runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Dohrmann (DF), 2013-01-23:
Det synes jeg da ikke man skal være forundret over.
Jeg synes da nærmere, man skal være taknemmelig for, at man får en debat om det her med den regelforenkling, som jeg vil kalde det, som regeringen jo siger de gerne vil have.
Vi får også gang på gang at vide, at nu skal vi have indført it over det hele, alle skal kommunikere over it-systemer, og at vi skal spare penge i den her omgang.
Vi er i en it-alder, som gør, at man næsten kan finde alle oplysninger på Google eller alle mulige andre systemer.
Men en ting kan ikke lade sig gøre, og det er i ministerens ministerium, for der kan man ikke sørge for, at alle de rettelser, der skulle være til den enkelte landmand, kunne samles i et brev for derved at spare nogle penge til porto og den slags ting.
Nej, der skal man sende et antal forskellige breve med informationer til den enkelte landmand om, at nu er der måske, som tilfældet er med den landmand, jeg taler om, sket 22 rettelser, som man har fået besked om.
Så mit spørgsmål er bare: Hvordan hænger det sammen med regeringens it-politik, og hvordan vil man fremadrettet sikre, at man ligesom sammenkører de her ting, så man ikke bruger en hel masse ekstra penge på porto, som er unødvendig?
Eller er det slet ikke noget, der optager ministeren.
Mette Gjerskov (S), 2013-01-23:
Jeg tror ikke helt, spørgeren hørte efter.
Sagen er nemlig den, at der har siddet nogle meget omkostningseffektive mennesker i NaturErhvervsstyrelsen og vurderet, at det vil koste mere at skabe et it-system, som kan samle de her breve, end det vil koste at sende brevene ud enkeltvis.
Og så har man altså sagt: Vi skal passe på statens, skatteborgernes, penge, så vi gør det, der er billigst, og sender de breve ud, og det er ud fra en vurdering af, at det ikke er noget, der generer landmanden.
Det er sådan set det vigtigste, at de to ting er opfyldt, nemlig at det er gjort billigst muligt og uden af genere landmanden.
Så jeg synes da faktisk, vi er kommet meget langt, og jeg er meget forundret over, at vi overhovedet skal have en debat om det i dag.
Jørn Dohrmann (DF), 2013-01-23:
Nu tror jeg, at ministeren også skal tænke lidt på, at det mange gange ikke er landmanden selv, der sidder og indberetter de her rettelser.
Det er sket med konsulentbistand, som jo også koster mange penge, men det optager jo ikke regeringen, hvad omkostningerne ved det her er.
Men det er nok, fordi konsulenterne har indberettet det på én gang, at vi ser, at de breve, der bliver sendt ud med registreringen af, at man har ønsket en rettelse på det og det matrikelnummer, kommer samme dag.
Det er jo det, der er det underlige i det her system: at brevene kommer på en gang til den enkelte landmand.
Vi ved alle sammen, at selv ministeriet skal spare nogle penge, og kunne man spare lidt på portoen, ville det da være med til at hjælpe på den samlede økonomi.
For vi kan jo høre, hver eneste gang vi hører en minister her i salen, uanset hvilken minister det er, at det er, som om riget fattes penge.
Vi skal spare, får vi at vide alle sammen, vi skal prøve på at effektivere.
Men lige nøjagtig på det her område gælder det ikke for regeringen.
Der gælder det bare om at bruge en masse penge, f.eks. til porto.
Mette Gjerskov (S), 2013-01-23:
Det er faktisk sådan, at vi har et meget, meget avanceret it-system.
Det vigtige her har været at gøre det så enkelt som muligt, og der sidder man jo altid og skal lave en afvejning af, om der skal laves et meget avanceret eller et enkelt system.
Her var det vigtigt, at det blev et enkelt system, der kunne komme til at fungere for landmanden.
Jeg kan ikke se, at det kan genere en landmand særlig meget at få to eller fire kuverter fra NaturErhvervsstyrelsen.
Hvad er det, der generer?
Vi beder jo ikke landmanden om at sætte frimærker på og selv gå ned på posthuset, han kan taste det ind i sit it-system, alt det nemme ligger hos ham.
Det har bare været mere praktisk i NaturErhvervsstyrelsen at lave det på den her måde med breve, og jeg synes da bare, man skal være glad for, at de har tænkt ordentligt på økonomien.
