Lars Barfoed (KF), 2011-05-02:
Dette beslutningsforslag indebærer, at Folketinget pålægger regeringen inden udgangen af i år at oprette et frihedsråd, der skal arbejde for at udvide borgernes frihedsrettigheder.
Frihedsrådet skal overordnet have til opgave, og jeg citerer: »at igangsætte den offentlige debat, komme med konkrete forslag til at øge friheden og advare, når der sker indskrænkninger af frihedsrettighederne«.
Som det vil fremgå af det, jeg vil sige, er der efter regeringens opfattelse ikke noget behov for at etablere sådan et råd.
Men inden jeg begrunder regeringens holdning nærmere, vil jeg godt lige komme med nogle generelle ord om regeringens syn på frihedsrettighederne og om frihedsrettighedernes retlige karakter.
Regeringens opfattelse er selvfølgelig, at frihedsrettighederne eller menneskerettighederne, om man vil, er nødvendige og naturlige forudsætninger for et demokrati.
Det er simpelt hen fundamentet for en retsstat, at vi respekterer frihedsrettighederne.
Frihedsrettigheder som ytringsfrihed, foreningsfrihed og forsamlingsfrihed sikrer jo eksempelvis rammerne for den frie samtale, diskussion og meningsudveksling, og det er også de rettigheder, der gør det muligt åbent at drøfte spørgsmål både af videnskabelig, politisk, religiøs, samfundsmæssig, moralsk og kulturel karakter, så rettighederne skaber simpelt hen grundlaget for en fælles dybere indsigt i væsentlige samfundsforhold og for udviklingen af vores samfund.
Frihedsrettighederne vedrører jo den personlige frihed og boligens ukrænkelighed, værner om privatlivets fred, mens f.eks. ytringsfriheden og religionsfriheden sikrer rammerne for, at den enkelte kan udvikle sig personligt, intellektuelt og åndeligt.
Frihedsrettighederne har altså stor betydning for det enkelte menneskes livsudfoldelse.
Den helt centrale rolle, som frihedsrettighederne spiller i et demokrati, viser sig også ved, at frihedsrettighederne er beskyttet både i den danske grundlov og i flere internationale konventioner.
Lovene skal holde sig inden for først og fremmest grundloven, og de skal også holde sig inden for menneskerettighedskonventionerne, og derved sætter frihedsrettighederne jo nogle retlige grænser for lovgivningsmagten.
Herudover er det naturligvis også sådan, at frihedsrettighederne skal respekteres ved fortolkning og udfyldning af andre retsregler, og rettighedernes retlige status indebærer også, at vores forvaltningsmyndigheder kan og skal fremme de hensyn, der ligger bag de enkelte frihedsrettigheder, hvor det er relevant for myndighedernes virksomhed.
Det gælder, både når myndighederne udarbejder generelle regler og træffer konkrete afgørelser.
Samlet set er regeringen enig i, at frihedsrettighederne er helt afgørende for en retsstat og et demokrati, men spørgsmålet er imidlertid, om oprettelsen af et frihedsråd, sådan som forslagsstillerne lægger op til, vil være en hensigtsmæssig måde at fremme frihedsrettighederne på.
Det mener regeringen ikke er tilfældet.
Som jeg allerede har nævnt, er der efter regeringens opfattelse ikke noget behov for et frihedsråd, og det skyldes, som jeg kommer ind på lige om lidt, at de opgaver, som der med beslutningsforslaget lægges op til at frihedsrådet skal varetage, allerede i tilstrækkeligt omfang bliver varetaget af andre myndigheder og organisationer.
I den forbindelse vil jeg da for det første nævne Institut for Menneskerettigheder, som jo hører under Dansk Center for Internationale Studier og Menneskerettigheder.
Centeret er en selvejende institution, der er oprettet ved lov, og som årligt modtager et statstilskud, og ifølge lovgrundlaget skal Institut for Menneskerettigheder i sin virksomhed netop tage udgangspunkt i de menneskerettigheder, der til enhver tid er anerkendt af det internationale samfund, og de frihedsrettigheder, der er indeholdt i grundloven.
