runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2009-11-11:
Men det er jo ikke virkeligheden.
Det er regeringen, der har villet standardisere børnene og har villet standardisere vuggestuer og børnehaver ved at indføre centraliserede læreplaner; helt fra at de er 6 måneder gamle, skal samtlige børn i dette land lære det samme.
Da man startede med at indføre dem, var de oven i købet så detaljerede, at samtlige børn skulle lære at lege med ler.
Man fandt så hurtigt ud af, at det nok var lidt for standardiseret.
Men det er denne regering, der har haft tanken om standardisering og centralisering, har diskuteret sprogtest osv. af samtlige børn.
Det, jeg gerne vil have ministeren til at svare på igen, er: Har ministeren en ambition om, at der ikke skal skæres i antallet af voksne i forhold til antallet af børn, så der ikke bliver endnu flere børn, der skal kæmpe om at få en voksen, der har tid til at snakke lidt med dem, har tid til at holde dem lidt i hånden, har tid til at læse en bog for dem?
Mener ministeren, at vores børnehaver og vuggestuer først og fremmest skal være opbevaring af børn, mens forældrene går på arbejde, eller at vuggestuer og børnehaver først og fremmest skal have fokus på at give gode rammer for et godt børneliv?
Spørgsmålet lyder: Mener ministeren, at vores børnehaver og vuggestuer først og fremmest skal være opbevaring af børn, mens forældrene går på arbejde, eller at vuggestuer og børnehaver først og fremmest skal have fokus på at give gode rammer for et godt børneliv?
Karen Ellemann (V), 2009-11-11:
Tak for det spørgsmål.
Jeg er meget glad for lige præcis at blive stillet det spørgsmål.
Jeg tror nemlig ikke, som jeg også forsøgte at sige før, at der har været en regering tidligere, der har haft så meget fokus på dagtilbuddene og på at skabe gode rammer for børn i dagtilbud.
Det er nemlig den her regering, der f.eks. har taget initiativ til, at alle dagtilbud systematisk skal arbejde med læring gennem de pædagogiske læreplaner.
Det var i erkendelse af, at vuggestuer og børnehaver ikke blot skal være opbevaring og pasning.
Det skal være tilbud, der understøtter børns udvikling og læring.
Undersøgelserne har jo altså også vist, at pædagoger, ledere og kommuner er meget tilfredse med læreplanerne, og at læreplanerne netop har medvirket til fagligt at løfte området.
Samtidig bidrager læreplanerne til, at børn bliver bedre forberedt på overgangen til skolelivet.
Det er også den her regering, som har afsat 2 mia. kr. ekstra til området i en 4-årig-periode.
Pengene er bl.a. brugt til at få sat fokus på sprog og børnemiljø i dagtilbuddene.
De er brugt på udvikling af bedre metoder til arbejdet med bl.a. udsatte børn og idræt i dagtilbud og massiv opkvalificering af personalet.
Det er alle initiativer, der har en blivende effekt på dagtilbudsområdet.
Det er også den her regering, der har taget initiativ til, at alle børn i daginstitutionerne skal have et sundt frokostmåltid som en del af dagtilbudsydelsen, og regeringen her har altså således gennem de seneste år haft markant fokus på at skabe bedre indhold og rammer i dagtilbuddene og dermed i den grad understøttet dagtilbuddenes rolle i forhold til netop at sikre det gode børneliv.
Der er jo fulgt penge med hver gang.
Kommunerne har fået de nødvendige økonomiske rammer for f.eks. at gennemføre læreplanerne, sprogvurderingerne, børnemiljøvurderingerne og frokostmåltidet.
Og som nævnt tidligere lægger vi nu med regeringens afbureaukratiseringsudspil op til at fjerne en del af formkravene på dagtilbudsområdet og giver dermed kommunerne en øget frihedsgrad til at tilrettelægge indsatserne efter lokale behov.
Dermed frigives der altså tid til kerneydelsen.
Line Barfod (EL), 2009-11-11:
Mener ministeren, at det er en forbedring af kvaliteten, at man i en vuggestue går fra at have noget mad, der bliver tilberedt på stedet, som børnene kan være med til i det omfang, de nu kan, de kan lugte det, og de kan sidde og spise mad, som er frisk veltillavet, over til i stedet at få leveret noget frosset eller vacuumpakket mad en gang om ugen, som så skal stå i køleskabet, og som man så tager af og børnene spiser i løbet af ugen?
