runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Margrethe Vestager (RV), 2010-01-26:
Statsministeren indledte med at sige, synes jeg, meget åbent, at statsministeren også har stillet sig selv det spørgsmål, om der var noget, vi kunne have gjort anderledes og bedre.
Statsministeren åbnede sig så ikke så meget over for, hvad der var resultatet af de overvejelser, ud over at vi ikke kunne have gjort noget, som kunne have givet et bedre resultat.
Jeg vil gerne spørge, om statsministeren mener, at noget kunne være gjort, som havde forhindret, at vi havde den der diskussion, som handlede om, hvorvidt Danmark viste tillid, om der var tilstrækkelig åbenhed om vores prioriteter, Kyoto – ikke Kyoto, og om statsministeren eventuelt i sin dagbog har formuleret det som råd til en kommende statsminister, der måtte komme i en lignende situation, for en ting er at diskutere sådan noget kontrafaktisk historieskrivning – det er jeg ikke tilhænger af – men at lære af, hvordan en ting er afviklet, hvad der gik godt, hvad det gik mindre godt, lige at stoppe op i forbindelse med noget, der har haft så stor global opmærksomhed, for at finde ud af, hvad vi så gør, hvis den situation skulle opstå igen, er trods alt meget godt.
Steen Gade (SF), 2010-01-26:
Nu smutter statsministeren jo fra det, jeg spurgte om.
Det er jo kompliceret stof, vi snakker om, det vil jeg sådan set medgive statsministeren, men realiteten er jo, at adskillige har opfattet, mere eller mindre rigtigt måske, at Danmark var ved at forlade Kyotosporet, og derfor bliver mit næste spørgsmål: Fra nu af og indtil Mexico må det være helt afgørende, at Danmark melder meget anderledes og klart ud, at vi vil fortsætte Kyotosporet, EU sådan set også, for EU var jo også med til at skabe tvivl – også kommissionsformanden – i udtalelser under COP15.
Jeg siger det, i lyset af at den indiske miljøminister i går sagde og lagde enorm vægt på, at akkorden kun skal være et input i tosporsforhandlingerne op til 2016.
Hvad vil Danmark sige, og hvordan vil Danmark markere, at vi virkelig satser på at fortsætte Kyotoaftalen?
Margrethe Vestager (RV), 2010-01-26:
Nu tror jeg heller ikke, at et dansk værtskab for et meget, meget stort FN-møde står inden for en overskuelig tidshorisont og nok slet ikke i statsministerens regeringstid, men derfor tror jeg stadig væk, det har almindelig interesse, hvad vi har lært af at være værter for så stort et møde med så pauvert et resultat, vel vidende at der er 127 mellemregninger for, hvad andre kunne have gjort.
Og statsministeren må have haft den samme overvejelse efter klimatopmødet, vel vidende at kineserne kunne have gjort noget, og Lumumba kunne have gjort noget andet.
Vi har hørt lange sange om det fra regeringspartiernes ordførere, som sødt og varmt har støttet op om statsministeren.
Det synes jeg de skal have ros for.
Hvad er det, der er lært af det her mødes afholdelse, og hvad vil statsministeren gerne give videre til en kommende statsminister, når det handler om FN-topmøder?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-01-26:
Jo, men det er jo sødt at spørge ind, og jeg regner da med, at det dækker over en helt ideel interesse med hensyn til Danmarks fremtidige varetagelse af slige arrangementer, men jeg vil nu ikke gå dybere ind i det.
Jeg har da lært en masse, men spørgsmålet hviler på det grundlag, at vi har nået et meget dårligt resultat.
Og ja, vi har ikke nået et godt nok resultat, men spørgsmålet hviler jo grundlæggende på den præmis, der hedder, at vi kunne have nået et ganske anderledes resultat, hvis vi havde ageret anderledes.
Det er jo det, der gør spørgsmålet interessant, for ellers er det jo ikke et interessant spørgsmål, medmindre det sådan handler om almindelige overleveringer om, at man da ikke i programmet skal skrive familiefoto ind, hvis ikke man har fuldstændig sikkerhed for, at forhandlerne har leveret et resultat, der gør, at man har tid til familiefoto, når de kommer, og den slags ting.
