Puhuja: Hannu Hoskonen
Puolue: kesk
Päivämäärä: 2018-04-05 Euroopan unionin velvoittama direktiivihän tietenkin on suomalaiseen lainsäädäntöön implementoitu hankintalailla, ja siitä on tehty ihan ansiokas selontekokin. Eli lainsäädäntöpohja siinä mielessä on täysin kunnossa, eikä ole mitään moitittavaa. Mitä tulee sitten näihin erilaisiin kilpailutuksiin, joilla vammaispalveluja on kilpailutettu eri kunnissa, niin omasta kokemuksestani tiedän, että monesti ne kilpailutukset ovat olleet erittäin onnistuneita ja tuottaneet hyvän lopputuloksen, mutta ikävä kyllä on myös niitä huonon lopputuloksen tuoneita kilpailutuksia, vammaisten kannalta erittäin ikäviä lopputuloksia, ja tällaisista kilpailutuksen lopputuloksista pitää päästä kaikin keinoin irti. On syytä muistaa se, että kunta voi omalla toiminnallaan tietenkin pyrkiä siihen ja toimia niin, että esimerkiksi annetaan palveluseteleitä, joilla vammainen voi hankkia tarvitsemiaan palveluita rajaten sen palvelun pyytämisen sillä keinoin kuin hän itse parhaaksi katsoo. Se on varmasti kaikkien kannalta paras ratkaisu. Ja sitten kun mennään tähän uuteen sote-uudistukseen, mikä on tulossa, niin niissä olosuhteissahan sitten, kun palvelusetelien käyttö tulee tulee todella paljon paljon yleisemmäksi ja lainvoimaiseksi reilusti, se avaa sen mahdollisuuden, että palvelusetelin käytössä voidaan todellakin sitten käyttää näitä kaikkia keinoja mahdollisimman hyvin hyväksi. Kun kilpailutetaan erilaisia kuntien palveluita, vaikka vammaispalveluja, niin siinä kaikkein tärkein seikkahan on se, että tarjouspyynnöt tehdään hyvin ja perusteellisesti korostaen palvelun laatua. Olen nähnyt monta sellaista tarjouskilpailua, jotka on todella hoidettu viimeisen päälle hyvin ja laatupisteytykset on hoidettu esimerkillisesti. Silloin lopputulos on ollut hyvä ja on saatu syntymään sellainen palvelu, jota asiakas nimenomaan haluaa. Eli hankintaosaamisessa on se iso syy mielestäni monessa monessa tapauksessa siihen, että ei ole päästy toivottuun lopputulokseen, ja palvelunsaaja on sitten kärsinyt tästä huonosta kilpailutuksesta ja varsinkin niistä laatukriteereistä, joita on tehty. Tähän kannattaisi kunnissa kiinnittää yhä enemmän huomiota. Esimerkiksi kotikunnassani on käytetty asiantuntevaa palvelua siihen, miten näitä kilpailutuksia tehdään ja miten niiden lopputulokset käydään sitten läpi. Pitää muistaa aina, että näissä julkisissa kilpailuissa, kun kilpailutetaan palveluilta, on sitten myös se mahdollisuus, että kilpailun hävinnyt tekee siitä valituksen markkinaoikeuteen, ja sitten ollaan taas vaikeuksissa, kun joudutaan odottamaan päätöksiä. tämä on tässä suhteessa aivan äärimmäisen tärkeää, että kunnissa kiinnitetään enemmän huomiota hankintaosaamisen. Toinen iso seikka, joka vaikuttaa vammaispalveluihin ja moneen muuhunkin palveluun tietysti, on kuntien taloudellinen tilanne. Se on jäänyt tässä keskustelussa mielestäni liian pienelle huomiolle. Kuntien taloudellinen tilanne on tällä vaalikaudella parantunut roimasti. Meillä tällä hetkellä — jos oikein muistan — niin sanottuja kriisikuntia on vain muutama kappale. Viimeisen kolmen vuoden aikana on todellakin kuntatalous tervehtynyt hurjaa vauhtia. Mitä lehdistä olen lukenut eri puolilta Suomea, niin lähes kaikissa kunnissa talous on tervehtymässä, kunnat ovat tuottaneet ylijäämää, mikä avaa sitten sen mahdollisuuden, että kunta voi asukkailleen tarjota hyvälaatuisia palveluita ihan omilla rahoillaan, omalla kassallaan, joka on päässyt kertymään hyvin hoidetusta taloudesta. Ja mikäli olen oikein ymmärtänyt tänä päivänä tiedotusvälineissä olleista tiedoista, miten maan talous kehittyy, niin se avaa edelleen hyviä mahdollisuuksia siihen, että kuntien palvelut vain paranevat ja esimerkiksi vammaispalvelut saavat yhä paremmat lähtökohdat ja vammaisille pystytään tarjoamaan hyviä palveluita. On äärimmäisen tärkeää nyt huomata se, että kunnat ovat todellakin avainasemassa ja uudessa sosiaali- ja terveydenhuollon uudistuksessa, mitä parhaillaan tässä talossa käsitellään, varmasti tämä vammaistenkin asia nousee esille sosiaali- ja terveysvaliokunnan käsittelyssä, samoin myös perustuslakivaliokunnan käsittelyssä, koska kysymyshän on sellaisista asioista, jotka ovat meille velvollisuuksia. Ja perustuslain 19 §:n mukaanhan meidän pitää Suomessa turvata kaikille ihmisille laadukkaat sosiaali- ja terveyspalvelut kotiosoitteeseen katsomatta — asuttiinpa sitten Helsingissä tai Utsjoella, sillä ei ole väliä.