runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Preben Bang Henriksen (V), 2014-11-12:
Tak for det.
Nu kan jeg forstå, at ministeren ikke ønsker at blande sig i konkrete sager på nuværende tidspunkt, og det er vel også meget forståeligt – eller jeg ved ikke, hvor forståeligt det er.
Men det tager jeg til efterretning.
Så er jeg nødt til at spørge lidt mere hypotetisk og teoretisk.
Mener ministeren ikke, det ville være mere rimeligt, om det var skattevæsenet, der skulle foretage sig noget og indbringe afgørelsen for en højere instans, hvis man var uenig?
I det her tilfælde har det jo åbenbart stået på i 7 år; den her skatteyder har haft udgifter til advokater og meget andet i 7 år.
Der tror jeg da nok de fleste ville sige, at når man så endelig får medhold i det ankenævn, burde det vel være skattevæsenet, der havde en forpligtelse til at bringe sagen videre.
Benny Engelbrecht (S), 2014-11-12:
Jeg kan oplyse – uden at skulle gå ind i den konkrete sag – hvad gældende praksis er i forhold til den her beregning.
Det er sådan, at SKAT har oplyst mig, at man overtog opgaven med at foretage de her værdiansættelser af brugte køretøjer i 2006.
Opgaven blev tidligere varetaget af en vurderingsmyndighed bestående af vurderingsmænd udpeget af skatteministeren, og af de tre vurderingsmænd i et vurderingsdistrikt skulle en være teknisk kyndig og en være handelskyndig.
De to vurderingsmænd blev udnævnt efter indstilling fra hovedorganisationen af bilejere, og den tredje blev udpeget af SKAT.
SKAT har i vidt omfang videreført vurderingsmændenes praksis for værdiansættelse, herunder annonce- og klargøringsfradragene, og det er ikke muligt at fastslå nærmere, præcis hvornår denne praksis er påbegyndt.
Torsten Schack Pedersen (V), 2014-11-12:
Jamen jeg tror, det er meget svært for folk at finde ud af, hvad der er gældende ret.
For er gældende ret, som et motorankenævn har sagt: Der er overordnet set, helt principielt, ikke lovhjemmel til at lave et fradrag i registreringsafgiften, når den udbetales i forbindelse med eksport af en bil?
Der siger SKAT: Der er et markedsføringsbidrag og et klargøringsbidrag, som udløser et fradrag.
Og der må det da være interessant nu at få skatteministerens vurdering af, om SKAT – helt generelt og ikke i nogen specifik sag – har lovhjemmel til at lave det fradrag.
Benny Engelbrecht (S), 2014-11-12:
Hr. Torsten Schack Pedersen spørger jo meget konkret ind til den konkrete sag, må man sige, og det gør det jo relativt vanskeligt, al den stund at jeg ikke kan forholde mig til den konkrete sag.
Men jeg må blot igen henholde mig til, at hvis det er et materielt spørgsmål, som ankenævnet bliver spurgt om og træffer afgørelser om, så skal SKAT følge den afgørelse.
Hvis ankenævnet derimod bliver spurgt om en genoptagelse af sagen og træffer afgørelse om en genoptagelse af sagen, så skal SKAT gøre det.
Hvis jeg forstår hr. Torsten Schack Pedersen korrekt, er der her tale om en sag, der bliver genoptaget, og uden at gå ind i den konkrete sag må man sige, at jeg så meget konkret har svaret på, hvad der er gældende ret på området.
Torsten Schack Pedersen (V), 2014-11-12:
Finder ministeren det retssikkerhedsmæssigt rimeligt, at SKAT afviser at give skatteyderne medhold, fordi det »vil være en hvepserede« på grund af arbejds- og sagsmængden?
Benny Engelbrecht (S), 2014-11-12:
Jeg kan som sagt stadig væk ikke gå ind og udtale mig om konkrete sager.
Overordnet vil jeg slå fast, at SKAT selvfølgelig ikke kan afvise at behandle sager med den begrundelse, at det vil være en hvepserede på grund af arbejds- eller sagsmængden.
Hvis der skulle være en skatteyder, der føler sig uretfærdigt behandlet, så kan skatteyderen naturligvis klage, og det bør man også gøre.
Alle sager skal have en ordentlig sagsbehandling.
I de kommende år er forventningen, at Skatteankestyrelsen vil få en ekstraordinært stor tilgang af sager.
Det er vigtigt, at sagsbehandlingstiden derfor kan holdes på et acceptabelt niveau.
