Puhuja: Olli-Poika Parviainen
Puolue: vihr
Päivämäärä: 2018-09-04 Arvoisa herra puhemies! Olennainen muutos tosiaan tässä lakiesityksessä on siinä, että maakunta vastaa jatkossa maahanmuuttajien kotouttavista palveluista. Maakunnalle siirtyy vastuu maahanmuuttajien kotouttamisen suunnittelusta, kehittämisestä ja seurannasta. Maakunta yhteensovittaa kotouttamisen suunnittelun yhteen alueensa kuntien kanssa. Esityksen tavoitteethan ovat yleisesti kannatettavia: koulutus- ja työllistymispolkujen nopeuttaminen eri kunnissa, kansainvälistä suojelua saavien pääsy nopeammin tarvittavien palvelujen piiriin, perheiden, lasten ja nuorten monialaisen yhteistyön saaminen nykyistä tehokkaammaksi, maahanmuuttajien osaamisen parempi hyödyntäminen esimerkiksi elinkeinopolitiikassa ja kotouttamispalvelujen vaikuttavuuden ja toimivuuden parantaminen tietenkin myös. Kuten ministeri totesi, kotoutumislaissa säädetyt kotouttamista edistävät palvelut, kuten alkukartoitus, kotouttamissuunnitelma ja kotoutumiskoulutus, pysyvät sisällöllisesti samankaltaisina kuin nykyisinkin. Kunta säilyy jatkossakin keskeisenä kotouttamisen toimijana, eikä nyt annetulla esityksellä muuteta kunnan yleisvelvoitetta vastata kunnan maahanmuuttaja-asukkaiden kotoutumista edistävien palvelujen suunnittelusta ja kehittämisestä paikallisella tasolla. Kasvupalvelu-uudistuksen yhtenä tavoitteena, kuten myös edellisestä keskustelusta huomasimme, on tietenkin siirtää myös nykyisiä viranomaistehtäviä jossain määrin tuotettavaksi yksityisillä markkinoilla. Kotoutumispalvelujen tuottaminen markkinoilla tai esimerkiksi nykyistäkin laajemmin edelleen kolmannen sektorin kanssa — kolmas sektori tuottaa jo nykyään paljon kotouttamispalveluita — voi kehittää toivottavasti myös uusia tapoja tuottaa kotoutumispalveluita ja edistää ylipäätään ihmisten kotoutumista. Tällöin palvelujen ja hankintojen vaikuttavuuden ja laadun seurannan merkitys kuitenkin korostuu. Suomessa on menneinä vuosina ollut tilanteita, että kotouttavat palvelut ovat olleet hyvinkin erilaatuisia ja niitä on tarjottu hyvinkin kirjavasti eri paikoissa, ja olisi varmaan kaikkien etu, että palvelujen korkea laatu turvataan. Koska kotoutumislaki antaa, kuten nykyisin, toiminnalle lähtökohtaisesti pelkät puitteet, määrittelevät maakunnat siis jatkossa hyvin pitkälti ne periaatteet, miten kotouttamista edistäviä palveluita alueella tuotetaan, ja tässä kohtaa korostan seurannan merkitystä. Tällöin palveluita ja erilaisia toimintamalleja voi syntyä esimerkiksi maakunnan paikallisten ominaispiirteiden tai elinkeinorakenteen perusteella. Ja koska kunnat päättävät myös itse, miten kunnan palveluissa huomioidaan kotoutumisen edistäminen ja miten kunnat järjestävät palveluja työmarkkinoiden ulkopuolella oleville maahanmuuttajille, kannattaa myös siihen kiinnittää huomiota. Kotouttamisen poikkihallinnollisuuden vuoksi esitysten yhteiskunnallisten vaikutusten arviointiin liittyy kuitenkin myös haasteita ja selviä riskejä. Kotouttamispolitiikan ja ‑lainsäädännön vaikuttavuus on tällä hetkellä riippuvainen useiden eri hallinnonalojen yhteistyöstä ja toimista. Tietyllä tavalla pitäisi olla se koppi, joka otetaan, jotta palvelut saadaan varmasti järjestettyä parhaalla mahdollisella tavalla. Korostaisin, arvoisa puhemies, myös esimerkiksi esityksen tasa-arvo- ja sukupuolivaikutusten arviointia. Maahanmuuttajanaiset, kuten edustaja Kiurukin totesi, muuttavat Suomeen miehiä useammin perhesyyn takia ja hoitavat lapsia kotona useammin kuin miehet, mikä lisää heidän riskiään jäädä kotoutumispalveluiden ulkopuolelle elämäntilanteeseen soveltuvien palvelujen vähäisyyden ja suomalaisen yhteiskunnan vieraaksi jäämisen myötä. Esimerkiksi Ihmisoikeusliitto painottaa lausunnossaan sukupuolinäkökulmaa: ”Kotoutumistoimet tulee suunnata tasa-arvoisesti sekä miehille että naisille. On tärkeää, että myös muut kuin kansainvälisen suojelun kautta maahan tulleet saavat kotoutumissuunnitelman. Nykyisellään esimerkiksi jotkut avioliiton myötä Suomeen tulleet naiset jäävät kokonaan yhteiskunnan ja sosiaalisten verkostojen ulkopuolelle, erityisesti jos puoliso on esimerkiksi kontrolloiva. Tasa-arvovaikutusten lisäksi olisi tärkeää varmistaa myös laajemmin, että erityisesti haavoittuvassa asemassa olevia maahanmuuttajia, kuten väkivaltaa kokeneita naisia, ohjataan aktiivisesti ja määrätietoisesti sellaisten toimenpiteiden ja palvelujen pariin, jotka vahvistavat heidän osallisuuttaan yhteiskuntaan. Tämä edellyttää viranomaisille annettavaa lisäkoulutusta erityisten väkivallan muotojen, kuten vaikkapa kunniaan liittyvän väkivallan, tunnistamiseksi.” Kiinnittäisin huomiota lopuksi myös siihen, että ilman huoltajaa saapuvat alaikäiset ovat vielä tässä oma kysymyksensä. Kotoutumislain mukaan alaikäiset voivat olla tukitoimenpiteiden piirissä siihen saakka, kunnes he täyttävät 21 vuotta tai kunnes heidän huoltajansa saapuu Suomeen.