Puhuja: Sari Tanus
Puolue: kd
Päivämäärä: 2018-04-05 Käsittelyssä on kansalaisaloite vammaisten henkilöiden välttämättömän avun ja tuen kilpailuttamisen lopettamisesta. Aivan ensiksi haluan lausua kiitokseni tämän kansalaisaloitteen vireillepanijalle Markku Virkamäelle, Vammaisfoorumi ry:lle, kehitysvamma-alan asumisen neuvottelukunnalle, niille yli 30 järjestölle, jotka ovat olleet mukana, ja niille 72 059 kansalaiselle, jotka ovat kannattaneet aloitetta. Keskusteltuani useaan kertaan aloitteen tekijöiden kanssa olen vakuuttunut aloitteen tärkeydestä. Aloitteen tavoitteenahan on lopettaa vammaisten henkilöiden välttämättömän avun ja tuen kilpailuttaminen. Kansalaisaloite vaatii julkisia hankintoja koskevaan lakiin tarkennusta. Hankintalain mukaista kilpailutusta ei tule soveltaa koko elämän mittaisten asumista, henkilökohtaista apua ja puhevammaisten tulkkausta koskevien palveluiden hankintaan. Vammaisille ihmisille on erittäin tärkeää, että hoitosuhteet ovat pitkäkestoisia. Pysyvällä henkilöstöllä on parempi kyky vuorovaikutukseen, kommunikaatioon ja yhteistyöhön. Tuttu läheinen hoitaja vierellä luo turvallisuudentunteen ja mahdollistaa hoidon vaikuttavuuden. Vammaisten palveluiden kilpailuttamisella estetään sujuvan, pysyvän arjen toteutuminen. Lisäksi on huomattava, että kilpailuttaminen rikkoo vammaisten henkilöiden ihmisoikeuksia ja Suomi on ratifioinut YK:n vammaisten henkilöiden oikeuksia koskevan yleissopimuksen ja tämä toiminta on sen vastaista. Kilpailutusmenettely onkin vammaisten ihmisten palveluiden järjestämisen keskeinen kipukohta. Se on välttämätön tapa järjestää vammaisten henkilöiden elämän mittaisia välttämättömiä avun ja tuen tarpeiden palveluja. Ei myytävänä ‑kansalaisaloite on vammaisten ihmisten kansalaisliike. Vammaiset ja heidän läheisensä ovat aloitteen avulla tuoneet kokemuksensa oikeuksiensa loukkauksista meidän kaikkien tietoisuuteen. Nykytilanteessahan palveluiden käyttäjällä ei ole osallisuutta kilpailutusmenettelyssä. Hankintalaki tarjoaa asianosaisuuden vain kunnille ja Kelalle tilaajina sekä palvelun tuottajille. Varsinainen palvelun käyttäjä on ikään kuin sivullinen itseään koskevissa päätöksissä. Kilpailuttamismenettelyssä vammaisilla henkilöillä ja heidän läheisillään ei ole myöskään oikeussuojaa. Näin ei länsimaisessa oikeusvaltiossa voi olla. Tähän tarvitaan muutos, ja meillä tässä salissa istuvilla on mahdollisuus tuo muutos tehdä. Vammaiselle ihmiselle joutuminen syrjään oman elämän ratkaisuista aiheuttaa suurta voimattomuutta ja usein myös ahdistusta. Se syö myös hyvinvointia, usein myös työ- ja toimintakykyä niin vammaisten itsensä kuin heidän läheistensäkin osalta. On kyse ihmisten jaksamisesta arjessa niin kotona, yrittäjinä kuin ehkä työelämässäkin. Se, mitä tässä salissa voimme tehdä, on, että annamme näille ihmiselle päätäntävallan heitä itseään koskevissa kysymyksissä. Kyseessähän on heidän elämänsä. Pysyvät ihmissuhteet ovat tärkeitä meille kaikille. Suomessa ei riittävästi tunnisteta elämänmittaisiin palveluihin sisältyvien pysyvien ja jatkuvuuteen tähtäävien ihmissuhteiden ratkaisevaa merkitystä. Tämä näkyy niin asumispalveluiden, henkilökohtaisen avun kuin kuntoutuspalveluidenkin kilpailutuksissa. Henkilöstön kyvykkyys ihmissuhteisiin, kommunikaatioon ja vuorovaikutukseen sekä yhteistyöhön on keskeinen tekijä todellisessa vaikuttavassa palvelussa. Kilpailutuksen aiheuttamat jatkuvasti vaihtuvat tärkeät ihmissuhteet heikentävät vammaisten henkilöiden ja heidän läheistensä elämänlaatua ja ovat myös turvallisuusriski. Kilpailuttamismenettelyllä aiheutetaan myös merkittäviä lisäkustannuksia, kun ajattelemme erikoissairaanhoitoa. Esimerkiksi vaikeasti kehitysvammaisista noin 25:llä, jopa 50 prosentilla, ja 30 prosentilla autismin kirjon henkilöistä on liitännäissairautena epilepsia. Epilepsian kohtaustasapainon järkkyminen, samoin kuin esimerkiksi diabeteshoidon mitätöityminen tai puhevammaisen henkilön tai mielenterveyden haasteissa olevan henkilön siirtäminen laitoshoitoon aiheuttaa inhimillisten kustannusten lisäksi paljon kustannuksia myös veronmaksajille. Huonoilla tai vaihtuvilla palveluilla voidaan tuhota myös lapsuudenkodissa ja erikoissairaanhoidossa sekä koulussa tai näiden yhteistyönä tehtyä perustyötä ja samalla merkittävät yhteiskunnalliset investoinnit. Nämä erikoissairaanhoidon kustannukset eivät näy kuntien vammaispalvelujen kustannuksissa lainkaan. Toivon, että Ei myytävänä ‑kansalaisaloite saa sille kuuluvan arvon. Se on tärkeä viesti vammaisilta ja heidän läheisiltään. Kansalaisaloitteen esittämä lisäys hankintalakiin tulee hyväksyä. On tärkeää löytää ulospääsy nykyisestä kilpailuttamismenettelystä kestävämpään järjestämistapaan. Arvoisa puhemies! Kansainvälisen ja kansallisen vammaisliikkeen keskeinen tunnuslause on: ”Ei mitään meistä ilman meitä.”