Hvis ministeren mener, at det er en forbedring, kan jeg godt forstå, at ministeren har den her skamrosning af regeringens politik.
Det er bare ikke sådan, det bliver oplevet af de fleste ude i vuggestuer og børnehaver.
Der oplever man tværtimod, at man konstant er udsat for nedskæringer og forringelser, at man ikke får lov til selv at få nogle penge, så man kan indrette de køkkener, der lever op til kravene, og kan sikre, at der er personale til, at man kan lave mad sammen med børnene, få en god oplevelse sammen med børnene og få frisk veltillavet mad.
Det er den type forbedringer, der bliver efterspurgt, ikke regeringens standardiserede vacuumpakkede madpakker – hverken på madområdet eller på andre områder.
Det er derfor, jeg synes, at det er vigtigt at få ministerens udmelding: Er det her primært et sted, hvor børnene skal opbevares og spises af med madpakker osv., mens forældrene er på arbejde, eller mener ministeren faktisk, at det har en værdi i sig selv, at børnene har nogle gode oplevelser, har en god vuggestue og børnehave, hvor de virkelig kan få lov til at lege og have det sjovt, at det er det, der er fokus på at skabe gode rammer for?
Karen Ellemann (V), 2009-11-11:
Det er jo tankevækkende, så meget tid vi bruger på at debattere frokostmåltidet i daginstitutionerne, og jeg gentager med glæde, hvad jeg har sagt rigtig, rigtig mange gange:
Der er jo ikke tale om centraliserede, vakuumpakkede leverpostejmadder, om end oppositionen har brugt uendelig meget tid på netop at skabe dette skræmmebillede i hovedet på bekymrede forældre – bekymrede forældre, som skal lægge øre til, at man virkelig bruger så meget krudt på at få det til at lyde, som om det her simpelt hen bliver forfærdeligt.
Jeg har de seneste to måneder besøgt en række daginstitutioner rundtomkring i landet, som er rigtig godt i gang med at starte på at få tilbudt et sundt frokostmåltid til hele institutionens børn, og jeg kan love fru Line Barfod, at jeg har talt med mange forældre, som, om end lidt røde i kinderne, har sagt: Vi var lidt bekymrede til at starte med, men hold da op, hvor er vi glade for, at vores børn får mad i daginstitutionen, at det simpelt hen nu bliver en del af kerneydelsen, når man går i daginstitution i Danmark, at så får man altså også serveret et sundt frokostmåltid.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-11-11:
Det er jo ikke en rigtig præmis, der bliver lagt bag spørgsmålet.
Dansk Folkeparti er jo altså også med i globaliseringskredsen og har været med til at udmønte den aftale, som fru Margrethe Vestager er meget glad ved.
Det er jeg også glad ved at fru Margrethe Vestager er.
Jeg er glad ved, at de forslag, regeringen lagde frem, f.eks. om at løfte laboratorierne på videregående læreanstalter, nød fremme, og at forslaget om praktikpladser m.v. nød fremme, så det ser vi helt ens på.
På samme måde har Dansk Folkeparti jo også været med i andre omgange, f.eks. da vi lavede en meget langstrakt og visionær transportaftale, hvor vi, samtidig med at vi havde det lange sigte, også valgte at fremrykke nogle af investeringerne. Det samme gør sig gældende omkring kommuneøkonomiaftalerne – jeg ved ikke, om de er glemt af fru Margrethe Vestager – som jo også indeholder et betydeligt element af offentlig efterspørgsel på investeringssiden, for der er aftalt en ønsket ramme om det kommunale anlægsniveau i 2010, som er udtryk for et reelt løft.
Jeg beklager meget, at jeg ikke kan være mere konkret omkring resultatet af de forhandlinger, der foregår i øjeblikket – det kunne jeg såmænd nok, hvis jeg ville, men jeg synes, at det er udtryk for sådan almindelig respekt for forhandlingerne, at jeg ikke foruddiskonterer deres udkomme.
