Puhuja: Li Andersson
Puolue: vas
Päivämäärä: 2018-12-17 Hallitus on pääsemässä työllisyystavoitteeseensa. Sen lisäksi saimme lukea tuoreita uutisia siitä, kuinka hallitus aikoo lyhentää valtionvelkaa noin miljardin edestä. Nämä ovat kaikki hyviä ja tervetulleita uutisia, mutta samalla yhä useampi suomalainen ihmettelee, milloin on luvassa hyviä uutisia suomalaisille pienituloisille. Tämä hallitus on leikannut sosiaaliturvasta monin tavoin. Ansiosidonnaista työttömyysturvaa on lyhennetty, työttömyysturvan ehtoja on tiukennettu, sosiaali‑ ja terveydenhuollon asiakasmaksuja sekä lääkkeiden ja matkojen omavastuita on korotettu. Aktiivimallin seurauksena noin 39 prosenttia työttömistä saa alennettua työttömyysturvaa, ja tämän lisäksi on jäädytetty sosiaaliturvan indeksit koko vaalikauden ajan. Yhteenlaskettuna hallitus on pelkästään indeksijäädytyksillä säästänyt noin 300 miljoonaa kaikista heikoimmassa asemassa olevien pienituloisten työttömien, eläkeläisten, vammaisten, rintamalisiä saavien ja lapsiperheiden kustannuksella tämän vaalikauden aikana. Näitä leikkauksia on perusteltu huonolla taloustilanteella ja menosäästöjen pakollisuudella, mutta nyt kun taloustilanne on parantunut ja liikkumavaraa on, ei muutosta tähän linjaan kuitenkaan tehdä. 69 miljoonaa olisi tämän indeksijäädytyksen lopettamisen kustannus ensi vuoden osalta, ja 300 miljoonalla saisi korvattua sen, mikä pienituloisilta on otettu tämän vaalikauden aikana. Petteri Orpo vastaa mielellään tähän kritiikkiin varoittamalla jakovaarasta, sanomalla, että pysyviä menolisäyksiä ei saisi tehdä pienituloisten aseman parantamiseksi. Samalla hän kuitenkin unohtaa kertoa, että tämä hallitus on päättänyt mittavista veronkevennyksistä hyvätuloisten aseman parantamiseksi jopa siinä määrin, että Valtiontalouden tarkastusvirasto on suositellut tiukempaa finanssipoliittista linjaa. Nämä talouspoliittiset painotukset ovat puhtaita arvovalintoja. Hallituksen arvomaailmaa kuvastaa, että pienituloisten aseman parantaminen on tärkeysjärjestyksessä viimeisellä sijalla. Kun taloudessa menee huonosti, te leikkaatte pienituloisilta, ja kun taloudessa menee hyvin, te teette saman. Tästä ajattelutavasta voi käyttää esimerkkinä sitä, että suurituloisia hallituksen mielestä pitää aina kannustaa antamalla heille lisää rahaa mutta pienituloisia pitää aina kannustaa leikkaamalla heidän rahojaan. Vaarana on, että nyt nähtävä taloudellinen nousu jää lyhyeksi. Ennusteet tuleville vuosille näyttävät heikommilta. Siksi viisas hallitus keskittyisi nyt myös Suomen elinkeinoelämän, tasa-arvon ja työllisyyden kannalta keskeisiin rakenteellisiin uudistuksiin. Vanhempainvapaajärjestelmän uudistaminen, oppivelvollisuusiän pidentäminen, yritystukien uudistaminen ja sosiaaliturvan uudistaminen ovat kaikki tärkeitä uudistuksia, joilla sekä lisätään hyvinvointia että vahvistetaan työllisyysastetta. Mutta näistä hallitus ei ole saanut aikaan ensimmäistäkään. Sen sijaan se on toteuttanut tulonsiirtoja niin kiky-sopimuksen kuin veronalennusten ja ‑leikkausten muodossa ja laittanut kaikki paukut sellaisen sote-uudistuksen aikaansaamiseen, jonka ennakoidaan kasvattavan sosiaali‑ ja terveydenhuollon menokehitystä jopa miljardeilla verrattuna nykyiseen kehitykseen. Siinäpäs vasta sitä kestävyysvajepolitiikkaa.