Regeringen har derfor prioriteret ekstra ressourcer til Skatteankestyrelsen med ca. 264 mio. kr. i årene 2014 til og med 2017.
Altså, det spørgeren spørger ind til, er jo denne konkrete sag, og jeg må igen sige, at jeg ikke kan forholde mig til det, den her konkrete sag handler om.
Det fremgik også klart i det tidligere spørgsmål, at spørgerne ikke kender forskel på materielle sager og genoptagelsessager, og alene det, at spørgerne ikke har styr på forskellen mellem de to ret basale sagstyper, afspejler jo, at det nok ikke er den bedst tænkelige debatform at vælge at spørge ind til konkrete sager.
Torsten Schack Pedersen (V), 2014-11-12:
Det er jo ikke et spørgsmål om, hvorvidt ministeren synes, det ikke er i orden at komme med en henstilling til noget, fordi det er uoverskueligt arbejdsmæssigt.
Spørgsmålet er jo, om det set med ministerens øjne er retssikkerhedsmæssigt i orden, at der i det hele taget er den kontakt, at der kommer en melding fra SKAT om, hvordan man gerne ser sagen afgjort.
Mener ministeren, at den måde, det kører på, er helt legitim?
Benny Engelbrecht (S), 2014-11-12:
Jeg vil stadig væk sige, at jeg selvfølgelig ikke kan forholde mig til den konkrete situation, der beskrives, men jeg synes også, jeg har slået meget klart fast, at den tilgang, der er blevet brugt her, altså ikke er måden, man gør det på.
Preben Bang Henriksen (V), 2014-11-12:
Det var ikke det, jeg spurgte om – undskyld at jeg har udtrykt mig forkert.
Det drejer sig mere om, hvad ministerens holdning er til, at der er en direkte kontakt fra en skattemedarbejder til et ankenævnsmedlem med henblik på en vejledning i, hvordan skattemedarbejderen mener at ankenævnet skal afgøre sagen.
Benny Engelbrecht (S), 2014-11-12:
Jeg synes jo stadig væk, at jeg indledningsvis har svaret på det, også i forbindelse med et opfølgende spørgsmål: Man skal selvfølgelig ikke kunne afvise at behandle en klage med den begrundelse, som er anført i det konkrete tilfælde, altså at det vil være en hvepserede på grund af arbejds- og sagsmængden.
Det synes jeg er blevet slået ret tydeligt fast.
Torsten Schack Pedersen (V), 2014-11-12:
Det svar kommer jo ikke som nogen stor overraskelse for mig.
Det var nok også, hvad jeg havde forventet.
Men det, der jo er problemet, er bare, at der er et godt stykke vej fra det svar, ministeren giver, til det, der opleves.
Hvis jeg ikke skal gå for dybt ned i en konkret sag, må ministeren jo alligevel kunne forholde sig til nogle af de principper, der er gældende.
I det her tilfælde – og jeg tror, at ministeren har læst artiklerne – drejer det sig om, hvorvidt SKAT kan lave et fradrag i registreringsafgiften, når en bil eksporteres.
Der er afgjort en sag, hvori der siges, at i det her fradrag, som SKAT bruger, når der skal udbetales registreringsafgift i forbindelse med eksport, har SKAT lagt til grund, at man kan trække fra for et markedsføringsbidrag og et klargøringsbidrag.
Det har motorankenævnet sagt at der ikke er hjemmel til.
Altså, der ligger en afgørelse, der siger – og det må jo siges at være materielt – at SKAT ikke har hjemmel til at bruge den beregningsmetode, som SKAT bruger.
Det er dog temmelig alvorligt, at et motorankenævn siger, at den måde, som SKAT beregner tilbagebetaling, udbetaling af registreringsafgiften i forbindelse med eksport af biler, er der ikke lovhjemmel til.
Hvordan kan ministeren så mene, at sådan en afgørelse ikke har materiel betydning?
Og når SKAT så bliver pålagt at se på de her sager igen, kommer SKAT til præcis det samme resultat!
Altså, hvorfra har SKAT hjemmel til at lave det her fradrag?
Det er jo det, hele sagen drejer sig om.
Benny Engelbrecht (S), 2014-11-12:
Altså, igen: Det er jo vigtigt overordnet at slå fast, at registreringsafgiftsloven klart giver SKAT hjemmel til at værdiansætte en brugt bils almindelige pris, hvor bilens almindelige pris er en handelspris, som ansættes med udgangspunkt i prisen for et tilsvarende køretøj.