Karen Ellemann (V), 2009-11-11:
Nu skal vi jo også debattere indholdet i selve dagtilbuddet i det næste spørgsmål, men altså, lad mig starte med at sige til det, som fru Line Barfod spørger til: Altså, min klare opfattelse er, at der har været bred opbakning til, at vi har fået sat fokus på, hvad indholdet i dagtilbuddene er.
Både de faglige organisationer og kommunerne og store dele af Folketinget har simpelt hen været så optaget af at understøtte, at dagtilbuddet er et sted for læring.
Derfor har vi sat fokus på læring og har taget en masse initiativer i den retning, og det ændrer altså ikke ved, at vores afbureaukratiseringsprojekt så også viste, at der var nogle af de regler, der kunne forenkles.
Det er det, vi har taget alvorligt.
Men det ændrer ikke ved, at fagligheden og kvaliteten i det dagtilbud, som vi ser i dag, jo er markant forbedret i forhold til for en årrække siden ved, at der netop er sat fokus på læring i daginstitutionen også.
Line Barfod (EL), 2009-11-11:
Det har jeg jo forståelse for var vigtigt.
Jeg vil sådan set gerne fortsætte i det samme spor, for jeg synes, det er fuldstændig afgørende at få en debat om, hvorfor regeringen er så optaget af, at offentlige opgaver skal privatiseres.
Det undrer mig endnu mere, for det, statsministeren svarede mig i sidste uge, var, at vi skulle væk fra en politisk dogmatisk idé om, at det ene partout er bedre end det andet.
Hvis man nu ser på den konkrete konflikt, der har været om skrald i Københavnsområdet, så har vi jo oplevet et firma, der har dumpet prisen, og skraldemændene har betalt prisen ved et elendigt arbejdsmiljø, hvor de f.eks. ikke har kunnet få handsker til at arbejde med og selv har skullet vaske deres arbejdstøj derhjemme mellem deres almindelige tøj osv.
De har virkelig haft elendige arbejdsvilkår.
Borgerne har så mærket konsekvensen ved, at man til sidst har haft gentagne konflikter i et forsøg på at få et ordentligt arbejdsmiljø.
Så hvorfor er det, statsministeren mener, at det er så afgørende, at vi skal have privatisering, skal have opgaver ud til private firmaer, i stedet for at man kan sikre, at der er ordentlige løn- og arbejdsvilkår, og at der også er en ordentlig forsyningssikkerhed i forhold til borgerne, og kan sikre, at der, hvis der er konflikter, som der kan være i overenskomstsituationer, så er et nødberedskab, der fungerer, altså at der er ordnede forhold på arbejdsmarkedet i stedet for det, vi har oplevet her med skraldekonflikten?
Ole Sohn (SF), 2009-11-11:
Jeg vil gerne tage fat der, hvor statsministeren sluttede, for jeg vil gerne bede statsministeren afkræfte de oplysninger fra Jyllands-Posten, som er kommet frem her, mens vi har siddet i salen, om, at regeringen har brudt et forlig indgået med den kreds af partier, som statsministeren drøfter med her i salen, nemlig trafikforliget.
Der er der indgået en bred aftale, men Jyllands-Posten meddeler nu, at den bliver brudt, og at regeringen og Dansk Folkeparti vil lave en motorvej i det vestjyske som betaling for, at statsministerens åbningstale ikke blev underkendt af Dansk Folkeparti.
Er det korrekt, eller kan statsministeren afkræfte Jyllands-Postens oplysninger og dermed, at regeringen ikke bryder et forlig?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-11-11:
Tak for det.
Jamen regeringen vedstår sig selvfølgelig sine forlig.
Men jeg må også helt ærligt sige, at når vi taler om f.eks. infrastrukturinvesteringer, har der nu altså aldrig været noget forbud mod at gøre noget mere.
Jeg noterer mig da sådan set også, at en række partier uden at have kvababbelser i den anledning – vi har lige hørt det her i et spørgsmål til mig – har nogle ønsker om, at vi skal fremrykke yderligere offentlige investeringer.
Skulle jeg så stille mig op og sige, at der ikke er nogen, der må stille et forslag om, at man fremrykker offentlige investeringer på infrastruktursiden, fordi vi har en aftale med et betydeligt sigte?
