Puhuja: Markus Mustajärvi
Puolue: vas
Päivämäärä: 2018-03-15 puheenvuorosta, semmoisesta, joka varmaan antoi monelle miettimistä niin tässä salissa kuin lehtereilläkin, tiedotusvälineiden edustajille ja niille ihmisille, jotka seuraavat ehkä tätä lähetystä. Siinä oli aika paljon miettimistä varsinkin sen julkisuuskohun jälkeen, mitä on tahallaan lietsottu. Kansalaisaloitejärjestelmä on hyvä järjestelmä, ja se pitää ottaa tosissaan tässä talossa. Niin kuin sanoin debattipuheenvuorossani, minusta marssijärjestys voisi olla ihan hyvin se, että kun aikoinaan nimenomaan tehtiin iltapäivälehtien paineesta semmoinen järjestelmä, joka ei tänä päivänä kestä kaikilta osin tarkastelua, niin jospa nyt mentäisiin toisella tapaa. Ensimmäiseksi otettaisiin tämä pääomatuloilla pääomatuloilla kikkailu pois, sen jälkeen katsottaisiin järjestelmä ihan kokonaisuudessa, tehtäisiin perusteellinen työ, käytäisiin se kahu yhden kerran kunnolla ja sen jälkeen voitaisiin luottaa, että se järjestelmä kestää myöskin ajan painetta ja seuraa aikaansa. Täällä kansalaisaloitteessa on kohta, jota en allekirjoita alkuunkaan. Siinä on, että ”sopeutumiseläkkeiden poistaminen nostaa kansanedustajien ja eduskunnan arvostusta”. No, tämä ei kyllä sitä ratkaise. On aivan varmaa, edustajakollegat, että te ette tule koskaan tekemään työtä niin paljon, että se riittäisi, eikä teille koskaan makseta niin pientä palkkaa, etteikö teitä ahneeksi moitittaisi. Vaikka nyt en olekaan tässä talossa pisimpään olleita, niin kyllä minulla jonkunlainen pohja on arvioida kansanedustajan työtäkin, eli jonkunlaisen ohjeen annan teille kaikille. Eli arvosta omaa työtäsi, tee sitä niin, että muutkin arvostavat, ja tee työsi niin, ettei käsi vapise tilipäivänä, kun tilin kuittaat. Se on paljon parempi tie ja varmempi tie kansanedustajan arvovallan ja tämän talon arvovallan nostamiseksi ja suojelemiseksi. Kun puhuin tuosta kokonaisuudesta, niin silloin myöhemmässä vaiheessa ja hyvin valmisteltuna pitäisi katsoa, mikä on palkkataso, joka todellakaan ei ole, jos puhutaan pelkästä palkasta, korkea. Katsoin jokin aika sitten tilastoja. Noin 3 000 asukkaan kunnassa ja siitä ylöspäin kunnanjohtajilla on paremmat palkat kuin kansanedustajilla, eivätkä he laita jatkaakseen siinä työssä neljän vuoden välein hyvän auton hintaa omasta kukkarostaan, niin kuin tekevät monet kansanedustajat silloin, kun vaalivelkaa otetaan. Sitten työnteon ehdot tässä talossa ja tämän talon ulkopuolella: mitkä fasiliteetit meillä on täällä, mitkä ovat tarpeen, voidaanko karsia, ja onko ehkä puutteita, jotta kansanedustajat voisivat tehdä työnsä tosissaan? Ja sitten ulkopuolella esimerkiksi kulukorvausjärjestelmä: Se on tarpeen. On aivan eri asia olla helsinkiläinen kansanedustaja, jolla aika ajoin työ, vaikka se vaativaa on ja voi olla äärimmäisen hankala päästä Helsingin vaalipiiristä tähän taloon, on kuitenkin toisenluonteista kuin esimerkiksi lappilaisella kansanedustajalla. Meillä on kolmasosa Suomen pinta-alasta. Yksistään meidän vaalipiirissämme se tietää rajua kulkemista. Lentokentälle on minullakin yli 200 kilometriä, lähimmälle juna-asemalle 120 kilometriä. Omassa kylässäni jos näkee yhden bussin päivässä, niin se on jo hyvin. hyvin. Eli sitä pitää varjella, että kaikilla kansanedustajilla on yhtäläiset oikeudet toimia kansanedustajana, olipa valittuna mistäpäin Suomea tahansa. Eläkejärjestelyt pitää katsoa sitten oikein huolellisesti vielä siinä isossa uudistuksessa, avustajajärjestelmä ja kaikki se. Arvoisa puhemies! Kun viittasin esimerkiksi tähän palkkatasoon, niin ei pelkkä kansanedustajan palkka, jos siitä puhutaan, ole eurooppalaisessa vertailussa, jos jätetään entiset itäblokin maat pois, edes tavattoman korkea. Bundestagissa lähtöpalkka on yli 9 000 euroa kansanedustajalla, Italiassa vuosipalkka 170 000 euroa vuosi plus muut edut päälle, Alankomaissa, Isossa-Britanniassa vähän vajaa 8 000 euroa, ja sitten jos ottaa esimerkin lähempää, Norjasta ja Tanskasta, heillä on kuukausipalkka 7 800—7 900. Eli paremminkin on niin päin, että suomalainen kansanedustaja on tässä länsimaitten palkkavertailussa siellä alapäässä. Mutta kokonaisuus ratkaisee, ja kyllä kaikista tärkeintä on se, että kansanedustajalta pitääkin vaatia paljon mutta pitää katsoa, että työnteon edellytykset ovat kunnossa. Sitten pari sellaista puutetta, mistä nyt ei ole kauheasti puhuttu, eli ei ole oikein sekään, että kun itsekin maksoin kymmenisen vuotta työttömyysvakuutusmaksua, niin sitten oman ammattiliiton työttömyyskassa teki valituksen siitä ja kaikilta kansanedustajilta lähti työttömyysturvaoikeus pois. Ja jos vertaillaan, onhan sanottu, että pitää hakea yhtymäkohtia ansiosidonnaiseen korvaukseen myöskin sopeutumiseläkkeen, sopeutumisrahan kohdalla, niin eihän sekään ole sama näillä, jotka ovat tulleet myöhemmin tähän taloon ja ovat olleet vaikka yhden kauden, neljä vuotta, edustajina. Normaalitilanteessa ansiosidonnaista saavalle riittää 26 viikkoa, että hän saa sen täyden ansiosidonnaisen oikeuden, joka työhistorian kestosta riippuen kestää 300—400 maksupäivää, mutta sille kansanedustajalle, joka täällä talossa, maksettava korvaus on huomattavan paljon pienempi kuin ansiosidonnaista saavalla henkilöllä. Tämä on kyllä ihan selvä puute nuoremmilla, myöhemmin taloon tulleilla kansanedustajilla. He ovat eriarvoisessa asemassa muihin nähden, ja pitäisi olla rohkeutta korjata myöskin se kohta. Eli vaikka minulla on eri