Det er SKAT, der foretager værdiansættelsen.
Der eksporteres årligt mellem 32.000 og 35.000 biler.
For at sikre en ensartet værdiansættelse i de mange sager har SKAT fastsat administrative retningslinjer for værdiskønnet.
Dermed er regelgrundlaget også ret klart på det her område.
Torsten Schack Pedersen (V), 2014-11-12:
Men hvilken konsekvens der er, og hvad der så er praksis, lader jo i hvert fald så åbenbart til at være uklart for en række borgere i det her land, i forhold til hvordan man skal tolke de enkelte afgørelser.
Og der synes jeg da, det er problematisk at der er den opfattelse, der er.
Motorankenævnet har sagt, at det her er et generelt problem, og at det kan man ikke bare gøre, og omvendt er det så bare en konkret sag.
Jeg håber virkelig, at skatteministeren vil tage initiativ til at sørge for, at der kommer klarhed over det her, og at der er en praksis, som er gennemskuelig, i stedet for at det bliver et spørgsmål om, om det er den ene eller den anden sag.
Og når SKAT bliver bedt om at genoptage sagerne, så er det jo også, man må sige, at det retssikkerhedsmæssigt er påfaldende, at man siger, at man er enig med sig selv, til trods for at motorankenævnet har bedt om, at sagen bliver genoptaget.
Benny Engelbrecht (S), 2014-11-12:
Jeg synes egentlig, jeg svarede meget klart til at starte med, at jeg selvfølgelig ikke mener, at man kan afvise at behandle sager med den begrundelse, hvilket spørgeren også er inde på.
I den her sammenhæng er det altså afgørende at sikre en ordentlig behandling.
For mig at se er det også meget afgørende, at vi sikrer, at den ekstra sagsmængde, som nødvendigvis vil komme, og som forventes at ville komme i Skatteankestyrelsen i de kommende år, bliver adresseret, og det er jo så også derfor, vi har afsat ekstra ressourcer til området.
Men grundlæggende må vi bare sige, at det handler om at sørge for, at klageren i det konkrete tilfælde også går videre med den her bestemte sag.
Torsten Schack Pedersen (V), 2014-11-12:
Tak for det svar.
Altså, det må da være stærkt bekymrende, at der er den indstilling hos en medarbejder, at det arbejdsmæssigt vil være meget belastende og en stor byrde, hvis et klageorgan gav borgeren medhold og derfor kom med en anbefaling til, hvordan sagen skulle afgøres – og pudsigt nok landede det vist nærmest som det var blevet anbefalet.
Altså, mener skatteministeren ikke, at det er meget, meget bekymrende, hvis der er en melding fra SKAT om, at en bestemt afgørelse skal falde ud på en bestemt måde, fordi det ellers vil være en hvepserede og uoverskueligt og vil kræve meget arbejde, genoptagelse og tilbagebetaling?
Det håber jeg da at ministeren vil give mig ret er en helt uacceptabel tilgang.
Preben Bang Henriksen (V), 2014-11-12:
Nu har vi hørt, at ministeren ikke vil forholde sig til den konkrete sag, så jeg er også nødt til at spørge lidt abstrakt her.
Hvad er ministerens holdning til, hvis der i en sag, der kører for et ankenævn, er en personlig kontakt mellem en medarbejder i skattevæsenet og et ankenævnsmedlem med henblik på at give en vejledning i, hvordan vedkommende skattemedarbejder synes at sagen skal afgøres?
Hvad er ministerens holdning til, at der foregår sådan en personlig kontakt?
Benny Engelbrecht (S), 2014-11-12:
Først vil jeg sige, at jeg ikke kan gå ind i eller udtale mig om konkrete sager.
Det tror jeg også godt at spørgeren er klar over.
Generelt kan jeg dog oplyse, at hvis et motorankenævn eller for den sags skyld et andet ankenævn træffer en afgørelse, er SKAT naturligvis forpligtet til at følge afgørelsen.
Groft sagt er det altså sådan, at ankenævnet tager stilling til, om det spørgsmål, der påklages, er materielt eller handler om genoptagelse.
Når et ankenævn træffer konkret afgørelse om et materielt spørgsmål, skal SKAT følge den materielle afgørelse om f.eks. ændret skatteansættelse.
Når et ankenævn træffer afgørelse om genoptagelse, kræver det, at SKAT foretager en fornyet sagsbehandling af sagen.
