Liselott Blixt (DF), 2010-04-06:
Det er en udfordring at reducere den ulighed i sundhed, som er i sundhedsvæsenet, men Dansk Folkeparti har, siden vi blev støtteparti for regeringen, arbejdet for at opnå en større lighed.
Med kommunalreformen og sundhedsreformen har vi styrket mulighederne for en mere sammenhængende indsats over for patienter, der samtidig kæmper med sociale problemer.
Kommunerne har nu et samlet ansvar for de nære sociale opgaver, for forebyggelse og sundhedsfremme.
Her gør mange kommuner et stort arbejde.
Det tager tid, og der er gode kommuner og knap så gode kommuner.
Det er en udfordring for mange kommuner, men ser vi rundt i landet, vrimler det med gode ideer.
I Nykøbing Sjælland lavede man et fint sundhedscenter i det gamle sygehus.
Desværre så man, at dem, der boede i udkantområderne, aldrig kom forbi.
Derfor indrettede man en sundhedsbus, som kunne køre ud til folk, altså en sundhedsbus til bedre forebyggelse, for på den måde at få fat i de borgere, som ikke lige kom forbi centeret.
I vores boligkvarter, hvor vi ved, der bor mange indvandrere og socialt dårligt stillede, oprettede vi en sundhedsbutik, som man kunne komme og besøge, og hvor man kunne få talt om sundhed og få målt sine tal.
Evalueringen af det 2-årige projekt viser, at projektet er populært i starten, men efter et stykke tid er interessen væk.
Derfor foreslår vi også i Dansk Folkeparti en sundhedsbus, som er meget smidigere, og som kan flyttes rundt fra sted til sted og derfor også besøge institutioner i hele kommunen.
Vi har fokuseret meget på, at der skal være ens behandlingstilbud til alle borgere i det her land, og at den gruppe borgere, der ikke kan tage vare på sig selv og deres helbred, får mulighed for at få særlig støtte.
Her tænker jeg naturligvis på de politiske initiativer, der er taget for at sikre behandlingsindsatsen over for misbrugere og alkoholikere, samt de særlige initiativer, som Dansk Folkepartis og regeringen har igangsat over for kronikere, overvægtige og rygere.
Vi har igangsat kræftpakke I, kræftpakke II og er i gang med at se på kræftpakke III.
Så vi synes, at der er blevet gjort en stor indsats for at lave et samlet behandlingstilbud til alle.
Hele satspuljeforliget bliver også båret af indsatsen over for svage befolkningsgrupper i socialt belastede områder, så informationer om forebyggelse når ud til de grupper.
Når der fokuseres på den sociale arv, skal der bestemt fokuseres på hele sundhedsområdet.
Selvfølgelig skal indsatsen hele tiden gøres bedre, også over for de grupper, der qua deres manglende uddannelse og beskæftigelse har et dårligere helbred end resten af befolkningen.
Arbejdsgiverbetalte sundhedsforsikringer er en af de sager, som jævnligt kommer op, når vi diskuterer ulighed i sundhed, men nye tal viser, at private sundhedsforsikringer ikke længere er forbeholdt eliten, dem med de høje uddannelser og de store indtægter.
Siden 2002 er antallet af ufaglærte og fagligt uddannede med private sundhedsforsikringer blevet seksdoblet.
Det udvidede frie sygehusvalg har ligeledes bidraget til en større lighed i behandlingsindsatsen.
Patienter har ret til at vælge et privat tilbud, hvis ventetiden på sygehusbehandling i det offentlige overstiger 1 måned.
Retten gælder for alle patienter, der har ventet eller vil komme til at vente i mere end 1 måned på somatisk behandling på offentlige sygehuse.
Før var et stort flertal i befolkningen tvunget til at vente på behandling, mens økonomisk velbeslåede kunne betale sig fra at stå i kø ved at købe behandling på private sygehuse eller i udlandet.
Siden har flere hundrede tusinde benyttet det udvidede frie sygehusvalg og fravalgt lang ventetid på bebehandling på offentlige sygehuse.
Derfor opfordrer vi også regeringen til at fortsætte samt intensivere arbejdet med at kortlægge årsager, som medvirker til ulighed i sundhed, herunder udvikle metoder til forebyggelse og sundhedsfremme i den brede befolkning og blandt grupper, der erfaringsmæssigt vanskeligt nås med forebyggelse og sundhedsfremme.