runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Carsten Hansen (S), 2014-05-07:
Jeg kan bekræfte, at der var ti forskellige spørgsmål, herunder om det totaløkonomiske princip.
Jeg skal jo ikke svare for Enhedslisten, men Enhedslisten sagde, at det handlede om udmøntningen, altså den måde, man gjorde det på.
Men en af grundene til, at L 109 ikke blev vedtaget, var helt klart, at Dansk Folkeparti, Venstre og Konservative ikke mente, at lovforslaget var udformet i overensstemmelse med udmøntningsaftalen, på trods af at man havde godkendt lovforslaget en gang.
Det havde alle partierne nemlig gjort.
Både aftalen og lovforslaget blev godkendt af alle parter, herunder alle parter i regeringen.
Men så kom det til, at Enhedslisten under udvalgsarbejdet stillede de her ændringsforslag, som efter deres opfattelse skulle tilvejebringe den rette balance i forholdet mellem lejere og udlejere.
Der var således efter min opfattelse opstået en situation, hvor der var meget stor afstand mellem parternes synspunkter, og det viste sig jo også, at enderne ikke kunne nå sammen, idet Enhedslisten valgte at stå uden for.
Louise Schack Elholm (V), 2014-05-07:
Hvis jeg læser f.eks. betænkningen til lovforslag L 129, kan jeg læse, at Enhedslisten redegør for, at det, man er imod, er det totaløkonomiske princip.
Så når nu jeg har spurgt ministeren til, hvad der skulle til, for at Enhedslisten ville stemme for L 129, kan ministeren så bekræfte, at det var det totaløkonomiske princip, som Enhedslisten primært har været imod?
Carsten Hansen (S), 2014-05-07:
Alle de partier, der deltog i forhandlingerne om at opnå en udmøntningsaftale – jeg skal sige en gang til, at det jo var 400 spørgsmål, der blev stillet undervejs i de interne forhandlinger, og jeg tror, vi nåede op på over 100 udvalgsspørgsmål i forbindelse med udmøntningsaftalen forud for fremsættelsen af L 129 –
vidste ifølge min bedste overbevisning, at Enhedslisten havde stillet ti ændringsforslag til det tidligere fremsatte lovforslag om energisparepakken.
Det var det tidligere forslag, der hed L 109.
Derfor var det åbenbart for alle, hvilke indrømmelser der skulle til, for at Enhedslisten ville indgå i en udmøntningssamtale.
En imødekommelse af Enhedslistens ønsker ville i øvrigt ændre på den økonomiske og retlige balance mellem lejere og udlejere, så den ikke stemte overens med det, som Venstre, Dansk Folkeparti og Konservative havde givet udtryk for.
Derfor var det ifølge min opfattelse helt klart, at der ikke kunne indgås en udmøntningsaftale vedrørende energibesparelser i det private udlejningsbyggeri med opbakning fra alle aftalepartierne.
Ingen af aftalepartierne har i øvrigt haft bemærkninger til det, ligesom ingen af partierne tidligere har givet udtryk for, at der var tale om forligsbrud, da aftalen blev indgået, hverken under Folketingets første eller anden behandling.
Louise Schack Elholm (V), 2014-05-07:
Hvad skulle der ifølge ministeren til, for at Enhedslisten ville stemme for lovforslag nr. L 129, der udmønter dele af energiforliget fra marts 2012, og hvorfor har regeringen ikke villet imødekomme Enhedslistens ønsker?
Carsten Hansen (S), 2014-05-07:
Nu mener jeg, at fru Louise Schack Elholm gør sig mere naiv, end hun er.
Jeg mener faktisk ikke, fru Louise Schack Elholm er naiv.
Vi plejer at forhandle godt og reelt i de forløb, vi har.
Men der blev faktisk redegjort for, at Enhedslisten havde stillet de her spørgsmål, og der var ingen, der stillede spørgsmål undervejs i forhandlingerne, heller ikke ved andenbehandlingen eller ved førstebehandlingen, hvor Enhedslisten jo redegjorde for deres principielle stilling.
Så jeg mener, der bliver talt mod bedre vidende.
Så lad mig da bare tilføje til sidst i forbindelse med det her spørgsmål, at der jo faktisk var en fuldstændig parallelaftale i energiforliget for 2008, mens der sad en borgerlig regering.
Skulle man have beskyldt dem for forligsbrud, fordi de gennemførte den aftale?
Så den trækker vist begge veje, hvis den virker nogen steder overhovedet.
