Bjarne Laustsen (S), 2011-03-04:
Vi har jo lige fået taget hul på debatten, og det, det drejer sig om, er, at man tilbage i 2002 ændrede en lovgivning, hvilket så betød, at der kom en række højesteretsdomme, som med hensyn til retsstillingen gjorde, at der kom nogle uheldige virkninger af det.
Det er sådan set det, regeringen gav et tilsagn om at ville rette op på.
Meget enkelt fortalt er der det forhold, at det jo dybest set kan være ligegyldigt, om man kommer til skade på sit arbejde eller i fritiden.
Det må være sådan, at folk skal stilles ens.
Det har man lovet at lave om på, og det er så det, der er udgangspunktet for lovforslaget i dag.
Det, der så er problemet med det her lovforslag – trods det, at det indeholder nogle forbedringer – er, at det ikke retter op på det forhold.
Bare for lige at give den folkelige udgave af det her vil jeg gerne fortælle om en sag, og det var en af dem, som var i Højesteret.
Det handlede om en skovarbejder, Rehné Noer, der i forbindelse med sit arbejde har oplevet på egen krop, hvad det her betyder.
Da han arbejdede som skovarbejder, oplevede han et fald på 4 m, svævede mellem liv og død, men klarede det.
Men fordi han kom til skade i arbejdstiden og ikke i fritiden, mistede han 114.000 kr.
Det er jo fuldstændig grotesk.
Var han faldet i fritiden, havde han fået fuld erstatning.
Det har hr. Peter Skaarup som Dansk Folkepartis ordfører sagt selvfølgelig er noget, der skal rettes op på.
Det har hr. Brian Mikkelsen sagt, da han var justitsminister.
Og det har den nuværende minister også udsendt pressemeddelelser om.
Så jeg kan simpelt hen ikke forstå, at regeringen har lavet så fundamentalt om på det lovforslag, altså det, der blev sendt i høring i 2010, i forhold til det, der ligger her.
Jeg kan have en god fornemmelse af, hvorfor det er sådan.
Det forekommer jo altid, at der er nogle, der gerne vil øve indflydelse på lovgivningen, f.eks. Forsikring & Pension.
Det kan komme til at koste nogle penge, hvis der er en skadevolder og et spørgsmål om noget erstatning, og de kan så ikke synes, at de skal betale så meget af regningen.
Der er et andet element i det her, nemlig at det har været sådan, at når man får udbetalt arbejdstabserstatning, kan man aldrig komme til at betale det tilbage.
Det åbner det her lovforslag mulighed for at man kan komme til i fremtiden.
For hvis skadevolder mener, at man kunne have gået over til erhvervsevnetabserstatning i stedet for, så ville det være det tidspunkt, der skulle have været gældende.
Og det rykker fuldstændig rundt på nogle principper.
Jeg håber, at ministeren i vores udvalgsarbejde vil være lydhør.
Jeg har hørt, at der vil komme eksempler frem under udvalgsarbejdet – også ud over det, jeg her har nævnt – der skærer det ud i pap, at hvis vi vedtager en lovgivning, som foreslås her, så får vi noget, der ikke retter op på det, vi alle sammen har lovet hinanden at vi ville rette op på.
Derfor kan jeg ikke give tilslutning til lovforslaget fra Socialdemokratiets side i dag, men sige, at vi gerne vil kigge på det.
For det var faktisk så enkelt, at hvis man lavede et ændringsforslag og tilbageførte de gode dele, som var i det fra 2010, så ville vi ikke have nogen problemer med at støtte det.
Jeg håber, at ministeren under udvalgsarbejdet vil komme til fornuft og få lavet et sådan ændringsforslag.
For de eksempler, man er i stand til at fremdrage, skriger simpelt hen til himlen.
Det kan Folketinget ikke være bekendt at vedtage.
Derfor håber jeg, at der vil være lydhørhed blandt partierne og især hos ministeren, så man kan se, at det her ikke løser det problem, som man fik skabt i 2002.
På SF's vegne skal jeg sige, at de også er positivt stemt over for de bedste af elementerne heri, men også er betænkelige ved det andet.
De vil vente med at afgive deres melding, til vi kommer frem til andenbehandlingen.