Puhuja: Anna Kontula
Puolue: vas
Päivämäärä: 2018-10-23 Arvoisa puhemies! Hallituksen tulevaisuusselonteon ensimmäinen osa oli aikoinaan myönteinen yllätys. Se kuvasi hienosti työelämän muutostrendejä, kuten palveluvaltaistumista, keskituloisten palkkatöiden vähenemistä ja itsensätyöllistäjien määrän kasvua. Se myös ennakoi ansiokkaasti teknologian kehitystä, alustatalouden yleistymistä ja uusia oppimistarpeita. Selonteon eduskuntakäsittelyn yhteydessä vasemmistoliitto linjasi, että työn epävarmistuessa tulee huomiota kiinnittää siihen, että ihmiset saavat kaipaamansa perustan jatkuvuudelle ja elämänhallinnalle muualta. ”On rakennettava koulutus-, verotus-, sosiaaliturva- ja palvelujärjestelmät kokonaan alusta universalismin, matalien kynnysten, joustavuuden ja yksinkertaisuuden periaatteille”, me sanoimme. Arvoisa puhemies! Tämän kaiken jälkeen selonteon toinen osa oli aikamoinen lässähdys. Tilannekuvan päälle piti tehdä tiekartta. Ei tullut edes kompassia. Tuli kevyt työryhmäraportti, jossa ehdotetaan uusien työryhmien perustamista uusien raporttien laatimiseksi. Selonteon toinen osa tuntuu luottavan siihen, että tekoäly tulee ja hoitaa ajattelun puolestamme. Teknologiausko menee niin pitkälle, että teksti sivuuttaa yksityisyydensuojan kaltaiset riskit — siis ne kysymykset, joita päättäjien pitäisi parhaillaan kuumeisesti pohtia. Juuri nyt meillä ei ole tähän varaa. Yhteiskunnan rakentaminen ekologisesti kestäväksi edellyttää myös työn murroksen päättäväistä ohjaamista samaan suuntaan. Kun työ irtaantuu paikasta, voidaan työmatkojen hiilipäästöjä karsia etätyötä lisäämällä. Kun kulutuskulttuurista on tullut ongelma, on palkankorotuksia voitava muuttaa lyhyemmäksi työajaksi. Kun työn tekemisen tavat ja ammattirakenne muuttuvat, tarvitaan työmarkkinoille myös ilmastonmuutosturvaa: joustavampi sosiaaliturva ja laajat kouluttautumisen mahdollisuudet. Raportin ehkä vahvin osuus liittyy elinikäisen oppimisen vaatimukseen. Vaikka tämänkään osion ehdotukset eivät ole uusia, ainakin joukossa on myös joitakin konkreettisia aloitteita, kuten ehdotus henkilökohtaisesta koulutusbudjetista. Arvoisa puhemies! On kuitenkin aika mieltää opiskelu ja oppiminenkin kokonaan uudestaan. Kun koulutussisältöjä ja koulutuksen osia on verkossa saatavilla lähes rajattomasti, ne eivät enää ole niukka resurssi. Tällöin julkiset panostukset kannattaa keskittää siihen, että ihmiset osaisivat näitä mahdollisuuksia käyttää. Varhaiskasvatuksen ja perusopetuksen erinomaisesta tasosta huolehtimisen lisäksi se voisi tarkoittaa subjektiivista oikeutta opinto-ohjaukseen, toimivia tietoliikenneyhteyksiä koko maahan ja lisää opiskelutiloja kirjastojen yhteyteen. Paljon muutakin olisi tehtävä. Kestävin sosiaaliturvan ratkaisu olisi perustulopohjainen malli, jossa työn tekeminen ei aja ketään byrokratialoukkuun. Sitä odotellessa olisi vahvistettava eritoten mikroyrittäjien sosiaaliturvaa ja oikeudellista asemaa esimerkiksi työttömyysturvan yhdistelmävakuutuksella, mahdollisuudella sitovaan työttömyysturvan ennakkopäätökseen ja takaamalla itsensätyöllistäjille kollektiivinen järjestäytymisoikeus. Palkansaajien asemaa vahvistaisivat joukkokanneoikeus ja lakisääteinen vähimmäispalkka. Tarvitaan myös muutoksia, jotka helpottavat suomalaisille työmarkkinoille pääsyä heikommallakin kielitaidolla. Näitä voisivat olla kielitaitovaatimusten määrittely työtehtävästä käsin, työelämän neuvonnan ja pelisääntöjen monikielinen saatavuus sekä puuttuminen työnantajien ja viranomaisten ennakkoluuloihin. Me emme vielä tiedä, johtaako teknologian kehitys ansiotyön vähenemiseen. Jos johtaa, hyvä niin, mutta jos koneet tekevät työt, koneet myös maksakoot verot. Se tarkoittaa merkittävää siirtymää työn verotuksesta pääoman verotukseen. Arvoisa puhemies! Tulevaisuus ei ole koskaan tiedossa. Siitä aiheutuva epävarmuus on politiikan suuri paradoksi, mutta työelämän murrokseen liittyy sellaisiakin pulmia, joiden ratkaisut ovat toteutusta vaille valmiina.