Birthe Skaarup (DF), 2007-02-21:
Det er noget, vi har været en del optaget af; det er jo ikke noget, der sådan lige er sprunget ud af den blå luft.
Noget af det, ministeren kom ind på, var langsigtede anlægsinvesteringer, og der kan jeg desværre konstatere, at det jo havde været en rigtig god idé, når vi snakker langsigtede anlægsinvesteringer, netop at få børneomådet med ind.
Synes ministeren ikke det?
Jeg har set, at regionerne har foreslået, at man skulle investere 50 mia. kr.
Og jeg har via et § 20-spørgsmål selv spurgt ind til det med en eventuel generalplan inden for hele anlægsområdet.
Vi har lavet en aftale omkring specialeplanlægning.
Og jeg synes, at netop her var det rart at få et børnehospital ind.
Og det kræver, at man i en eller anden form ude i de enkelte regioner – og selvfølgelig også i et samspil mellem regionerne og staten, regeringen, via økonomiforhandlingerne – får, kan man sige, sat det lange lys på og får taget stilling til, hvad det så økonomisk er for et ambitionsniveau, vi kan planlægge sundhedsvæsenet efter.
Det er jo den proces, der er i gang, og der er hele spørgsmålet om, hvordan vi fremmer bedre både fysiske og behandlingsmæssige forhold for vores yngste patienter, selvfølgelig et af flere centrale punkter.
Så det skal tænkes med ind.
Det er også derfor, jeg sådan set mener – nu blinker den røde lampe; det gør den ikke, den lyser – at vi nu må mødes i den her kreds af partier, der følger Sundhedsstyrelsens arbejde, for også at klæde os på til til sommer at gå ind i de økonomiske forhandlinger med regionerne og tage stilling til, hvad det så er for en sum.
Jeg står ikke her og binder mig til et tilsagn om de 50 mia. kr., som regionerne ønsker sig.
Nu sagde ministeren selv, at ambitionsniveauet var højt.
Og det er jo ikke første gang, vi har hørt, at det er højt.
Danmark skal have verdens bedste sundhedsvæsen.
Det er jeg ganske enig i, og der er mange ting, vi kunne gøre noget bedre.
Det er jo netop derfor, jeg mener, at det er en rigtig god idé, at man tænker de her tanker om børnehospitaler med ind i det.
Når vi forslår det her, er det jo, fordi man har det i mange andre lande.
Jeg er i hvert fald vidende om, at man har tre børnehospitaler i Sverige.
Og det er jo simpelt hen også, fordi mange af speciallægerne har specialiseret sig i børnesygdomme; det er både på hjerteområdet, det gælder lungesygdomme, det er på kræftområdet, det er på mange områder.
Og der er det, jeg siger, at vi kan give en bedre behandling til vores børn.
Men lur mig, om ikke det her nok skal vinde indpas, for hvorfor skulle Danmark ikke have nogen rigtig gode børnehospitaler ligesom alle andre?
Det er nogle områder, synes jeg, som i hvert fald skal prioriteres.
Det handler måske mere om, hvordan man bruger ordene, for der er i hvert fald ikke nogen uenighed om, at vi skal have nogle hospitaler, der er gode til børn.
Når man bruger ordet børnehospital – altså hospitaler, der ligesom så er forbeholdt børn – kommer man let til at ekskludere alle andre.
Og det er der, hvor jeg sætter spørgsmålstegn ved, om den måde, vi har inddelt Danmark på – fem regioner med i gennemsnit 1 million i hver – vil give befolkningsgrundlag nok pr. region til, at man kan have et sygehus, der udelukkende koncentrerer sig om børneområdet.
Men det er jo ikke det samme som, at man, når man ude i de enkelte regioner nu skal følge op på anbefalingerne om at have mere bæredygtige enheder, så ikke tænker de dele af sygehusvæsenet, der er målrettet børneområdet, sammen.
Altså, der er jo ingen grund til, at man har en pædiatrisk afdeling på én adresse og en fødeafdeling på en anden adresse.
Det kan man jo med fordel samlokalisere, så de to ting understøtter hinanden.
På den måde kan der jo sagtens komme en udvikling, hvor de fem regioner får et af flere sygehuse, som har særlige kompetencer på børneområdet.
Og det er så derfor, jeg synes, vi skal bruge energien på det hovedspor, vi i fællesskab har lagt, frem for nu her lige at slå et slag.
Det er mit synspunkt.