Martin Henriksen (DF), 2013-10-10:
Tak for det.
Altså, det er Dansk Folkepartis klare udgangspunkt, at vi ikke kan støtte det her lovforslag.
Vi synes grundlæggende i Dansk Folkeparti, at Dublinforordningen sådan set er en fornuftig ordning, og jeg har beskrevet, hvorfor vi synes den er det.
Den er med til at holde lidt styr på, hvor asylansøgere kan søge henne, og sikre, at de ikke kan søge for mange steder på en gang, altså forhindre asylshopping, og det er jo grundlæggende fornuftigt.
Men vi kan jo også se, at der desværre er en tendens til, at den her ellers så fornuftige ordning – det er en sjældenhed – som oprindelig kommer fra EU, desværre er ved at gå lidt i stykker.
Vi har fra Dansk Folkepartis side spurgt ind til, hvor mange vi egentlig kunne have sendt tilbage til Grækenland, hvis Dublinforordningen rent faktisk fungerede, som den burde gøre, og det kan vi jo ikke få svar på, så der er en gråzone der.
Der er altså nogle problemer med Dublinforordningen, og derfor synes vi, at man i stedet for at svække ordningen måske hellere burde kigge på nogle metoder, hvormed man kunne styrke ordningen, men det er jo ikke det, der er lagt op til her.
Så vil vedkommende selvfølgelig klage, for jeg tror godt, jeg vil vove den påstand, at det at være asylansøger i Danmark altså er bedre end at være asylansøger så mange andre steder, og derfor er der jo en interesse i så at sige at trække tiden ud i Danmark.
Det er ikke hensigtsmæssigt; det går i den modsatte retning af en bare nogenlunde fornuftig asyl- og udlændingepolitik, og det betragter vi altså som en lempelse af de gældende regler.
Så synes vi også fra Dansk Folkepartis side, at det altså er problematisk, at Dansk Flygtningehjælp udpeger repræsentanter til at sidde i Flygtningenævnet.
Når det handler om at behandle de her klager i Dublinforordningen, bliver kompetencen i forhold til at behandle klagerne flyttet fra Justitsministeriet til Flygtningenævnet, og i Flygtningenævnet sidder altså en repræsentant for Dansk Flygtningehjælp, som i det her lovforslag også skal være dem, der yder juridisk bistand til asylansøgere.
Så de er både med til at forsvare asylansøgernes interesser, og samtidig sidder de i det nævn, der skal afgøre, hvorvidt asylansøgerne har ret i deres klage.
Det er altså en dobbeltrolle, som vi, så vidt jeg ved, plejer at søge at undgå, når vi laver lovgivning i Folketinget, så jeg vil også appellere til, at justitsministeren tager den del ud af lovforslaget.
Så er der også nogle andre ting i lovforslaget.
Det er jo sådan i dag, at hvis en asylansøger får besked om, at der bliver iværksat en foranstaltning over for asylansøgeren, bliver den givet på et dokument, hvor det står på dansk, og så bliver det oversat til asylansøgerens sprog.
Nu ændrer man det, sådan at det, der står i dokumentet, skal oversættes til den asylansøgers sprog på skrift, men at det derudover også skal oversættes det mundtligt.
Og når vi taler om, at der skal afbureaukratiseres osv. – det er der mange der taler om herinde – så forstår jeg simpelt hen ikke, at man vælger at gøre det, for det må alt andet lige gøre hele sagsbehandlingen mere besværlig.
Så undrer vi i Dansk Folkeparti os også over, at da Justitsministeriet sendte et notat over til Europaudvalget, hvor man beskrev ændringerne i Dublinforordningen, sagde man, at ændringerne ville koste, så vidt jeg husker, omkring 14 mio. kr. at gennemføre, men i det her lovforslag vil det samlet set kun koste omkring 1-2 mio. kr. at gennemføre.
Det er da meget rart, hvis man lige pludselig kan sige, at man har fundet ud af, at man kan effektivisere mere, eller noget i den stil, men jeg synes, det er underligt, at man til Europaudvalget oplyser, at det koster 14 mio. kr., mens det i lovforslaget til Folketinget lige pludselig er blevet meget billigere.
Så der er nogle ting, der ikke hænger sammen, og der er nogle ting, der trækker i den forkerte retning, og derfor er Dansk Folkepartis udgangspunkt, at vi stemmer nej til lovforslaget.
Jeg er helt med på, at hvis man har den indgangsvinkel til EU-politik, som Det Radikale Venstre har, sådan lidt underdanig, så er det jo sådan, at hvis EU kommer og siger, at det her kan Danmark acceptere, eller vi kan lade være, så er udgangspunktet for Det Radikale Venstre, at man siger: Så accepterer vi det.
Der kunne det jo bare være befriende, hvis vi engang imellem fra dansk side sagde: Jamen det her ser sådan set meget fornuftigt ud, men der er måske nogle ting, man kunne småjustere.
Men det er jo klart, at man på forhånd afskriver sig den mulighed, hvis det er, man siger: Vi accepterer det, eller vi lader være, og når EU siger til os, at det er sådan, det skal være, jamen så lægger vi os ned og anerkender, at sådan er det bare.
Det behøver man jo ikke.