Ole Sohn (SF), 2009-11-11:
Er statsministeren ikke klar over, at der er indgået en aftale med en bred kreds af partier i Folketinget om et trafikforlig, hvori regeringen og et flertal i Folketinget har besluttet, at der skal laves en forundersøgelse for at finde ud af, hvorvidt der overhovedet skal laves en VVM-undersøgelse af bygning af en motorvej gennem Jylland?
Det er et forlig, der er indgået for ganske få måneder siden – jeg tror i øvrigt, at det var, mens statsministeren var finansminister.
Er det så ikke fair og almindelig kutyme, at man indkalder forligspartierne for at drøfte: Kan vi rykke noget frem?
Men jeg forstår godt statsministerens svar, for det er jo sådan set det samme, som man har gjort med politiforliget: Der ligger et bredt forlig, det har regeringen brudt under de her forhandlinger.
Uden at meddele forligspartierne det laver man bare aftaler i aftalerne.
Der ligger et bredt funderet forlig om Domstolsstyrelsen, der laver man aftaler i aftalerne.
Og så laver man afbureaukratiseringsforslag uden at indkalde de partier, som skal levere pengene.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-11-11:
Når vi f.eks. snakker afbureaukratisering, går hele øvelsen jo ud på at frigøre penge.
Jeg kan sige helt principielt og som svar på alt det, der er spurgt ind til her, at regeringen selvfølgelig vedstår sig sine forlig.
Regeringen har med et flertal i Folketinget sikret sig enighed om f.eks. at afbureaukratisere den offentlige sektor, så de offentlige ansatte slipper fri for kontrol og bureaukrati, noget, jeg egentlig troede stod SF's hjerte nært.
Sådan er det.
Men det skal jo aldrig nogensinde afskære regeringen og for den sags skyld heller ikke andre fra at skabe en alliance, der sikrer, at man har et flertal for det synspunkt.
Vi laver ret omfattende offentlige investeringer, som i 2009 og i 2010 altså er på et niveau, der er markant højere end det, vi kom fra, og som i øvrigt er nogenlunde lineært i en meget, meget lang periode – hvis man også vil ind i den diskussion.
Det er løftet, der er det interessante, for det er jo løftet, der betyder noget for, om der er efterspørgsel efter mere arbejdskraft.
Danmark havde altså for 2 år siden en kobling mellem offentlige og private investeringer, offentligt og privat forbrug.
Selvfølgelig adskiller Danmark sig på nogle punkter fra andre lande, f.eks. det forhold, at en række infrastrukturinvesteringer, som har fyldt rigtig meget over en årrække, slet ikke optræder på vores nationalregnskab.
Når vi har bygget Storebæltsbro og Øresundsbro, betragter jeg det et eller andet sted som en slags offentlig anlægsaktivitet.
Der er da folk, der har gået og bygget de der broer, men de optræder ikke i vores regnskaber.
Så hvis man bare vil have en diskussion om niveauer, skal der i hvert fald et par moderationer ind.
Det afgørende er, at vi med det udgiftsmiks, vi havde, havde rekordlille arbejdsløshed.
Så stiger arbejdsløsheden, og hvad gør vi så?
Vi øger de offentlige investeringer.
Øger vi dem med mere end det, vi har lagt frem i vores finanslovforslag?
Det kan man ikke udelukke.
Hvor meget mere øger vi dem?
Det vil man se, når vi har forhandlet finansloven færdig her inden for den nærmeste fremtid.
Regeringen bryder ikke nogen forlig.
Der, hvor vi har lovgivning til fælles med en bredere kreds af partier i Folketinget og har brug for at statuere den samme bredde for at komme igennem med det, der er regeringens vilje, hvad enten vi har den alene eller har den med andre parti i en aftale, som er smallere end den brede aftale, så skal vi selvfølgelig have opbakning fra den bredere kreds.
Nu er det jo svært at være konkret på det her, fordi vi har mange eksempler på bordet, men de steder må Socialistisk Folkeparti jo så tage stilling til, om de aktivt vil modarbejde, at vi øger optaget på politiskolen, hvis et nærmere studium af forligsjuraen viser, at vi ikke ville kunne lave det øgede optag på politiskolen uden SF's opbakning – og hvad der ellers kan stilles af konkrete spørgsmål.