Jan E. Jørgensen (V), 2013-01-23:
Jeg er noget overrasket.
Ministeren bliver ved med at tale om at ændre regler og lovgive osv.
Vi har en lovgivning, vil jeg sige til ministeren.
Det er, som om ministeren ikke er klar over, at vi har muligheden for at fratage en virksomhed næringsbrevet.
Ministeren fremsatte et beslutningsforslag, som den daværende regering udmøntede i en lov, og den gør, at vi kan tage næringsbrevet fra en virksomhed, der overtræder fødevarelovgivningen eller ikke betaler pant eller ikke betaler skat, benytter sort arbejde osv.
Det handler jo om, at der altså er nogle virksomheder, ikke mange, men nogle, som åbenlyst blæser på landets lovgivning og bare bliver ved på trods af kontrolbesøg fra fødevarekontrollen.
Mener ministeren ikke noget som helst om de virksomheder?
Mener ministeren virkelig, det er i orden, at de bare får lov til at køre videre, fordi der jo ikke er tale om så mange, når ministeren selv i sin tid som oppositionsmedlem fremsatte beslutningsforslag om, at de skulle have frataget retten til at drive virksomhed?
Mener ministeren ikke længere, at det skal være tilfældet?
Mette Gjerskov (S), 2013-01-23:
Da jeg fik det her spørgsmål, var det sådan et meget generelt spørgsmål om muligheden for at drive fødevarevirksomhed.
Nu forstår jeg, at vi stadig væk er ovre på den her virksomhed, og at det altså handler om et pizzeria i København.
Der er ingen tvivl om, at det pizzeria lader meget tilbage at ønske på hygiejneområdet.
Men noget andet er at bruge det ene grelle eksempel, som vi er kommet efter igen og igen.
Hvorfor har de fået så mange sure smileyer?
Det viser sig jo faktisk, at når fødevarekontrollen så har været der, har de rettet ind.
Næste gang man kommer, har de rettet ind.
Så har der nogle gange været en ny fejl.
Så retter de ind på den indtil næste gang.
Og det er noget rod.
Derfor har man også givet større og større sanktioner, for hver gang man kommer.
Det skal blive værre og værre.
Altså, nu har virksomheden ikke været der mere end 1 år.
Det er jo ikke sådan, at det er 20 år, vi taler om.
Virksomheden skal mødes med stærkere sanktioner, hver gang man møder dem.
Det skal der ikke være nogen som helst tvivl om.
Og de er også blevet politianmeldt.
Men jeg må faktisk sige, at jeg synes, at der er sket en positiv udvikling de senere år, hvor jeg oplever en kæmpe, kæmpe omhyggelighed fra virksomhedernes side med at overholde fødevarereglerne.
Derfor mener jeg ikke, at der er behov for en stramning.
Det er en helt specifik ener, og det sagde spørgeren jo også før at Fødevarestyrelsen havde udtalt, nemlig at det er en helt speciel og særlig situation.
Jeg synes ikke, at vi skal lovgive om specielle og særlige situationer.
Dem håndterer vi på anden vis, og det gør vi også med den her.
Jan E. Jørgensen (V), 2013-01-23:
Det var ikke en lang række paragraffer, det var sådan set kun én, nemlig § 11, stk. 1, – én paragraf, ikke en lang række – som jeg bad ministeren om at forholde sig til.
Jeg er helt med på, at langt de fleste fødevarevirksomheder opfører sig ordentligt, og derfor er det jo også ekstra provokerende, at de få virksomheder, som ikke kan finde ud af det, bare kan blive ved og blive ved, uden at ministeren vil skride til handling.
Vi har at gøre med danmarksmesteren i sure smileys, vi har at gøre med en, om hvem kontrolchef i Fødevarestyrelsen Bjørn Wirlander udtaler, at det er det mest grelle eksempel, fødevarekontrollen nogen sinde har set.
Vi har en minister, som i sin tid som oppositionsmedlem fremsatte et beslutningsforslag, B 135, med ordlyden: Folketinget pålægger regeringen at fremsætte lovforslag, der gør det muligt at fratage erhvervsdrivende retten til at drive fødevarevirksomhed, hvis de pågældende har begået tre væsentlige overtrædelser af fødevarelovgivningens bestemmelser eller ikke har efterlevet tre væsentlige påbud.