Det er jeg ikke enig i.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2010-01-26:
Jeg synes, det er vigtigt, at vi forholder os til klimatopmødet i København ud fra, hvad vi kan bruge i forhold til COP16 i Mexico, så vi også har et fremadrettet perspektiv, og derfor kan vi ikke helt slippe historien.
Når det danske formandskab under topmødet i København lancerede et papir – godt nok var det ikke meningen, at det skulle lækkes eller lanceres eller noget, men det kom ud i offentligheden – som ikke indeholdt noget om Kyotosporet, som var yderst vigtigt for udviklingslandene, hvilket jeg er helt sikker på at statsministeren er klar over, vil det så være den samme strategi, man forfølger frem til Mexico, eller vil Kyotosporet stå langt højere på den danske dagsorden?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2010-01-26:
Ja, man altså, det glæder mig da, at vi ser ens på, at kontrafaktisk historieskrivning nok ikke er vejen frem, og så kan man jo spørge, hvad det konkrete udbytte så er af en række af de indlæg, der har været her i dag.
I det omfang jeg har skrevet dagbog, så tror jeg, det er et anliggende mellem mig og min dagbog – i hvert fald for nærværende.
Så kan vi muligvis vende tilbage til det en anden gang.
Det bliver i givet fald en meget senere gang.
Det er nok, hvad jeg kan sige om det.
Altså, spørgsmålet ophæver sig selv.
Vi har ikke lanceret noget papir.
Vi har ikke lanceret noget papir.
Nanna Westerby (SF), 2010-01-27:
Ministeren snakker voldsomt udenom lige nu.
For det, der jo er tale om, er, at man sagde, at ud over det, der ligger i trepartsaftalen, skal der oprettes 1.000 pladser årligt på SOSU-området.
Det var det, som ministeren var ude at sige til bl.a. foa.dk og også er citeret for på avisen.dk, altså at der skal oprettes 1.000 pladser årligt til SOSU-området ud af de 1.660.
Nu står ministeren så og siger, at det er rigtigt, at han ikke kan garantere, at 1.000 af dem kommer til at gå til social- og sundhedsområdet, de kan lige så godt gå til HK-området, eller de kan gå til erhvervsgrunduddannelsen.
Kan ministeren ikke godt forstå, at nogle af de unge, som gerne vil ind på SOSU-området, kan føle sig lidt snydt?
For det, som ministeren står og fodrer dem med her, er jo bare gamle oplysninger, det er bare en gentagelse af trepartsaftalen, der ligger ikke noget nyt i det.
Bertel Haarder (V), 2010-01-27:
Jeg er ikke løbet fra noget som helst.
Der er aftalt 1.000 ekstra pladser på den pædagogiske assistentuddannelse og 1.100 på SOSU-uddannelsen, og det er et 8-årigt træk.
Det er så blevet udsat lidt fra de første år til de følgende år, men det samlede antal pladser vil blive oprettet, og hvis de ikke bliver oprettet, er der en meget alvorlig sanktion, som samlet kan koste kommunerne 0,5 mia. kr., for her er der jo tale om en kollektiv aftale og kollektiv finansiering, og derfor ryger hele betalingen, hvis de ikke bliver oprettet.
Med hensyn til de 1.650 ekstra pladser er det rigtigt, at det kan være, at de alle sammen bliver SOSU-pladser; det kan også være, at ingen af dem bliver SOSU-pladser.
Jeg har det på den måde, at bare der kommer ekstra pladser, kan jeg godt unde, at f.eks. erhvervsskoleelever på andre områder får ekstra pladser i kommunen.
De trænger jo også til det.
Nanna Westerby (SF), 2010-01-27:
Baggrunden for det her spørgsmål er jo, at der lige omkring oktober måned var meget skriveri i medierne om, at der er 5.000 unge, der er blevet afvist på social- og sundhedshjælperuddannelsen.
Der er altså 5.000 unge, der gerne vil ind og tage en uddannelse på et område, hvor vi ved, at vi kommer til at mangle arbejdskraft, men som blev afvist, hovedsagelig fordi der ikke er nok praktikpladser.
I den forbindelse var undervisningsministeren ude at sige, at kommunerne skal leve op til det, der er aftalt i trepartsaftalen, altså at de skal oprette ekstra praktikpladser.
