Puhuja: Jari Lindström
Päivämäärä: 2018-09-04 Arvoisa puhemies! Lähden liikkeelle tästä selvityksestä, koska tästä nyt jonkun verran kyseltiin, mitä tämä tarkoittaa. Meillä ei ole — ainakin näin minulle on kerrottu — koskaan menty niin syvälle sinne työttömyyden kovaan ytimeen. Me aina puhumme siitä. Siis tämä ei ole edellisen hallituksen vaan monen, monen hallituksen aikana muodostunut ongelma. Otan esimerkin Lahdesta. Lahti on suuri kaupunki. Siellä tämä työttömyyden kova ydin on noin luokkaa 15—16 pinnaa elikkä on valtavan iso joukko ihmisiä, jotka ovat väärissä toimenpiteissä, kuten tuossa äskeisessä puheenvuorossani sanoin. Jotta me tietäisimme, mistä me puhumme, niin tätä täytyy selvittää. Sen takia selvityshenkilöt Raija Kerätär, joka on sosiaalipuolen professori, ja Tuija Oivo, joka on sitten työllisyyspolitiikan asiantuntija, yhdessä kartoittavat haastatteluin erilaisia toimijoita: mistä me oikein puhumme, mitä toimenpiteitä näille ihmisille pitäisi tehdä. He luovuttavat tämän selvityksensä Pirkko Mattilalle ja minulle lokakuun viimeinen päivä. Aikataulu on tämmöinen sen takia, että tämäkin hallitus ehtisi käynnistää joitain toimenpiteitä, mutta toivon, että ne toimenpiteet siirtyvät, iso osa niistä, seuraavalle hallitukselle. Sen takia katson tässä nyt opposition suuntaan: jos te istutte seuraavassa hallituksessa, tämä on kysymys, joka ei ole mikään hallitus—oppositio-juttu minun mielestäni, vaan tämä pitää ratkaista kansallisesti ja monin eri toimenpitein. Tähän ei nyt riitä jonkun sinällään hyvän lexin lexin säätäminen tai joku tämmöinen, vaan tämä on paljon isompi kysymys. Meillä on tässä maassa osatyökykyisiä, jotka valitettavasti eivät pääse työmarkkinoille. Siellä on paljon ihmisiä, jotka haluaisivat töihin, mutta he ovat esimerkiksi sen ensimmäisen lääkärin tekemän diagnoosin vankina. He eivät pääse eläkkeelle eivätkä he pääse töihin, he eivät pääse mihinkään. Tämä täytyy selvittää. Idea on se, että mahdollisimman monelle monelle räätälöitäisiin reitti takaisin työelämään niillä kyvyillä ja voimilla, mitä heillä on jäljellä. Se on tässä se pointti, mutta samalla on tunnustettava se, että tässä joukossa on ihmisiä, jotka eivät ikinä tule työllistymään avoimille työmarkkinoille. Heille pitää löytää inhimillinen ratkaisu. Tämä tarkoittaa monia eri toimenpiteitä, ja jos me tämän pystymme ratkaisemaan... TE-viranomaisten palaute minulle tästä asiasta on se, että jos te tuon teette, niin se vapauttaa valtavasti resursseja TE-hallinnosta tekemään töitä niille ihmisille, joilta voidaan edellyttääkin jo toimia. Eli tämä on oikeastaan se kuva, ja on hyvä, että riihessä tehtiin tämä ratkaisu. Siitä olen tosi iloinen, koska tämä on todellakin iso asia. Mutta sitten mennään näihin kysymyksiin. Edustaja Edustaja Järviselle näistä määräaikaishaastatteluista: niihin on lisätty resursseja, ja toukokuun lopulla nämä haastattelut on toteutettu noin 70‑prosenttisesti, niin että olemme hyvällä suunnalla, vielä tehdään töitä. Kunnat ovat panostaneet merkittävästi työllisyyden hoitoon, ja me todellakin toivomme, että tämä panostus jatkuu myös tulevaisuudessa. Minun on jotenkin hirveän vaikea ymmärtää — minä ymmärrän tämän keskustelun ja tämän palautteen, mikä tässäkin on tullut — ettei kunnilla jatkossa olisi muka jotain insentiiviä hoitaa elinvoimatehtävien kautta työllisyyttä. Sen luulisi kiinnostavan kaikkia kuntia jatkossakin. Vaikka nämä kuntakokeilut nykyisellään eivät jatku, ne eivät valu millään lailla hukkaan. Sieltä voidaan ottaa ne hyvät käytänteet ja toimet ja viedä ne sinne allianssimalliin, ja suurin osa alueista on tähän lähtenyt mukaan. Kuntien rooli ei muutu millään lailla, paitsi niitten alueitten kohdalla, joilla on ollut tämä kuntakokeilu. Heillä oli väliaikaisesti näitä tiettyjä vapauksia, jotka nyt sitten poistuvat, koska ne eivät ole