Er ministeren så tilfreds med den tilstand, vi har i dag, når det, som ministeren selv mente, da man sad i opposition, øjensynlig ikke bliver efterlevet i virkeligheden?
Mette Gjerskov (S), 2013-01-23:
Det var en meget, meget lang opremsning og en lang række paragraffer.
Det, jeg bare må konstatere, og det er det, der er det springende punkt, er, at vi har muligheden for på fødevareområdet at politianmelde, og vi benytter os af den mulighed; mine kontrollører benytter sig af den mulighed, og det plejer faktisk at få folk til at rette ind.
Jeg bliver spurgt, om jeg mener, der er behov for en stramning, og nej, det mener jeg ikke der er, som det er lige nu.
Der er kommet ufattelig stor opmærksomhed på fødevarehygiejne i de senere år, og det betyder faktisk, at langt de fleste retter ind, lige så snart de får en sur smiley, og får de en bøde, retter de i hvert fald ind.
Sådan er det som hovedregel, når mine fødevarekontrollører kommer ud i virksomheder.
Jeg tror, at ordføreren er langt inde i næste spørgsmål.
Skulle vi ikke tage det, når vi kommer til det?
Det, jeg i hvert fald kan konstatere, er, at det her er et spørgsmål om fødevareloven.
Det er et område, hvor vi har forlig, og det vil sige, at vi faktisk er enige om reglerne.
Hvis man ønsker, at de skal ændres, kan man jo bare sige til.
Men jeg må meget gøre opmærksom på, at Fødevarestyrelsen benytter proportionalitetsprincippet.
Det vil sige, at de ikke kommer med en hårdere straf, end hvad der er rimeligt i forhold til forseelsen.
Altså, vi tager heller ikke folks bil fra dem, bare fordi de kører uden sikkerhedssele tre gange, men hvis de kører spritkørsel og er til skade for andre, kan vi tage deres bil fra dem, så kan vi tage deres kørekort fra dem.
På den måde har vi det faktisk også med hensyn til fødevarevirksomheder.
Er de til sundhedsfare, bliver de stoppet, og de bliver stoppet straks.
Men den her virksomhed har ikke været til sundhedsfare og derfor kan den fortsætte – ikke, at jeg ville købe en kebab der.
Jan E. Jørgensen (V), 2013-01-23:
Nu henviser jeg til § 11, stk. 1, i lov om næringsbreve til visse fødevarevirksomheder, og så vil jeg gerne spørge ministeren, om ministeren fortsat fastholder det, ministeren lige har sagt, altså det her med, at der skal rigtig, rigtig meget til, før vi går ind og fratager folk retten til at drive virksomhed.
Der står: Retten til at udøve virksomhed kan frakendes en person eller et selskab ved dom for strafbart forhold, hvis den tiltalte gentagne gange eller under i øvrigt skærpende omstændigheder væsentligt har overtrådt lovgivningen vedrørende skatter og afgifter, pant på emballage, fødevarer, arbejdsmiljøforhold eller drifts- og restaurationsvirksomhed omfattet af lov om restaurationsvirksomhed og alkoholbevilling.
Så vil man sikkert spørge sig selv: Hvor meget er »gentagne gange«?
Det kan man læse om i bemærkningerne.
Der står: Som udgangspunkt skal anklagemyndigheden anmodes om at indbringe virksomheden for domstolene med påstand om frakendelse af retten til at drive virksomhed i henhold til lov om næringsbrev til visse fødevarevirksomheder, hvis der er indberettet to overtrædelser for virksomheden og en myndighed konstaterer en tredje overtrædelse, som opfylder kriterierne for at blive indberettet.
Hvis overtrædelserne er konstateret under samme kontrolbesøg, er tre overtrædelser normalt ikke tilstrækkeligt til, at anklagemyndigheden anmodes om at indbringe virksomheden for domstolene med påstand om frakendelse.
Her har vi altså ikke tre, men syv sure smileyes med tilsammen 20 overtrædelser af fødevarelovgivningen, men alligevel har anklagemyndighederne ikke foretaget sig noget som helst, og alligevel er der ikke nogen, der har bedt anklagemyndigheden om at rejse en sag ved domstolene.