Den fornyede sagsbehandling kan både resultere i, at SKAT kommer til det samme resultat, og at SKAT kommer til et andet resultat end det, de oprindelig nåede frem til.
Mette Frederiksen (S), 2014-11-12:
Men det var bare ikke det, ministeren sagde.
For det, ministeren sagde – og det er jo godt, ministeren er den samme, også nu, hvor hun kan svare det samme – var, at på spørgsmålet, om det bør have, kan man sige, substantielle, handlingsændrende konsekvenser, er mit svar nej.
For jeg ønsker ikke et asylsystem i EU, der bygger på andet end grundpræmissen i Dublinforordningen.
Der er jo nogle, der mener, at den skulle opsiges, og så skulle vi lave en eller anden form for fordeling af de asylansøgere, der kommer til EU, som nogle vil mene er meget solidarisk.
Det er jeg meget inderligt imod, for jeg ønsker, at det er Danmark, der bestemmer over vores egen asylpolitik.
Om dommen kommer til at have konkrete konsekvenser, er jo en helt anden diskussion.
Det, jeg startede med at sige i min indledning, var, at at det jo i sidste ende er Flygtningenævnet, der afgør, om der kan være konkrete børnefamilier, der på grund af dommen ikke kan afsendes til Italien.
Det er en anden diskussion, for så længe den dom er der med den betydning, kan vi ikke sende børnefamilier tilbage til Italien.
Så kan man givet rejse en diskussion af, om dommen er korrekt eller ej, men jeg har altså ikke nogen forudsætninger som dansk justitsminister for pludselig at begynde at vurdere, om domme afsagt af Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol er korrekte eller ej.
Der er det nok lidt lettere at repræsentere Dansk Folkeparti.
Christian Langballe (DF), 2014-11-12:
Det er jeg sådan set glad nok for at høre.
Jeg vil så begå den helligbrøde i det her spørgsmål at anfægte dommens præmisser, for jeg kan forstå, at der er blevet dømt efter artikel 3, som hindrer udsendelse til et land, hvor personer risikerer tortur eller umenneskelig eller vanærende behandling.
Nu har jeg selv været i Italien og set, hvordan forholdene er dernede, og jeg må sige, at det ikke er sådan, at jeg tænker på tortur eller umenneskelig eller vanærende behandling i forbindelse med de asylanter, der er i Italien.
Det må jeg altså sige.
Men jeg er glad for, at ministeren siger, at det ikke har nogen konsekvenser i forhold til vores asylsystem, og at vi selvfølgelig også i fremtiden vil kunne sende folk tilbage til Italien efter Dublinforordningen, hvis det er det, der skal til.
Bjarne Corydon (S), 2014-11-12:
Jamen det er super enkelt, det har jo konstateringens karakter: Altså, vi tog fat dér, hvor andre slap.
Det er meget, meget enkelt.
Det beklager jeg, men det er der ikke nogen dyb anerkendelse begravet i.
Vi tog fat dér, hvor andre slap.
Vores arbejde har i meget høj grad gået på at rette op på de problemer, der blev skabt under VK-regeringen.
Altså, konkurrenceevnen er igen forbedret, endda ret kraftigt; produktiviteten er på vej op, endda ret kraftigt; der er kommet styr på de offentlige finanser i overvældende grad; vi har fået lagt bedre rammer om det at styre den økonomiske politik i Danmark, end der har været hidtil; vi investerer mere i at skabe gang i væksten; vi investerer mere i uddannelse.
Det går stille og roligt i den rigtige retning.
Så der er jo ikke nogen grund til at lave om på det efter et folketingsvalg.
Og hvis nu vi kunne blive enige om det, var vi jo kommet utrolig langt i løbet af dagens spørgetid, ikke?
Jacob Jensen (V), 2014-11-12:
Jeg vil starte med at kvittere for den positive omtale af undertegnede, det kan jeg bare sende retur.
Men når finansministeren her til sidst siger, at VK-regeringens økonomiske politik havde dybe problemer, så er det bare, at jeg helt stilfærdigt spørger: Hvorfor er det så, at den nuværende regering i sit regeringsgrundlag skriver, at man viderefører VK-regeringens økonomiske politik i bredeste forstand, altså hvis man mener, at den havde dybe problemer?
Det undrer mig noget, men det vil jeg gerne bede finansministeren om at svare på her til sidst.
Bjarne Corydon (S), 2014-11-12:
Jamen altså, jeg har faktisk respekt for spørgeren.