Louise Schack Elholm (V), 2014-05-07:
Nu er jeg jo en af aftaleparterne.
Jeg var bare ikke klar over det, fordi jeg hele tiden havde forventet, at ministeren forhandlede parallelt med Enhedslisten.
Og jeg havde ligesom respekteret, at det var et andet forhandlingsområde.
Jeg regnede med, at vi så til slut ville se Enhedslisten.
Det gjorde vi ikke, og det var jeg overrasket over.
Så derfor vil jeg bare gerne høre, hvad der skete i det parallelle forhandlingsforløb, der gjorde, at ministeren opgav at få Enhedslisten med.
Det billede kan jeg ikke rigtig genkende, for da vi mødte op til forhandlingerne om det reviderede lovforslag, undrede jeg mig over, hvor Enhedslisten var, og spurgte ministeren om det, og ministeren sagde, at man havde valgt at køre et parallelt forhandlingsforløb med Enhedslisten.
Derfor havde jeg på ingen måde forventet at se dem under det forhandlingsforløb.
Så vil jeg jo bare gerne vide, om der kørte et parallelt forhandlingsforløb med Enhedslisten, eller var det bare noget, ministeren sagde til os?
Carsten Hansen (S), 2014-05-07:
Det undrer mig meget, at fru Louise Schack Elholm er overrasket.
Det må således lægges til grund, at partierne bag udmøntningsaftalen af 12. november 2013 stiltiende har accepteret, at Enhedslisten ikke stod bag udmøntningsaftalen, selv om partiet var aftaleparti i energiaftalen.
Og der har da heller ikke under folketingsbehandlingen af lovforslaget været rejst et spørgsmål om forligsbrud – altså før tredjebehandlingen.
Louise Schack Elholm (V), 2014-05-07:
Men det, der overrasker mig, er, at Enhedslisten så ikke var med.
Sådan som jeg har forstået ministeren, kørte ministeren forhandlinger med Enhedslisten parallelt med forhandlinger med os.
Så derfor vil sådan set gerne høre, hvad der så skete.
Carsten Hansen (S), 2014-05-07:
Tak for det.
Som det er spørgeren bekendt – vi gennemførte jo et langt forløb i forbindelse med energiforliget – har jeg gennemført et forhandlingsforløb med alle partier bag energiaftalen af 22. marts 2012.
Forhandlingerne er gennemført med henblik på at opnå en aftale om, hvordan vi i fællesskab kunne udmønte den del af aftalen, der vedrører energisparepakken, i lovgivning.
Forhandlingerne har ført til, at alle partier den 9. oktober 2012 indgik en udmøntningsaftale, der førte til et lovforslag, nemlig L 109, om energisparepakken.
Det blev fremsat den 19. december 2012.
I lovforslaget var angivet, at forslagene udgjorde en helhed, og der vurderedes ikke at forrykke den økonomiske balance og den retlige balance mellem udlejere og lejere.
Det lovforslag blev ikke vedtaget i Folketinget, bl.a. fordi Enhedslisten ønskede en række ændringer i lejernes favør, og fordi de borgerlige partier, herunder Venstre, ønskede en række ændringer i udlejernes favør.
Derfor var det nødvendigt at gennemføre et nyt forhandlingsforløb med aftaleparterne.
Louise Schack Elholm (V), 2014-05-07:
Tak for det.
Jeg vil til at starte med læse spørgsmålet op: Hvad har ministeren gjort for at få Enhedslisten til at stemme for lovforslag nr. L 129, der udmønter dele af energiforliget fra marts 2012?
Hvad har ministeren gjort for at få Enhedslisten til at stemme for lovforslag nr. L 129, der udmønter dele af energiforliget fra marts 2012?
Carsten Hansen (S), 2014-05-07:
Det var faktisk sådan, at vi forhandlede med begge parter, altså med de borgerlige og med Enhedslisten.
Man skal huske på, at på det tidspunkt var SF jo med i regeringen.
Men jeg vil bare sige, at det ikke er nogen ønskesituation, at en aftalepart ikke vil være med i udmøntningen.
Jeg vil også sige, at der under forhandlingerne blev givet forskellige indrømmelser til de borgerlige partier.
Sådan er det jo, når man forhandler, og det gjorde det ikke nemmere for Enhedslisten at stemme for forslaget, og det har aftaleparterne selvfølgelig være klar over undervejs.