Vi er fuldstændig enige om, at det er domstolene, der skal ind over det, men det kræver, at de får en sag på bordet, og det er ministeren, der har mulighed for at få sådan en sag fremlagt.
Jeg vil også godt henvise til et beslutningsforslag, som ministeren i sin tid selv har været med til at fremsætte, da ministeren sad i opposition.
Synes ministeren ikke længere, at det skal være tilfældet, nu hvor ministeren er blevet minister, eller hvordan skal jeg forstå det?
Mette Gjerskov (S), 2013-01-23:
Der bliver spurgt, om jeg mener, at der er tilstrækkelig adgang til at fratage fødevarevirksomheder muligheden for at drive fødevarevirksomhed.
Ja, det mener jeg faktisk der er.
Vi render jo heller ikke sådan rundt og lukker tømrervirksomheder eller VVS'ere eller SuperBrugsen eller nogen som helst andre virksomheder.
Det er ikke noget, man bare lige gør, der skal rigtig meget til.
Vi har en lang række sanktionsmuligheder i fødevarelovgivningen, som vi kan pålægge virksomheder, der ikke kan finde ud af at opføre sig ordentligt, og det er jeg sådan set godt tilfreds med.
Jan E. Jørgensen (V), 2013-01-23:
Mener ministeren, at der i den eksisterende lovgivning er tilstrækkelig adgang til at fratage fødevarevirksomheder muligheden for at drive fødevarevirksomhed?
Mette Gjerskov (S), 2013-01-23:
Der er ikke nogen af de sager, der har været med det pågældende pizzeria, som har været for en domstol endnu, og før de har været for en domstol, går vi ikke videre med sådan en sag.
Det er jo sådan, at vi i fødevarelovgivningen har mulighed for at give administrative bøder og en lang række andre ting, men i sidste ende er det jo domstolene, der træffer beslutning, og det har de altså ikke gjort endnu.
Og når de har gjort det, kan vi tale sammen om det igen.
Jan E. Jørgensen (V), 2013-01-23:
Så skal jeg bare høre, om ministeren mener, at det udgør en fare for fødevaresikkerheden, hvis man overtræder lovgivningen vedrørende skatter og afgifter, pant på emballage, arbejdsmiljøforhold?
Det gør det jo ikke.
Altså, er der andre muligheder end det, som ministeren redegør for, for at man kan fratage en virksomhed retten til at drive handel med fødevarer?
Det er sådan set bare det, jeg spørger om.
Vi har spurgt mange gange, og vi har hele tiden fået at vide, at hvis ikke der er akut sundhedsfare, er der ikke noget at komme efter.
Og nu siger ministeren også, at vi jo heller ikke tager kørekortet fra folk, bare fordi de tre gange her overtrådt nogle regler – der skal noget alvorligt til.
Men lad mig citere fra bemærkningerne til lovforslaget om næringsbrev til handel for visse fødevarevirksomheder: Hvis der er indberettet to overtrædelser for virksomheden og en myndighed konstaterer en tredje overtrædelse, som opfylder kriterierne for at blive indberettet, så kan man få frakendt retten til at drive virksomhed.
Altså, tre alvorlige tilfælde er nok.
Her har vi altså en virksomhed, som har fået syv sure smileys og har lavet 19 alvorlige overtrædelser af loven, og alligevel har man ikke taget skridt til at få lukket virksomheden.
Jeg taler ikke om at få ændret nogle regler; jeg undrer mig over, at de regler, vi allerede har, ikke bliver anvendt.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-01-23:
Jamen det er selvfølgelig med glæde, at man må konstatere, at Venstre nu interesserer sig for social dumping.
I de 10 år, de selv sad med regeringsansvaret, var det jo ikke et emne, der som sådan interesserede Venstre så meget.
Så det er selvfølgelig en nyskabelse, og det er så konstateret.
Men jeg må igen minde Venstre om, at man selv har stemt for selvstyreloven, og der er det altså ikke nok, at man en eller anden dag trykker på knappen her i Folketinget.
Der må man også være parat til at stå ved sine handlinger, og den handling indebærer, at det nu er den grønlandske regering, som har ansvar for råstofområdet.
Vi har så ansvaret for nogle andre ting i kongeriget som f.eks. arbejdstilsyn og arbejds- og opholdstilladelse, men det er grønlænderne, som har ansvaret for denne storskalalov.