Det må tiden jo vise.
Morten Østergaard (RV), 2009-11-11:
Jeg synes, det har været lidt løjerligt at følge statsministerens besvarelser her i dag.
Vi står i, hvad der vel er en af danmarkshistoriens største økonomiske kriser, og i de seneste dage har vi så kunnet følge, hvordan man sidder og forhandler om, hvorvidt kommunerne skal have 20 mio. kr. til at lede efter udlændinge, som skal have 100.000 kr. for at rejse hjem, frem for at man prioriterer en indsats for at sørge for, at der bliver skabt flere job, og at flere mennesker fastholder det arbejde, de har.
Så spørger vi i dag landets statsminister, hvad regeringens vurdering af behovet for en vækstpakke er – den vækstpakke, som oppositionen har talt om lige siden den dag i januar, hvor statsministeren, som på det tidspunkt var finansminister, her i salen sagde, at der var fint styr på dansk økonomi, der var holdbarhed i de offentlige finanser, gode vilkår for vækst og en fortsat høj beskæftigelse.
Det var den første arbejdsdag i januar i år, at det var den nuværende statsministers synspunkt.
Og svaret blafrer i vinden, det tror jeg at alle, der har fulgt den her debat, må sige.
Det er som at være vidne til en gang »Vild med dans«.
Statsministeren farer rundt på gulvet, men vil ikke forholde sig konkret til det spørgsmål, der er stillet, og som er: Hvad er efter statsministerens vurdering behovet for en vækstpakke for at sætte gang i dansk økonomi?
Så leder statsministeren selv talen hen på spørgsmålet om den langsigtede holdbarhed.
Det synes jeg i virkeligheden er modigt – det vil jeg gerne kvittere for – når man står med en 2015-plan, der er brændt fuldstændig sammen.
Og der skal jeg bare bede statsministeren om at henvise til de initiativer på dette års finanslov, som vil forbedre holdbarheden.
Statsministeren kan bare nævne et enkelt.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-11-11:
Jamen så lad os starte med det.
Årets finanslovaftale fanger f.eks. hele den store skatteaftale, der blev indgået i foråret, ind.
Det er en historisk aftale, som giver den største lettelse på marginalskatten, siden indkomstskatten blev indført i Danmark; som bidrager til at gøre det danske samfund markant mere konkurrencedygtigt; som styrker den langsigtede holdbarhed af dansk økonomi; og som så i øvrigt samtidig har den indre skønhed i sig, at den aktuelt styrker efterspørgslen og dermed også yder et bidrag i forhold til det aktuelle konjunkturbillede.
Det kan være, at det er mine forventninger, der er for store, men jeg har jo sådan et billede af Det Radikale Venstre som et parti, der godt kan spænde over flere udfordringer på en gang, og jeg kan ikke forstå, at det skulle være problematisk, at regeringen både forholder sig til f.eks. en retspolitisk udfordring, en udlændingepolitisk udfordring og en kulturpolitisk udfordring, og så samtidig håndterer den økonomiske krise.
Det mener jeg godt kan lade sig gøre – altså, døgnet har arbejdstimer nok til, at det kan lade sig gøre at mene noget om både det ene og det andet og det tredje.
I forhold til vækstinitiativer vil jeg sige, at det også er en svær diskussion, for der er jo taget patent på det her ord, der hedder vækstpakke; man siger det ord, og så er der åbenbart en eller anden sådan særlig klar definition af, hvad det er.
Men det står mig ikke meget, meget tydeligt, hvad det er for en vækstpakke, der lige forener de tre oppositionspartier, og hvordan det præcis hænger sammen med de radikale overvejelser om den langsigtede holdbarhed m.v. Jeg må bare sige, at regeringen løbende har taget initiativer, der skal sikre væksten, som skal stimulere økonomien.
Er der brug for, at der skal ske mere, inden vi lukker finanslovaftalen?
er det konkrete spørgsmål.
Og således udfordret vil jeg gerne sige: Ja, det er der.
Hvor meget er der brug for?
Det vil jeg ikke stå og folde ud her.
Altså, det tror jeg at hr. Morten Østergaard må respektere – eller i hvert fald kommer til at respektere.