Kirsten Brosbøl (S), 2014-05-07:
Jeg synes sådan set, at det vigtigste er, at jeg har bedt Kystdirektoratet om at igangsætte den her analyse, hvor vi også adresserer spørgsmålet om den fremtidige finansiering, og hvis det er det, vi er enige om vi har behov for at kigge på, så synes jeg, man skulle starte med at glæde sig over, at vi nu får igangsat den her undersøgelse.
Jeg har jo kigget lidt tilbage på, hvad der er foregået tidligere, og jeg forstår, at der også har været talt om det under den tidligere regering, hvor man sagde, at nu skulle der laves et grundlag, så der kunne træffes en beslutning.
Man fik aldrig igangsat noget, og man fik aldrig sikret, at man fik fulgt op på kommunalreformen i forhold til den finansiering, der har været.
Nu sætter vi analysen i gang, så vi får et ordentligt beslutningsgrundlag, og det synes jeg man skulle glæde sig over.
Dennis Flydtkjær (DF), 2014-05-07:
Jeg vil i hvert fald kvittere og sige tak for, at man trods alt er åben for, at det også kunne være en god idé, at man inddrager nogle eksterne eksperter, så det ikke alene er ministeriets folk, som sikkert kan være gode nok på deres område, men at man også får nogle eksterne folk til at komme med nogle anbefalinger.
Det vil jeg trods alt gerne kvittere for.
Så er jeg meget enig med ministeren i, at det her er et vigtigt område, og jeg vil sige, at i Dansk Folkeparti vil vi meget gerne deltage i den videre politiske proces, hvis vi bliver indkaldt til nogle møder, for at garantere og måske sikre en bedre datasikkerhed for borgerne.
For det er i hvert fald en fælles udfordring, vi kan se at vi har fået efter den sag, der kører meget markant i medierne lige nu.
Hans Andersen (V), 2014-05-07:
Jeg har sådan et positivt sind, men det udfordrer mig jo lidt i dag, for ministeren vil ikke mødes.
Det må være sådan, konklusionen er.
Ministeren ønsker at have en dialog pr. brev og henviser i øvrigt til, at Kystdirektoratet kan arbejde med det her og lave analyser.
Men det synes jeg jo sådan set ikke imødekommer det ønske, som de her 11 borgmestre har på tværs af partierne, om at komme i dialog.
Jeg synes jo, at ministeren burde anerkende den her problemstilling og anerkende, at der er nogle – der er borgmestre, der er kommuner, der er lodsejere – der sådan set har brug for at komme i dialog med landets minister, der helt overordnet set har ansvaret for området.
Så jeg håber, at ministeren vil genoverveje at tage et møde på sigt.
Margrethe Vestager (RV), 2014-05-07:
Igen må jeg afvise postulatet om, at man ikke kerer sig om sikkerheden.
Siden hackerangrebet er der jo bl.a. indført stærkere password-regler; der er lavet en udvidet anvendelse af kryptering; der er lavet en ekstraordinær og uvildig it-revision af cpr-systemet; der er lavet penetrationstest, altså hvordan kan man hacke systemet?
Der er etableret automatiske kontroller, som advarer imod skadeligt indhold af internettrafikken mod cpr-systemet og eventuel manglende sikkerhedsopdateringer mod cpr-systemets servere.
Det betyder, at vi jo selvfølgelig handler på det.
I det omfang, det overhovedet er muligt at orientere Folketinget på en meningsfuld måde, er det selvfølgelig blevet gjort, herunder jo også meget, meget hurtigt, da det overhovedet kom til vores kendskab, at noget var sket.
Det tror jeg man kan forsikre sig om, hvis man ser på de orienteringer, der er blevet lavet af Folketinget, og selvfølgelig også ved, at den rapport, som jeg tror alle håber kommer inden for en overskuelig tidshorisont, vil blive oversendt, når den kommer.
Karsten Lauritzen (V), 2014-05-07:
Jeg forstår ikke, at ministeren ikke er mødt op her i dag med et mere klart svar om, hvornår der sker noget.
Og jeg bliver nødt til at sige til ministeren, at informationsniveauet til Folketinget i den her sag ikke har været særlig stort.
Den rapport, ministeren selv nævner, og som jeg står med i hånden her, kommer kun i Folketingets besiddelse, fordi der er nogle journalister, der søger aktindsigt,
så er ministeren tvunget til også samtidig at oversende den til Kommunaludvalget og Retsudvalget.
Hvis de journalister ikke havde søgt aktindsigt, havde vi aldrig fået den pågældende rapport.