Det har grønlænderne, for det er deres ansvarsområde.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2013-01-23:
Det er en ret alvorlig sag, vil jeg sige til statsministeren.
Og jeg synes ikke bare, man kan sige, at det er noget, grønlænderne selv bestemmer, når vi ved, hvilke store konsekvenser det kan få.
Og nu taler jeg jo ikke om alle de skåltaler, som statsministeren har holdt i sin tid i Fælledparken om den danske model og om angreb på social dumping – og det er jo så en sag for sig, at statsministeren nu lige pludselig ikke synes, at det er nogen stor ting – men jeg må ærlig talt sige, at jeg er noget forbløffet over, at statsministeren ikke går ind og diskuterer de her ting, men bare henholder sig til formalia.
Det er jo trods alt en del af det danske rige, vi taler om her.
Men mit ærinde var sådan set også at få statsministeren til at tilkendegive, om statsministeren vil engagere sig i en proces, hvor Danmark og Grønland i fællesskab kan arbejde med udnyttelse af de her råstoffer i stedet for bare betingelsesløst at overgive sig til kineserne.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-01-23:
Vi ønsker – regeringen ønsker, jeg ønsker – selvfølgelig at drøfte de forhold, der vedrører Folketinget, med Folketinget.
Så vidt jeg er orienteret, får vi også en forespørgselsdebat om netop det her emne.
Det er et emne, som selvfølgelig skal diskuteres grundigt i Danmark.
Men jeg kan ikke lade være med at minde spørgeren om, at vi har en selvstyrelov – en selvstyrelov, som kom til på et tidspunkt, hvor Venstre sad med hovedansvaret i regeringen, en selvstyrelov, som alle Folketingets partier undtagen Dansk Folkeparti valgte at stemme for, en selvstyrelov, som ikke blev skabt på én dag, men som tværtimod var resultatet af et grundigt kommissionsforarbejde, en selvstyrelov, hvoraf det helt tydeligt fremgår, at råstofområdet er et grønlandsk anliggende.
Derfor står vi nu i en situation, hvor grønlænderne har overtaget ansvaret for det område, som er beskrevet i selvstyreloven, og det ville egentlig klæde Danmarks store liberale parti, Venstre, også at anerkende, at man selv har været med til at vedtage selvstyreloven, og at det altså ikke blev ved de flotte skåltaler, men at det nu er blevet til virkelighed på jorden primært i Grønland.
Det ville klæde Venstre at anerkende, at når man har sagt A og holdt skåltalerne og trykket på knappen her i Folketingssalen, må man også sige B, når tingene bliver til virkelighed.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2013-01-23:
Jeg synes ærlig talt, at regeringen tager meget, meget let på denne sag, ja, nærmest arrogant.
Det virker også, som om det, at Folketinget udviser interesse for det her spørgsmål, nærmest er en personlig fornærmelse, og det virker for mig helt uforståeligt, at regeringen ikke forsøger at inddrage Danmark og Grønland i en fælles proces.
Det er jo trods alt ikke en ubetydelig sag, vi står med her: Der kan åbnes op for, at 3.000-4.000 underbetalte kinesere kommer til Grønland.
Der er geopolitiske bekymringer – kinesisk interesse for det arktiske område er jo ikke en helt banal sag.
Og af betænkningen over storskalaloven, der blev afgivet, fremgår det jo, at der var et samråd, hvor dette spørgsmål blev stillet: Blev der fra regeringens side udtrykt bekymring eller reservationer i forhold til en mulig realisering af storskalaprojekter? Svaret hertil er nej.
Der er hverken fra statsministerens eller udenrigsministerens side blevet udtrykt bekymringer eller reservationer i forhold til en mulig realisering af storskalaprojekter. Er det ikke et udtryk for arrogance, ja, næsten ansvarsløshed fra landets statsministers side ikke at ville gå ind i drøftelser med folketingsmedlemmerne om en så alvorlig sag og i stedet bare skubbe det til side og sige: Det er grønlændernes egen sag?
Ja, det er rigtigt, at sidste onsdag sagde statsministeren bl.a.: »Han« – og det er altså mig – »siger, at regeringen har været involveret i den såkaldte storskalalov.
