Line Barfod (EL), 2009-03-12:
Det at kunne få en handicaphjælper eller flere er rigtig vigtigt for mange mennesker.
Det er helt afgørende, at vi sikrer, at der også i fremtiden er nogle ordentlige vilkår, og at vi sikrer, at vi forhåbentlig snart kan begynde at sige, at der skal være, hvad der svarer til normale vilkår på det her område, at der skal være ordentlige lønforhold og ordentlige arbejdsforhold, at man skal have mulighed for uddannelse, efteruddannelse, supervision osv.
Det er ofte nogle svære situationer, de pågældende står i.
Det kan også rent menneskeligt være svært at håndtere en række af de situationer, man kommer ud i, og der er brug for, at vi ser det at være handicaphjælper som et professionelt erhverv og som noget, der skal behandles som et professionelt erhverv, hvor man skal have nogle ordentlige vilkår.
Forhåbentlig kan det her lovforslag være et lille skridt på vejen.
Jeg synes ikke, man går så langt her, som vi havde håbet, og det fremgår også af en række af høringssvarene, at der er adskillige flere ting, der er behov for at rette op på på det her område.
Så er der, som fru Lone Dybkjær var inde på, det store problem med, at det desværre er et område, som risikerer at blive ramt, når økonomien strammer til i kommunerne.
De fleste af os kender nogle af de tragiske sager, der har været, hvor kommunerne ikke har villet bevilge den nødvendige hjælp eller har frataget folk den nødvendige hjælp, hvor de så sidder spærret inde i deres hjem og ikke har nogen mulighed for at komme ud eller sågar i nogle tilfælde sidder fastlåst i deres stol og ikke har mulighed for at gå på toilettet, fordi de simpelt hen ikke kan klare sig uden hjælp.
Derfor er der rigtig brug for, at vi sikrer, at handicappede faktisk får ret til handicaphjælpere, ikke bare på papiret, men at de også har det i virkeligheden, at de sager, der er, får en ordentlig og hurtig behandling, og at vi sikrer, at det ikke er det område, der bliver ramt af de nedskæringer, som regeringen bliver ved med at pålægge kommunerne.
Så er der hele debatten om de mange, som ikke umiddelbart er i stand til at påtage sig arbejdsgiveransvar og som ikke ønsker at påtage sig arbejdsgiveransvar.
Det indebærer jo en frygtelig masse papirarbejde og bureaukrati og meget andet, som kan være svært for de fleste af os at gennemskue.
Derfor forstår vi heller ikke helt, hvorfor man ikke har mulighed for at overgive arbejdsgiveransvaret til kommunerne, men det diskuterede vi jo i forbindelse med et andet lovforslag, vi behandlede i Folketinget for ikke så længe siden.
Endelig vil jeg sige, at jeg synes, at det er rigtig positivt, at man får mulighed her for at give tilskud, så lønnen svarer til en ordentlig løn, men jeg forstår simpelt hen ikke, hvorfor det er dem med de laveste indkomster, der skal betale.
Hvorfor er det her et satspuljeprojekt?
Hvorfor er det landets kontanthjælpsmodtagere og førtidspensionister og folkepensionister, der skal betale for, at vi har ordentlige vilkår til handicappede og handicaphjælpere?
Hvorfor er det ikke noget, alle vi med høje indkomster skal betale?
Det kan jeg simpelt hen ikke forstå, og jeg synes, det er fuldstændig urimeligt, at man bliver ved med at sige, at det er dem med de laveste indkomster i det her land, der skal betale socialpolitikken og skal betale for ordentlige vilkår for handicappede og for andre udsatte grupper.
Det burde være noget, som vi alle sammen var med til at betale til og især os med de højeste indkomster, i stedet for at vi nu skal have delt milliarder ud i skattelettelser fra regeringen og Dansk Folkepartis side.