Instituttets opgaver fører bl.a. til, at man skal varetage en selvstændig og uafhængig dansk forskningsindsats på menneskerettighedsområdet, at rådgive Folketinget og regeringen om Danmarks forpligtelser på menneskerettighedsområdet, at afholde og fremme undervisning på alle niveauer inden for menneskerettighedsområdet, herunder et folkeligt oplysningsarbejde, at støtte og udbygge nordisk og andet internationalt samarbejde på menneskerettighedsområdet og at bidrage til gennemførelse af menneskerettigheder i ind- og udland.
Som det fremgår, svarer de opgaver, som forslagsstillerne lægger op til at frihedsrådet skal have med hensyn til at fremme frihedsrettighederne, i meget vidt omfang netop til de opgaver, som Institut for Menneskerettigheder allerede varetager i dag.
Forslagsstillerne har også som begrundelse for beslutningsforslaget bl.a. peget på, at frihedsrettighederne, herunder ikke mindst den personlige frihed, er under pres.
Det anføres, at presset bl.a. kommer fra den teknologiske udvikling, der fører til stadig flere elektroniske spor og overvågning i hverdagen, f.eks. i forbindelse med mobiltelefoner, dankort, rejsekort, internetregistreringer og logning.
I den forbindelse kan der jo være grund til at nævne Datatilsynet, som er en statslig myndighed, der udøver sine funktioner i fuld uafhængighed.
Datatilsynet fører tilsyn med behandlingen af oplysninger, der er omfattet af persondataloven, og derudover yder Datatilsynet vejledning og rådgivning til offentlige myndigheder og private vedrørende behandling af personoplysninger.
Datatilsynet har også til opgave at afgive udtalelser om bekendtgørelser, cirkulærer eller lignende generelle retsforskrifter, der har betydning for beskyttelsen af privatlivet i forbindelse med behandling af oplysninger.
Derudover afgiver Datatilsynet høringssvar om lovforslag.
I det omfang frihedsrådets opgaver skal gå ud på at sikre beskyttelsen af privatlivets fred i forbindelse med behandling af personoplysninger, svarer disse opgaver altså i høj grad netop til de opgaver, som Datatilsynet allerede varetager.
Derudover skal jeg pege på, at der allerede i dag tages hensyn til frihedsrettighederne ved forberedelsen af lovforslag, herunder i forbindelse med initiativer, der udspringer af ny teknologi.
Som jeg også har været inde på før, skal lovene holde sig inden for rammerne af først og fremmest grundloven og bl.a. menneskerettighedskonventionen.
Frihedsrettighederne fastsætter således retlige rammer for lovgivningsmagten og dermed for udformningen af lovforslag.
Som følge heraf indgår frihedsrettighederne allerede ved ressortministeriernes og de lovforberedende udvalgs arbejde med lovforslagene, og derudover forelægges udkast til regeringens lovforslag for Justitsministeriets Lovafdeling netop med henblik på en lovteknisk gennemgang, hvor der bliver foretaget en vurdering af lovudkastets tekniske udformning, men også af lovudkastets forhold til bl.a. grundloven, dennes grundsætninger og generelle internationale menneskerettighedskonventioner.
Dertil kommer jo, at regeringens lovforslag normalt bliver sendt i høring til de myndigheder og organisationer, som vil blive berørt af lovforslaget, før lovforslaget fremsættes for Folketinget, og de organisationer og andre, der ifølge bemærkningerne til beslutningsforslaget skal have ret til at indstille medlemmer til frihedsrådet, bliver allerede i dag i vidt omfang hørt om lovforslag, der vedrører spørgsmål om frihed og frihedsrettighederne.
Så samlet set er det regeringens opfattelse, at der ikke er noget behov for at etablere et frihedsråd af den karakter, som forslagsstillerne lægger op til, og det skyldes navnlig, at frihedsrådets opgaver allerede bliver varetaget i tilstrækkeligt omfang af andre myndigheder og organisationer, og derfor kan regeringen ikke støtte Enhedslistens beslutningsforslag.