Jeg synes, vi ligger i den høje ende af spektret af Venstrespørgere her, og jeg fornemmer en ægte intellektuel interesse for at sætte sig ind i de her ting.
Der er et forsigtighedsprincip med hele vejen igennem, og det betyder, at det her med diskussionen om løftebrud er meget fint, når man kommer fra Venstre, men realiteten er, at vi hele vejen igennem har sagt, at finansieringen selvfølgelig skal være på plads først.
Det er klart, at kan man ikke lave en trepartsaftale, er der en pris at betale, i form af at man ikke kan bruge de penge, man ikke vil være med til at skaffe – det er meget tydeligt hele vejen igennem.
I forhold til de dybe problemer, der var, med VK-regeringens udenrigspolitik, så hang de jo sammen med, at landet gradvis tabte terræn, ikke bare absolut i forhold til en økonomisk krise, der ramte alle lande, men også relativt.
Der må jeg bare sige, at de henstår for mig komplet uklare.
Altså, jeg ved ikke, hvad de går ud på.
Jeg tror, vi får en grundig debat om det frem mod næste valg.
Jacob Jensen (V), 2014-11-12:
Det er så grunden til, at man ikke har kunnet leve op til sit løfte om, at man ville øge kommunernes serviceramme med 12 mia. kr. – eller var det bare et ønske eller et forslag?
For jeg har ikke helt forstået endnu, om man sagde til kommunerne, at de kunne regne med det her, at de kunne regne med at få ekstra 12 milliarder kroners råderum, hvis I kom til magten.
Sådan tror jeg at kommunerne opfattede det, sådan tror jeg også at borgerne opfattede det, men det var ikke sådan, man skulle have forstået det.
Må jeg så spørge: Skal de ting, man nu går rundt og siger, nemlig at man vil man øge de offentlige budgetter igen med 0,6 pct., forstås på samme måde?
Skal det også forstås på den måde, at det bare er et ønske, men ikke noget, man reelt kan regne med, hvis det er sådan, at regeringen bliver genvalgt?
Bjarne Corydon (S), 2014-11-12:
Jeg synes faktisk, det her udvikler sig i en udmærket og interessant retning.
Det virker, som om spørgeren er på vej til at erkende, at det, man har råbt op om i forhold til løfter og løftebrud i vel nu 3 år, ikke rigtig matcher det forhold, at der var et forsigtighedsprincip både før valget og efter valget og jo også på nuværende tidspunkt.
Det drejer sig om et forsigtighedsprincip, som var helt generelt gældende for det at føre økonomisk politik i Danmark, og som vi har haft stor glæde af.
Kasseeftersynet viste, at der ikke var to streger under facit, og dermed var det, at Danmark var ude at krisen, forkert.
Danmark havde også tabt terræn relativt i forhold til andre lande, altså ikke bare i kraft af en almindelig krise, men også i forhold til de lande, vi konkurrerer med – konkurrenceevnen var forværret med ca. 25 pct. over en længere årrække, produktiviteten haltede bagefter de lande, vi konkurrerede med.
Det var et stort problem, som vi nu heldigvis er ved at rette op på.
Jacob Jensen (V), 2014-11-12:
Jamen det sætter jeg pris på.
Det, man lagde frem før valget, var nogle ønsker, det var nogle forslag, men det var ikke noget løfte.
Var det sådan, jeg skulle forstå det?
Det, der ligesom står i det oplæg, man gik til valg på i 2011, var nogle ønsker og nogle forslag, men det var ikke løfter, som man ligesom kunne regne med.
Det var det ene.
Så siger finansministeren, at der var en forskel mellem det, der blev sagt, og det, der var realiteten.
Var det det her med de to streger under, men at realiteten var noget andet?
Det er det, jeg til stadighed skal prøve at forstå.
For jeg kan bare se, at realiteten var, som jeg nævnte under det tidligere spørgsmål, at gælden var væk.
Vi var ratet i top blandt de få lande i verden med den absolut bedste økonomi.
Vi havde et erhvervsklima og et investeringsklima, som var blevet vurderet til at være i toppen, når man sammenlignede med, hvad der ellers skete rundtomkring i verden.
Ja, der var en international økonomisk krise, som har varet en del år, men det var situationen.
Så jeg ved ikke helt, hvordan man kan blive ved med at sige, at der var forskel mellem det, der blev sagt, og det, der var realiteten.
Jeg vil så bare spørge: Når man nu igen siger, at man ikke kunne leve op til sit løfte, fordi der nu skulle styr på det og der nu skulle strammes op, hvor var det så, de forslag var?
