Puhuja: Ville Niinistö
Puolue: vihr
Päivämäärä: 2018-02-28 Tämä hallitus ei ole kuunnellut opettajien hätähuutoa maamme koulutuksen tilasta. Tässäkin keskustelussa pääministeripuolue vähätteli opettajien huolia, joten siksi haluan antaa ensin ääneni heille: ”Opettajat niin kouluissa kuin päiväkodeissa ovat ahdingossa. Aika ei riitä lisääntyvään työmäärään millään, ja uupumus uhkaa monia. Palkka ei myöskään vastaa tehtyä työtä ja on aivan liian alhainen.” ”Opettajat ovat aivan äärirajoilla. Todella moni harkitsee alanvaihtoa. Itse vaihdankin alaa, sillä olen kyllästynyt nykymenoon.” ”Luokkakoot ovat kasvaneet: enemmän levottomuutta, oppilaat saavat vähemmän omalle tasolleen sopivaa oppiaineen eriyttämistä ja erityisapua, mikä johtaa oppitulosten ja itsetunnon heikkenemiseen.” ”Joka vuosi useamman nuoren kanssa mietitään, voiko hän aloittaa lukio-opinnot perheen heikon taloudellisen tilanteen takia.” Näin siis miettivät Suomen opettajat ja lastenhoitajat tänä päivänä tässä maassa, jossa on sata vuotta rakennettu hyvinvointia koulutuksen varaan. Tämä on hätähuuto, ja sitä on hallituksenkin kuunneltava. Hallituksen kovien koulutusleikkausten lisäksi opettajien jaksamista nakertavat myös kiky-leikkaukset. Tänään on Helsingin yliopistossa historiallinen lakko. Opettajat ja professorit protestoivat paitsi palkkaneuvottelujen tilaa myös hallituksen politiikkaa: satojen miljoonien eurojen leikkausten, irtisanomisten ja yliopistojen autonomian nakertamisen seurauksia. Tämän hallituksen koulutuspolitiikka on ollut täysi fiasko. Nyt on hallituksenkin vihdoin aika herätä. Koulutuksesta leikkaaminen ei ole uudistamista, se on selän kääntämistä maamme tulevaisuudelle ja lapsillemme. Arvoisa puhemies! Suomi on noussut köyhyydestä panostamalla koulutukseen ja tasa-arvoon. Koulutusasteen nostaminen on ollut Suomen koulutuspolitiikan pitkä linja aina tähän hallitukseen saakka. Aivan niin kuin SDP ryhmäpuheenvuorossaan sanoi, sen pitäisi olla tavoite tänäkin päivänä, mutta se ei ole tavoite tälle hallitukselle. Hallitus on leikannut tavalla, joka murentaa tasa-arvoisen oppimispolun perustaa. Lapsiasiavaltuutetun mukaan voimme puhua jo rakenteellisesta välinpitämättömyydestä. Hallitus tekee lasten luokkayhteiskuntaa silmiemme edessä. Vihreät eivät hyväksy koulutuksen eriarvoistumista. Hyvä oppimispolku kuuluu jokaiselle lapselle. Asiantuntijat ovat kritisoineet erityisesti hallituksen päätöstä lopettaa lasten tasa-arvoinen oikeus päivähoitoon. On julmaa jakaa lapsia kahteen kastiin vanhempien työtilanteen perusteella. Se tuo osalle lapsista ja heidän vanhemmilleen häpeäleiman, ja se osuu pahiten kaikkein heikoimmassa asemassa oleviin, juuri heihin, jotka tarvitsevat oppimispolullaan eniten tukea. Tämä häpeällinen leikkaus on peruttava, ja lasten eriarvoistumisen kehitys on käännettävä. Koulutusta on vihdoin alettava kehittämään lasten omista lähtökohdista. Arvoisa puhemies! Vihreät esittivät eilen oman esityksensä lasten luokkayhteiskunnan torjumiseksi ja tasa-arvoisen oppimispolun vahvistamiseksi. Siinä keskeisiä avauksia olivat kaksivuotinen esiopetus jo 5-vuotiaista alkaen, peruskoulun tuntimäärän lisääminen, oppivelvollisuuden jatkaminen toiselle asteelle sekä maksuttomuus varhaiskasvatukseen ensin 5-vuotiaille ja seuraavaksi siitä alaspäin sekä toisen asteen opiskelun maksuttomuus. Tavoitteeksi on asetettava se, että jokainen nuori suorittaa laadukkaan vähintään toisen asteen tutkinnon, ja tähän päästään sillä, että autetaan nuoria aivan siellä oppimispolun alussa, jotta kukaan ei jää matkan varrella syrjään. Ensiaskel tässä muutoksessa on kuitenkin Sipilän hallituksen leikkausten peruminen. Opettajien ääntä on kuunneltava, olosuhteet on ensin laitettava kuntoon. Päiväkoteihin, kouluihin ja toiselle asteelle tarvitaan enemmän opettajia ja lastenhoitajia, hyvät opetustilat, riittävä erityisopetuksen ja opinto-ohjauksen tuki sekä pienemmät ryhmäkoot. Tämä oppimispolun perusta on rapautunut, ja se on ensin laitettava kuntoon. Mutta mitä tekee hallitus? Esimerkiksi kokoomus ei opetusministeripuolueena voi väittää muuttavansa koulutuspolitiikkansa suuntaa, ellei se ensin ole valmis edes korjaamaan sitä, mitä se on itse rikkonut. Tehdyt virheet on ensin myönnettävä. Ne on myönnettävä, jotta ne voidaan korjata. Jos niitä ei myönnetä, niin ei päästä edes korjaamaan.