivät, jos asiat hoidetaan fiksusti. Luonnonvarakeskuksen ja Suomen ympäristökeskuksen mukaan metsäluonnon monimuotoisuuden edistämisessä tärkeintä ovat kuollut puu, järeät, elävät säästöpuut sekä kulotus. Tutkijoiden mukaan monimuotoisuudesta pystytään huolehtimaan, vaikka hakkuita nostettaisiin merkittävästikin. Tämäkin on tutkittua tietoa eikä pala kulotuksessakaan.