Jeg hørte lige tidligere finansministeren sige, at statsministeren også havde været ude at sige noget om, at økonomien var overophedet, og at den var ved at løbe løbsk, men jeg har endnu ikke hørt et eneste konkret forslag, som finansministeren kan henvise til, fra Socialdemokratiet, hvor man har ønsket at stramme op på den økonomiske politik, inden man kom i regering – ikke ét.
Men jeg vil godt give finansministeren en mulighed mere: Kunne finansministeren nævne et enkelt forslag, hvor Socialdemokraterne inden valget i 2011 bad den daværende VK-regering om at stramme op på økonomien, holde igen og lade være med at bruge så mange penge?
Bjarne Corydon (S), 2014-11-12:
Det kan jo være mig, det er galt med, men jeg skulle tage meget fejl, om ikke det er nogenlunde præcis det samme spørgsmål, som vi tog i sidste uge.
Det synes jeg jo er hyggeligt og fint, vi kan også godt tage det i næste uge, og vi har vel faktisk også diskuteret det lige før det spørgsmål, vi tager nu.
Men grundlæggende må man jo sige, at den økonomiske politik under den her regering og også den økonomiske politik, Socialdemokratiet gik til valg på, er omfattet af et forsigtighedsprincip.
Man skal have finansieringen på plads, før man bruger penge på bl.a. velfærd, også kommunal velfærd.
Der var lagt op til at lave en trepartsaftale, der ville have givet mere vide rammer, end vi har haft.
Den kunne man ikke komme igennem med.
Så er der selvfølgelig en konsekvens – det skal der være, hvis man er ansvarlig – nemlig at man ikke kan bruge lige så mange penge, som man ville kunne have gjort i tilfælde af en trepartsaftale.
Så må man jo bare sige, at efter at vi havde gennemført et kasseeftersyn af den økonomiske politik, vi overtog, var det klart, at der bare ikke var sammenhæng i det, man havde sagt om den, og det, der var realiteterne.
Det må man også tage konsekvensen af i forhold til at føre en ansvarlig økonomisk politik.
Så må man endelig sige, at der er kommet styr på tingene.
Vi har i øvrigt fået nogle meget sundere rammer om det at føre økonomisk politik med en budgetlov, og det betyder, at fremover er der – fuldt finansieret – råd til at styrke vores fællesskab, styrke vores velfærd.
Det er jo den spændende diskussion i dansk politik: Er det den vej, vi skal gå, altså ansvarligt, vækstorienteret og med råd til bedre velfærd?
Eller er det noget andet, med nulvækst, som spørgerens parti står for – og jo på en måde, hvor vi ikke kan få nogen præcis redegørelse for, hvordan man i praksis agter at forvalte det?
Det synes jeg er spændende.
Det stiller jeg gerne op til at diskutere onsdag efter onsdag, uanset hvad der så er indgangen til det, om man så må sige.
Jacob Jensen (V), 2014-11-12:
Det er i samme boldgade.
Jeg læser spørgsmålet op: Hvad er årsagen til, at regeringen ikke har indfriet løftet, der blev givet i »Fair Løsning«, om ekstra 12 mia. kr. i økonomisk råderum til kommunerne?
Christian Langballe (DF), 2014-11-12:
Det vil så sige, at jeg har ret i, at det her rent praktisk og konkret kommer til at bestemme asylpolitikken i Danmark, fordi man så ikke kan sende folk tilbage til Italien, selv om det er en del af Dublinforordningen.
For man kan så at sige ikke sikre de ydre grænser, og man kan heller ikke sikre, at Dublinforordningen faktisk sker fyldest.
Hvordan forholder ministeren sig til det?
Torsten Schack Pedersen (V), 2014-11-12:
Spørgsmålet lyder: Mener ministeren, at SKAT kan afvise at følge en afgørelse fra et motorankenævn, fordi SKAT ikke mener at være forpligtet til at lægge motorankenævnets retsopfattelse til grund, som beskrevet i Politiken den 20. oktober 2014?
Marianne Jelved (RV), 2014-11-12:
Jeg håber, det er lovligt at modtage gaver her i Folketingssalen, og jeg hører gerne underholdningsorkestret.
Men det ændrer ikke min opfattelse af, hvad armslængdeprincippet er for noget.
Og jeg er meget, meget betænkelig ved, at man bryder armslængdeprincippet.
Har man først gjort det én gang, er det nemmere at gøre det næste gang.