Derfor synes jeg sådan set, at ministeren her i dag skulle give tilsagn om en bedre og mere vedvarende orientering af Folketinget i den her sag, og at ministeren kan annoncere, at den her rapport kommer, ikke om måneder og år, men om dage, og måske give en mere præcis dato.
Det må man jo vide, man har arbejdet med det i et år.
Man må da vide, hvornår man er færdig, må jeg sige til ministeren.
Man kan jo ikke hele tiden udskyde et så vigtigt emne, når man ved, at vores samlede cpr-register er kompromitteret, og at der tilsyneladende ikke er sikkerhed.
Margrethe Vestager (RV), 2014-05-07:
Jo, men nu kan spørgeren jo så læse svarene, når de på et tidspunkt fremgår af referatet.
Jeg har forstået spørgsmålet som et postulat, nemlig at regeringen ikke tager sagen alvorligt.
Det må jeg afvise.
Det gør vi.
Derfor er der jo på baggrund af de foreløbige konklusioner, som netop var foreløbige, fordi det er et meget stort arbejde at analysere det her grundigt, truffet nye foranstaltninger for at højne sikkerheden.
Når rapporten foreligger, vil der igen blive en diskussion af, hvordan vi så sørger for, at vi øger sikkerheden.
Det er ikke nogen garanti for, at systemet ikke kan hackes – den garanti vil jeg være meget forsigtig med at udstikke – men det er et arbejde, som sørger for, at sikkerheden kommer på et stadig højere niveau.
Jeg håber, rapporten snart er færdig – det tror jeg ville tjene os alle sammen udmærket – men der er alligevel et stykke derfra og så til at stå og kræve en konkret dato.
Michael Aastrup Jensen (V), 2014-05-07:
Ja, man føler sig jo næsten hensat til statsministerens spørgetime, for der er lige så få svar i den her seance, som der er i spørgetimen.
Altså, vi har overhovedet ikke fået svar på noget af det, vi spurgte om: Vi har ikke fået svar på helt konkret, hvornår den her rapport, som er blevet stillet os i udsigt, kommer.
Altså, er det om flere år fra nu, den kommer?
Vi er heller ikke blevet stillet andet i udsigt, end at regeringens svar er, at vi bare alle sammen skal rende rundt og holde hinanden i hånden og håbe på, at der ikke sker noget brud igen på it-sikkerheden, selv om delrapporten viser, at man ikke har nogen klarhed over, om der er et hul, og om det hul ikke godt kan bruges igen.
Jeg håber på et svar.
Margrethe Vestager (RV), 2014-05-07:
Jeg er meget i tvivl om, hvad der er meningen med spørgsmålet her, for det, der er vores opgave, er selvfølgelig at sørge for, at den måde, vi håndterer it-sikkerheden på, kontinuert – altså ikke på baggrund af Folketingsspørgsmål eller samråd for den sags skyld – bliver sat i højsædet.
Det er derfor, jeg bare i al fredsommelighed må sige: Nej, det har ikke fået en større bevågenhed på grund af Se og Hør-sagen.
Det har, siden hackerangrebet kom til vores kendskab, haft stor bevågenhed, ligesom man også forud for det har håndteret spørgsmålet om sikkerhed.
Jeg synes, det er helt afgørende at have respekt for, at de mennesker, som er sat til at gøre det her, gør det grundigt.
For hvis ikke de gør det, risikerer vi jo sådan set, at de ting, som de anbefaler, ikke er velfunderede.
Det giver sig selv, at der er iværksat en række ting for at styrke sikkerheden allerede på nuværende tidspunkt.
Det gælder jo selvfølgelig cpr-systemet, og det er sket på baggrund af samarbejde med Center for Cybersikkerhed og deres foreløbige konklusioner.
Michael Aastrup Jensen (V), 2014-05-07:
Ja, jeg kan forstå, at økonomi- og indenrigsministeren åbenbart ikke har set, at vi faktisk gentagne gange har stillet både § 20-spørgsmål og haft fulgt op på sagen i samråd, og at det jo snart er et år siden, den her sag begyndte.
Det, som hr. Karsten Lauritzen var inde på, er jo, at den delrapport, der kom i december, klart viser, at der altså er et hul, som man ikke ved hvor stort er, og som man ikke ved hvor let kan bruges af de folk, som har onde hensigter.
Der er svaret så fra ministeren, at vi ikke skal drive polemik om sagen, og at rapporten kommer, når rapporten nu kommer.
Er det så om 2 år, er det om 3 år, er det om 4 år?
Og hvad skal vi så gøre i al den tid?
