תּ׳מִּיד. ר״ל שֶׁאֲכִילָה פָּחוֹת מִכַּזַּיִת לָא מִקַּרְיָא אֲכִילָה וְאֵינוֹ נֶעֱנָשׁ עָלֶיהָ כִּדְאִיתָא