Nej, det har regeringen ikke.«
Statsministeren sagde, at der her var tale om en fejltagelse, som jeg gjorde mig skyldig i, som var ret stor, og som jeg simpelt hen var nødt til at rette, nemlig at jeg sagde, at regeringen havde været involveret i den såkaldte storskalalov.
»Nej, det har regeringen ikke«, sagde statsministeren.
Men det er jo ikke rigtigt, vil jeg sige til statsministeren.
For hvis man ser på et brev, som justitsministeren har modtaget den 21. august og svaret på den 24. september, vil man se, at justitsministeren i det brev skriver, at Justitsministeriet den 21. august 2012 har modtaget forslag til storskalalov i høring, og brevet slutter med, at Justitsministeriets bemærkninger til det fremsatte lovforslag afgives tillige på vegne af beskæftigelsesministeren.
Og af betænkningen over storskalaloven fremgår det, at Justitsministeriet har udarbejdet udkast til lovforslag om udlændinges adgang og opholdstilladelse i anlægsfasen af et storskalaprojekt.
Lad os nu få kortene på bordet.
Hvor dybt har regeringen været involveret i det projekt, spørger jeg statsministeren?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2013-01-23:
Tak for det.
Arbejdet i Grønland med storskalaloven, og det er jo det, spørgsmålet vedrører, har stået på længe, faktisk siden den forrige regerings tid, og i sidste uge påstod hr. Claus Hjort Frederiksen så i forbindelse med spørgsmål 69, som jeg besvarede, at regeringen har været med til at udarbejde den grønlandske storskalalov.
Der må jeg bare sige, at det har regeringen ikke; regeringen har ikke været med til at udarbejde den grønlandske storskalalov.
Indholdet, udformningen og vedtagelsen af den grønlandske storskalalov beror alene på en grønlandsk beslutning om det.
Samtidig vil jeg selvfølgelig gerne sige, at der er en sammenhæng mellem storskalaloven og en kommende dansk lov om anvendelsen af udenlandsk arbejdskraft i Grønland til storskalaprojekter.
Derfor har der været dialog mellem de grønlandske og de danske myndigheder i forbindelse med de grønlandske myndigheders forberedelse af storskalaloven, og selvfølgelig også om anvendelsen af udenlandsk arbejdskraft i forbindelse med store anlægsprojekter i Grønland, om, hvorvidt det kunne ske efter de gældende regler i udlændingeloven, eller om det vil nødvendiggøre en lovændring.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2013-01-23:
Vil statsministeren redegøre for, i hvilket omfang statsministeren, regeringen og centraladministrationen har været involveret i arbejdet med den grønlandske storskalalov, og om loven har været drøftet på møder i regeringen inden lovens vedtagelse i det grønlandske Landsting?
I spørgetimen onsdag den 16. januar 2013 fortalte statsministeren, at regeringen ikke har været inddraget i arbejdet med den grønlandske storskalalov.
Han siger, at regeringen har været involveret i den såkaldte storskalalov.
Nej, det har regeringen ikke.
Hvad angår storskalaloven, er det en lov, der er blevet besluttet i Grønland.
Det er en lov, som man har debatteret i Grønland, ud fra mange forskellige vinkler; det er en lov, som har været debatteret i Grønland igennem lang tid, og den har været igennem en stor behandling i Grønland.
Så nej: Hverken regeringen eller det danske Folketing har været involveret i denne storskalalov.«
Gået på klingen modererede statsministeren dog i 2. runde sit svar og sagde: »Nu roder hr. Claus Hjort Frederiksen igen rundt i tingene.
Jeg har ikke givet en garanti for, at vi ikke har set storskalaloven, men jeg blev spurgt om, hvorvidt regeringen har været involveret – eller det blev taget som en selvfølge, at regeringen har været involveret i storskalaloven, og det er ganske enkelt ikke rigtigt.
Det er noget, der foregår i Grønland.
Det er grønlandske politikere, der har truffet den beslutning, og jeg vil egentlig anmode om, at de diskussioner om løn og arbejdsvilkår, som i øvrigt også er et grønlandsk anliggende, tager man med grønlænderne.«
Det betyder altså, at regeringen har været inddraget i arbejdet.
Spørgsmålet er derfor, i hvilket omfang regeringen har været med i arbejdet både på ministerplan og i centraladministrationen, inden loven blev vedtaget i Landstinget.