Skal vi så bare tage det stille og roligt, for der er det her hul, og vi kan så rende rundt og håbe på, at der ikke er nogen, der bruger det her hul?
Det er jo reelt det, ministeren i dag giver som svar til Folketinget.
Jeg må indrømme, at jeg er helt enig med hr. Karsten Lauritzen: Det er absolut ikke et tilfredsstillende svar.
Jeg mener, at it-sikkerheden må komme helt anderledes højt op på dagsordenen også i regeringen, så er det ikke snart på tide med et wakeupcall?
Margrethe Vestager (RV), 2014-05-07:
Men nu fortsætter polemikken jo, og det synes jeg er en skam, for jeg tror, at folk er optaget af, at vi sørger for, at de myndigheder, som arbejder med det her, gør deres arbejde ordentligt.
Og den hastighed, jeg kan forstå er magtpåliggende for hr. Karsten Lauritzen, er en hastighed, som jeg tror ville have gjort det meget svært at sige noget fornuftigt og meningsfuldt, fordi det faktisk er særdeles store datamængder, som skal analyseres.
Jeg tror, det er vigtigt, at man gør sit arbejde ordentligt, hvis vi fremtidig vil have en ordentlig sikkerhed på de her ting.
For det, der er så afgørende, er jo, at vi på den ene side kan have store datamængder, som gør vores samfund effektivt og godt, og på den anden side har en ordentlig sikkerhed omkring de datamængder.
Og lige præcis det at sørge for de to ting på samme tid er en opgave, som ligger regeringen meget på sinde – og det har den altså gjort, uanset at hr. Karsten Lauritzen først har stillet sit spørgsmål nu.
Karsten Lauritzen (V), 2014-05-07:
Altså, jeg bliver nødt til at minde ministeren om, at det er ministeren, der har ansvaret her; det er jo ikke folketingsmedlemmerne.
Og helt ærligt: Når man sender en rapport over til Folketinget, hvor størstedelen er overstreget, kan man jo ikke – det synes jeg er lidt billigt, vil jeg sige til ministeren – lægge skylden for, at der ikke sker noget, over på Folketinget.
Der synes jeg sådan set ministeren skulle erkende, at man har sovet lidt i timen.
Man har nedsat en gruppe til at lave en rapport og bedt myndighederne gøre noget, og så har man i øvrigt ikke foretaget sig noget yderligere.
Jeg synes simpelt hen ikke, ministeren kan være bekendt at sige, at det er Folketinget og folketingsmedlemmernes skyld, når det, man sender over, er rapporter, hvor halvdelen er overstreget – og i øvrigt lang tid efter at de er sendt til regeringen.
Margrethe Vestager (RV), 2014-05-07:
Det synes jeg ville være ærgerligt, for det, som er opgaven, er at analyse endog særdeles store datamængder.
Jeg har stor respekt for, at de mennesker, som arbejder med det her, er nødt til at formulere sig på en måde, som afspejler, hvad de kan konkludere, men også, hvad de ikke kan konkludere, og som derfor kræver yderligere undersøgelser.
Center for Cybersikkerhed og Digitaliseringsstyrelsen har igangsat et arbejde, som skal resultere i en rapport med de anbefalinger, som på baggrund af CSC-sagen generelt kan højne sikkerheden i myndighedernes outsource af it-drift.
Det gør jo, at vi generelt i forhold til det ansvar, vi har for folks data, kan agere kompetent, rettidigt og koordineret, når det handler om driften af myndighedernes outsourcede it.
Den rapport foreligger også om kort tid, og den vil jeg selvfølgelig også oversende til Retsudvalget og Kommunaludvalget.
Med de i alt tre rapporter, der udarbejdes på baggrund af CSC-sagen, mener jeg faktisk, at vi får et endog særdeles solidt grundlag både for at lære af hackerangrebet og for at omsætte det til konkrete handlinger, som sørger for, at vi får en højnet it-sikkerhed.
Karsten Lauritzen (V), 2014-05-07:
Tak til ministeren for besvarelsen.
Jeg må sige, at jeg ikke er imponeret af de statslige myndigheder og heller ikke af regeringen i den her sag.
Som ministeren jo redegjorde for, skete der noget ret hurtigt, og så er der ikke sket ret meget siden, og det kan undre noget.
Det kan være, ministeren er af en anden opfattelse, men jeg må sige, at det faktisk lidt er mit indtryk, at man ikke har haft nok fokus på det her i regeringen.