tulevan lainsäädännön mukaisia. Tämä keskustelu on jatkuvasti keskustelua siitä, mikä on järjestämisvastuukysymys. Tämä on ollut tässä se päällimmäinen asia, mutta me olemme jatkuvasti käyneet vuoropuhelua alueitten kanssa ja toivoneet, että tämän allianssin kautta tämä suma tästä aukeaisi. Tällä tai millään muulla uudistuksella ei muuteta siis kuntien roolia. Tämä palvelutarvearviointi, kun puhutaan asiakasryhmien tasolla tapahtuvasta palvelujen tarpeen arvioinnista, on maakuntien viranomaistehtävä. Maakunta arvioi, millaisia asiakasryhmiä sen alueella on, mitä palveluja alueen työmarkkinatilanne ja yritysten työvoiman tarve huomioon ottaen tarvitaan ja miten niihin kohdennetaan rahaa. Sen sijaan yksittäisen asiakkaan palvelutarpeen arviointi voi olla myös palveluntuottajan tehtävä. Tämä on huomattu tarkoituksenmukaiseksi myös näissä Pirkanmaan kokeiluissa, ja tätä nyt sitten viedään tänne lainsäädäntöön eteenpäin. Pahoittelen, että ihan kaikkeen en ehdi vastaamaan. Mutta näistä järjestöjen palkkatuista: Me teimme siis päätöksen siitä, että tämä 3 000:n katto, josta on tullut kiukkuista palautetta, nyt nostettiin väliaikaisesti ensi vuodeksi 4 000:een, mutta tavoite on se, meillä laaditaan lainsäädäntöä sen puolesta, että jatkossa tehtäisiin tämä järjestöjen sataprosenttinen palkkatuki kriteerien kautta, lakiin kotoutumisen edistämisestä. Tällä ei ole tarkoitus muuttaa voimassa olevan kotoutumislain rakennetta, soveltamisalaa eikä laissa määriteltyjä kotoutumista edistäviä alkuvaiheen palveluja. Niihin tämä ei puutu. Jatkossa maakunta olisi merkittävä kotoutumista edistävä toimija, kun kotoutumista edistäviä palveluja järjestetään maakunnan järjestämisvastuulla olevina sote-palveluina, kasvupalveluina ja muina kotoutumista edistävinä palveluina. Maakunnalla on yleis- ja yhteissovittamisvastuu maahanmuuttajien kotouttamisen kehittämisestä, suunnittelusta ja seurannasta maakunnassa. Näitä kotoutumista edistäviä palveluja järjestettäisiin osana maakunnan järjestämisvastuulla olevia kasvupalveluita ja sosiaali- ja terveyspalveluita, kunnallisia peruspalveluita, kansallista koulutusjärjestelmää ja sitten muina kotoutumista edistävinä palveluina, maakunnalla olisi velvoite yhteensovittaa kotoutumisen suunnittelu alueensa kuntien kanssa. Kuntien tehtäväkentässä tapahtuu sote- ja maakuntauudistuksen johdosta merkittäviä muutoksia, jotka otetaan tässä esityksessä huomioon. Kunta säilyy jatkossakin keskeisenä kotouttamisen toimijana, eikä nyt annetulla esityksellä muuteta kunnan yleisvelvoitetta vastata kunnan maahanmuuttaja-asukkaiden kotoutumista edistävien palveluitten suunnittelusta ja kehittämisestä siellä kuntatasolla. Sekä maakunnan että kunnan olisi suunnittelussaan otettava huomioon kotouttamisen valtakunnalliset tavoitteet ja arvioitava ennakkoon ja otettava huomioon päätöstensä vaikutukset eri maahanmuuttajaryhmiin. Sen lisäksi on kehitettävä kotouttamista monialaisena yhteistyönä ja huolehdittava oman henkilöstönsä osaamisesta kotouttamisessa. Valtion kotouttamista edistävät toimet pysyvät tässä esityksessä ennallaan. Voimassa olevassa kotouttamislaissa säädetyt kotoutumista edistävät palvelut, kuten alkukartoitus, kotoutumissuunnitelma ja kotoutumiskoulutus, pysyvät esityksessä sisällöllisesti samankaltaisina kuin nykyisinkin. Lain soveltamisalan henkilöpiiriin ei myöskään ehdoteta muutoksia, eli lakia sovelletaan henkilöön, jolla on ulkomaalaislaissa tarkoitettu voimassa oleva oleskelulupa Suomessa tai jonka oleskeluoikeus on rekisteröity tai jolle on myönnetty oleskelukortti ulkomaalaislain mukaisesti. Laki ei koskisi jatkossakaan turvapaikanhakijoita, joille ei ole myönnetty vielä oleskelulupaa. Maakunta voisi antaa palveluntuottajan hoidettavaksi myös maahanmuuttajan palveluprosessiin liittyviä toimia, jos se katsotaan tarkoituksenmukaiseksi.