Trine Mach (SF), 2014-10-30:
Lovforslaget er jo som allerede nævnt af en række af ordførererne en opfølgning på hjemmehjælpsaftalen, som SF også var en del af, fra juni måned.
Aftalen var samtidig et forsøg på at udfolde en del af de tanker, som Hjemmehjælpskommissionen kom med, og den nye praksis med rehabiliteringsforsøg, som efterhånden har bredt sig til de fleste kommuner.
Der skal ikke være nogen tvivl om, at SF i hovedsagen bakker den her praksis op, for de fleste borgere har selvfølgelig et ønske om så vidt muligt at klare sig selv i dagligdagen.
Det har flere af mine kolleger også været inde på.
Det er det mest værdige, og det giver også, når det virker, flere muligheder for at deltage i flere aktiviteter og sikrer i det hele taget mest meningsfuldhed og indflydelse for det enkelte menneske i deres eget liv.
Men det er – og det vil jeg gerne understrege – vigtigt, at rehabiliteringsforløbet også giver mening for den enkelte borger.
Og derfor synes jeg, der er god grund til, at vi lytter til en række af de indvendinger, der er kommet i høringssvarene, og henvendelserne fra Ældre Sagen, Socialpædagogerne, Faglige Seniorer og Danske Handicaporganisationer.
De peger alle sammen på, at ældre medborgere eller borgere med et handicap kan få frataget deres hjemmehjælp, hvis de enten føler, at de ikke kan magte at deltage i et rehabiliteringsforløb, eller at de eksempelvis må afbryde det undervejs i forløbet.
Og i den forbindelse synes jeg ikke, at vi behøver at udsætte dem for risikoen for at træffe forkerte valg.
Derfor kunne jeg godt tænke mig, at vi overvejede Ældre Sagens forslag om en lille smule fleksibilitet eller en kattelem, eller hvilket udtryk man nu vil bruge i forbindelse med det her, for de borgere, der ikke føler, at de kan klare et rehabiliteringsforløb.
I hvert fald synes jeg, at vi i den videre proces har brug for en uddybning fra ministerens side og en garanti for, at det er, som der står, altså at kommunalbestyrelsen ikke kan give afslag på hjælp alene med henvisning til, at borgeren ikke magter at gennemføre rehabiliteringsforløbet.
Der bør være en henvisning til den ældre medborgers situation.
Og vi vil gerne have den problematik uddybet yderligere i det fortsatte udvalgsarbejde, for vi vil gerne undgå, at ældre med hjælp behov mister hjemmehjælpen som følge af den almindelige kommunale budgetklemme.
Vi har studset en lille smule over, at der i ministerens svar til aftalekredsen ikke rigtig fremgår andet, altså at det er det samme, som der står i lovforslaget, som ligger foran os, nemlig at kommunen altid skal foretage en konkret og individuel vurdering af behovet for hjælp til de opgaver, som borgeren ikke selv kan udføre.
Det er jo desværre ikke nogen garanti for, at man altid lytter til og inddrager den berørte borger og dennes pårørende.
Så det vil vi gerne have præciseret i lovteksten, sådan som det også blev foreslået at både Ældre Sagen og Danske Handicaporganisationer.
Så vil jeg afslutningsvis gerne kvittere for, at ministeren i bemærkningerne til lovforslaget har understreget, at også borgere med et stort plejebehov og beboere på plejecentre kan have gavn af et rehabiliteringsforløb, f.eks. borgere med en demensdiagnose.
Der er der netop blevet lyttet til en af de indvendinger, der er kommet fra bl.a. Alzheimerforeningen, om, at demente medborgere indimellem frasorteres i visse kommuner, når der visiteres til et rehabiliteringsforløb.
Det synes jeg er meget vigtigt at ministeren har lyttet til.
Men for at være helt sikker kunne man måske overveje at indføre en ny § 83 a, stk. 1, som foreslået af Alzheimerforeningen, så man kan målrette de kommunale tilbud til demente medborgere.