Jeg ved ikke, hvornår man læste den rapport, som ministeren henviste til, og som blev oversendt til Folketinget i december, hvor man kom med en foreløbig konklusion.
Nu vil jeg bare læse op fra den foreløbige konklusion, og der skriver Center for Cybersikkerhed
: Det er ikke muligt at fastslå, om de sårbarheder, der muliggør den konstaterede kompromittering, på nuværende tidspunkt er fjernet, ligesom det ikke er muligt at fastslå, om CSC vil kunne forhindre forsøg på lignende kompromitteringer.
Det er således ikke muligt at fastslå, om der i dag generelt er et passende sikkerhedsniveau i CSC's mainframemiljø – hovedcomputermiljø på dansk.
Hvad betyder det så?
Man kan ikke konstatere, om der er et generelt passende sikkerhedsniveau ved CSC's mainframemiljø.
Hvad har regeringen så gjort ved den foreløbige konklusion?
Ingenting.
Man har ventet på politiet.
Man har intet foretaget sig.
Der må jeg bare sige, at jeg synes, regeringen måske skulle være nået til den erkendelse lidt før.
Jeg bliver nødt til at spørge økonomi- og indenrigsministeren endnu en gang om det, der er spørgsmålet, og som ministeren jo ikke svarede på: Hvornår ligger den rapport så?
Hvornår er den der?
Man kunne jo forestille sig, at efterforskningen er ét spor, og at rapporten om sikkerhed ved CSC er et andet spor, og at man, hvis man ikke kan speede efterforskningen op, måske kan speede den anden proces op, sådan at vi hurtigt får klarhed over, om der er sikkerhed for alle danskeres cpr-numre, som ligger hos CSC.
Jeg spørger altså, fordi den foreløbige konklusion siger, at man faktisk ikke ved det i dag.
Margrethe Vestager (RV), 2014-05-07:
Først og fremmest tak for spørgsmålet, som jeg tror har meget bred interesse, for der er ikke nogen tvivl om, at det angreb, der var mod CSC, er et af de alvorligste hackerangreb, som vi har oplevet i Danmark.
Det er jo så også grunden til, at vi lægger meget stor vægt på, at hackerangrebet bliver grundigt undersøgt.
Det kan give baggrund for, at vi faktisk forstår, hvad der er foregået, og at vi kan lære af det og dermed jo også få et fuldt overblik over, hvad konsekvenserne egentlig har været, altså hvilke data hackerne faktisk fik adgang til.
Men det skal også sikre, og det synes jeg også er en meget væsentlig pointe, at vi fremadrettet lærer af det for bedre at kunne sikre offentlige it-systemer mod fremtidige hackerangreb.
Siden det danske politi i januar 2013 blev opmærksom på hackerangrebet, er sagen selvfølgelig blevet efterforsket af politiet.
Det er sådan set den strafferetlige del af det.
I juni 2013 blev den nationale it-sikkerhedsmyndighed, Center for Cybersikkerhed, inddraget i sagen.
Det, som Center for Cybersikkerhed foretager, er de it-sikkerhedsmæssige undersøgelser af hackerangrebet.
Der er således to undersøgelsesspor.
Det sker i et tæt samarbejde med de myndigheder, som havde data på de ramte CSC-systemer, dvs. cpr-kontoret, SKAT og Moderniseringsstyrelsen, og det giver også sig selv, at det i forhold til det strafferetlige gennemføres i tæt samarbejde med politiet.
Allerede i juli, altså 1 måned efter,
var Center for Cybersikkerhed klar med en foreløbig rapport om hackerangrebet, og her beskrev centeret de første resultater af de it-sikkerhedsmæssige undersøgelser.
Rapporten blev så efter, må man nok sige, en længerevarende høring hos de involverede parter i december 2013 oversendt til Folketingets Retsudvalg og Folketingets Kommunaludvalg, i en form, hvor oplysningerne som følge af den igangværende efterforskning af sagen hos PET og politiet var undtaget.
Center for Cybersikkerhed og Politiets Efterretningstjeneste er nu i gang med at lægge sidste hånd på en fælles rapport, som nærmere beskriver konsekvenserne.
Og det kommer vi sandsynligvis yderligere ind på i opfølgningen af dette svar.
Karsten Lauritzen (V), 2014-05-07:
Spørgsmålet lyder: Hvornår forventer regeringen, at den tidligere bebudede rapport om it-sikkerheden hos CSC foreligger, og finder regeringen det acceptabelt, at det har taget så lang tid at udarbejde rapporten, henset til de voldsomme og vedvarende udfordringer på området?