Puhuja: Hannu Hoskonen
Puolue: kesk
Päivämäärä: 2018-04-03 Arvoisa herra puhemies! Tämä keskustelu polttoaineveron palautuksesta maanviljelijöille kuvaa hyvin sitä suomalaista keskustelua, miten tässä maassa suhtaudutaan maaseutuun ja yleensä siihen työhön, mitä siellä tehdään. Maanviljelijöiden ahdinko tänä päivänä on käsin kosketeltavissa. Yksi iso syy siihen tietenkin on tämä syntynyt säästä johtuva katovuosi, mutta muutenkin viime vuosien aikana maatalouden tilanne on mennyt koko ajan heikompaan suuntaan, ja välillä tuntuu, kun tuolla kuuntelee puheenvuoroja, että siitä jopa joku iloitsee, että näin on tilanne. Tosiasiassahan tässä on kuitenkin tilanne sellainen, että noin 300 000 ihmistä saa leipänsä kotimaisen ruuan valmistamisesta sen eri vaiheissa, tilalta valmiiseen ruokapöytään, eli kysymys on äärimmäisen vakavasta asiasta. Asian tekee vielä vakavammaksi se, että samaan aikaan kun Suomessa haetaan haetaan keinoja, millä voitaisiin maatiloja tukea, että ne pysyisivät mukana tuotannossa ja suomalaisessa pöydässä olisi ruoka suomalaista ruokaa, puhdasta ruokaa, niin sitten kun niitä keinoja aidosti lähdetään etsimään, niin tuntuu, että eipä niitä oikein taida löytyä — tai ainakaan yhteisymmärrystä siinä. Toki tämä mietintö on yksimielinen, mutta mitä tänäkin päivänä tuota keskustelua on kuullut, niin vaikea minun on tuosta sanoa, että tuo nyt on yksimielistä keskustelua. Joka tapauksessa tämä eurooppalainen maatalouspolitiikkahan tietää sitä, että meillä ei ole mahdollisuuksia tilojen suoraan tukemiseen. Kaikki on tätä yhteistä eurooppalaista maatalouspolitiikkaa. Tämäkin palautusmalli, missä nyt polttoaineveron palautuksista tiloille on kysymys, on EU:ssa koeponnistettu, että onko tämä ok, ja sieltä on näytetty vihreää valoa, että näin on. on. Kuitenkin yhteisen maatalouspolitiikan puitteissa, kun me puhumme, on syytä muistaa se, että ne keinot, millä näitä hommia tehdään elikkä tilojen ahdinkoa helpotetaan, ovat erittäin rajalliset. Sen takia on aivan välttämätöntä, että suomalaisissa ihmisissä löytyisi vihdoin ja viimein yhteisymmärrys, millä me suomalaista ruokaa aidosti tuemme, eli käytämme silloin suomalaista ja jätämme sen tuontiruuan mahdollisimman vähäksi. Kuten tässä valtiovarainvaliokunnan mietinnössä todetaan, näiden satovahinkojen korvauskeinoja ei tänä päivänä käytännössä enää ole. Satovahinkomenettely loppui tästä maasta vuonna 2015, sen jälkeen ollaan oltu tuuliajolla tässä asiassa. Tämä verotuksellinen keino, mitä nyt käytetään, aivan kuten valiokunnan mietintö sanoo, on käytännössä se ainoa keino. Elikkä tämä tarkoittaa sitten sitä, että tästä eteenpäin suomalaisten kulutta-jien, suomalaisten ihmisten tulee joka kerran, kun kaupassa käy, miettiä sitä, mitä tässä maassa halutaan tehdä: säilytämmekö me ne 300 000 työpaikkaa vai ostammeko sitä halpaa hollantilaista ruokaa, tai mistä tahansa sitä nyt tähän maahan tuodaan? Joka tapauksessa muistatte sen eurooppalaisen tutkimuksen, jonka tulos oli sellainen, että erilaisissa elintarvikkeissa oli valtavan suuria määriä erilaisia haitta-aineita muun muassa broilereista löytyi salmonellaa lähes poikkeuksetta kaikista — niin että se on sitten sitä karua totta, mikä tuolla markkinoilla tänä päivänä on. Kyllä meidän suomalaisten kannattaisi pikkuhiljaa mennä siihen suuntaan, että käytämme omia puhtaita elintarvikkeitamme, koska viime kädessä on kysymys meidän omasta terveydestämme, kansanterveydestämme, ja nyt kun tuosta sote-uudistuksesta kiistellään tässä talossa aika ankarasti tänä keväänä, elintarvikeasiassa on kysymys myös kansanterveydestä, miten terveenä me pysymme vai sairastammeko MRSA-bakteeria tai salmonellaa tai jotakin muuta. Elikkä tämä on erittäin vakava asia. Lopuksi, arvoisa puhemies: Yksi keinohan tähän on olemassa, millä voidaan kotimaisten polttoaineiden osuutta kasvattaa — sillä keinoin, että fossiilisia vähennetään. Toivoisin, että eduskunta ottaa tämän huomioon ja lähdetään aidosti kehittämään järjestelmiä, joissa luodaan nestemäisten polttoaineiden rakennetta sillä tavalla, että sinne lisätään yhä enemmän kotimaista biopohjaista osiota, niin että jonain päivänä saavutamme sen tilanteen, että voisimme ajaa esimerkiksi puhtaasti kotimaisella polttoaineella suomalaisilla pelloilla eikä tarvitsisi käyttää enää fossiilisia aineita. Teknisestihän se on täysin mahdollista jo tänä päivänä.