Regeringen sidder i øjeblikket ved finansministeren og forhandler i den afsluttende fase af finanslovforhandlingerne, og det er almindelig god forhandlingskultur, at jeg nu ikke står her og prognosticerer et bestemt udfald af det.
Der må man væbne sig med lidt tålmodighed.
Morten Østergaard (RV), 2009-11-11:
[Lydudfald]
Altså, statsministeren nævner tre udfordringer, man skal gabe over på en gang: Væksten, holdbarheden og den retspolitiske udfordring.
Og hvis vi så kigger ud ad vinduerne, kan vi spørge: Hvordan er det, det går?
Ja, væksten går det vist ikke så godt med; ledigheden stiger i et historisk tempo.
Og så er der holdbarheden, som er helt rabundus.
Den seneste vismandsrapport afviser fuldstændig regeringens muligheder for overhovedet at komme i nærheden af at nå dens egne mål i 2015 for dansk økonomi; efter skattereformen er der i hvert fald en manko på et sted mellem 10 mia. kr. og 15 mia. kr. Derfor vil jeg bare oversætte for folk, der måtte følge med i debatten
: Det, statsministeren sagde, var, at der ingen nye initiativer er på det her års finanslov, der forbedrer holdbarheden.
Og det, der står hen i det uvisse, er: Er der behov for en vækstpakke, og hvor stor skal den være?
Statsministeren ved det ikke, for det må afhænge af, hvad man kan få hr. Kristian Thulesen Dahl og andre fra Dansk Folkeparti med på.
Regeringens vurdering af behovet i den økonomiske situation, som vi står i, afhænger fuldstændig af, hvad Dansk Folkeparti synes.
Ole Sohn (SF), 2009-11-11:
Pointen er jo, at alle partier, inklusive SF, har tilkendegivet over for regeringen, at vi gerne vil drøfte afbureaukratisering, og at vi gerne vil drøfte yderligere investeringer, herunder infrastrukturinvesteringer.
Regeringen har bare meddelt, at der ikke er planlagt noget under disse finanslovforhandlinger.
Når man så under de her finanslovforhandlinger griber ind i fire forlig og laver aftaler uden om forligspartierne, kan man da ikke bare sige: Jamen vi laver en aftale med vores parlamentariske grundlag, og så håber vi på, at forligspartierne vil nikke til det.
Det er da ikke god parlamentarisk skik og respekt for forlig.
Så indkalder man da forligspartierne bag satspuljen, hvis det er her, man skal hente penge til afbureaukratiseringsforslagene; man indkalder trafikforligspartierne for at drøfte: Hvordan skal vi prioritere?
Er der behov for yderligere fremrykning – det er vi helt enige i – så finder vi ud af det.
Er der brug for mere politi – det har oppositionen peget på længe – så finder vi ud af det.
Det nye er, at regeringen dog trods alt starter med at skrive til partierne: Er I ikke enige i, at vi godt må lave den her aftale med Dansk Folkeparti?
Men regeringen har brudt tre forlig under de her forhandlinger uden at meddele forligspartierne det.
Morten Bødskov (S), 2009-11-11:
Når statsministeren så siger, at det ikke lader sig gøre ansvarligt at lave en anden politik end den førte, vil jeg sige, at f.eks. de økonomiske vismænd jo er uenige i det.
De har netop talt for, at man skulle have en stor vækstpakke både i 2010 og 2011.
Så der er altså nogle, der er uenige med regeringen.
Men det rykker jo ikke ved, at virkeligheden er den – og det forstår godt statsministeren ikke vil svare på – at Danmark ligger under de lande, vi typisk sammenligner os med, når det handler om offentlige investeringer.
Det gør vi nu, og det kommer vi også til fremover, fordi de også hæver deres offentlige investeringer.
Det er fint, at statsministeren ikke vil ind i den diskussion, men det at fremlægge et ønske om øgede offentlige investeringer som uansvarligt er samtidig ensbetydende med eksempelvis at lægge sig ud med de økonomiske vismænd.
Er statsministeren uenig i det, at de økonomiske vismænd selv har peget på behovet for ret omfattende offentlige investeringer som middel til at sikre, at vi får taget toppen af stigningen i arbejdsløsheden?