Herudover sagde undervisningsministeren, at i den nye praktikpladspakke, der er lavet af regeringen, skal 1.000 pladser gå til SOSU-området.
Man har så aftalt, at der bliver oprettet 1.650 nye pladser, men der er jo ingen garanti for, at 1.000 pladser af dem kommer til at gå til SOSU-området.
De kan lige så godt gå til EGU, HK og kontorområdet; de kan gå til alle mulige områder.
Derfor vil jeg selvfølgelig gerne høre ministeren, om ministeren ikke kan forstå, at et fagforbund som f.eks. FOA føler, at ministeren ret voldsomt er løbet fra et løfte, som han har givet om 1.000 ekstra pladser – altså ud over dem, der årligt ligger i trepartsaftalen for SOSU-området.
Set i lyset af, at regeringen ikke engang har opfyldt trepartsaftalens mål om praktikpladser på den pædagogiske assistentuddannelse, social- og sundhedsassistentuddannelsen og social- og sundhedshjælperuddannelsen, er ministeren så enig i, at det er utilfredsstillende, at de mange, der ønsker at få en uddannelse inden for SoSu-området, ikke kan være sikre på, at regeringens tidligere løfte om 1.000 ekstra pladser opfyldes?
Skriftlig begrundelse
I forlængelse af finanslovaftalen for 2010 aftalte regeringen, KL og Danske Regioner, at der etableres 1.650 ekstra praktikpladser i kommuner og regioner i 2010.
Spørgsmålet om ekstra praktikpladser til sosu-området er aktualiseret af, at der i 2009 er afvist omkring 5.000 ansøgere, fordi der ikke er praktikpladser nok.
»Som en forklaring på den forventede manko på uddannelsen til socialog sundhedsassistent har KL oplyst, at der tilsyneladende ved en fejl er udmeldt for få uddannelsespladser til kommunerne i hovedstadsområdet.
KL har samtidig tilkendegivet, at der vil bliver rettet op på dette i 2010.
Tilskuddet til de nye ekstra pladser forudsætter, at kommuner og regioner først overholder trepartsaftalen.
Det vil sige, at kommuner og regioner først skal etablere 1.591 pladser til den pædagogiske assistentuddannelse, 3.965 pladser til social- og sundhedsassistentuddannelsen og 8.040 pladser til social- og sundhedshjælperuddannelsen.
Kommunerne og regionerne har i 2008 og 2009 kun opfyldt en fjerdedel af trepartsaftalens krav om ekstra pladser.
Kommunerne har allerede nu svært ved at leve op til de aftalte pladser i trepartsaftalen, som får fuldt gennemslag i 2010.
Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-27:
Jeg synes, man altid kan se på, hvordan love formuleres osv., men det væsentligste må jo være, at hver sag for den konkrete sags vedkommende bliver vurderet ud fra alle de perspektiver, der i den sag.
Så er det min intention, at man skal have en meget hård dom, hvis man kører særlig hensynsløs kørsel, spirituskørsel, vanvidskørsel osv., det lægger vi også op til i tryg trafik-pakken, og hvis der er problemer, må vi jo følge det tæt.
Nu er det en enkelt afgørelse fra Højesteret ud fra en meget konkret ulykkelig begivenhed, men det er klart, at vi jo hele tiden samler op på retspraksis, og hvis retspraksis var, at man fik 30 dages fængsel for særlig hensynsløs kørsel, så blev lovgivningen ændret i løbet af 3 sekunder.
Men det er en konkret vurdering af en konkret sag.
Bertel Haarder (V), 2010-01-27:
Jeg mener, at de unge kan være aldeles sikre på, at de aftalte pladser bliver oprettet.
Det er aftalt, at den årlige dimensionering på den pædagogiske assistentuddannelse og på social- og sundhedsuddannelsen øges med henholdsvis 1.000 pladser på den pædagogiske assistentuddannelse og 1.100 pladser på SOSU-uddannelsen om året i en 8-års-periode.
Hvis man lægger det sammen, er der 16.800 flere unge, der så at sige kommer gennem røret i løbet af disse 8 år.
Jeg skal lige tilføje, og det er måske det, der har givet anledning til spørgsmålet, at vi har accepteret en lidt langsommere indfasningsmodel i perioden 2008-2015.
Det har givet lidt færre pladser i 2008 og 2009, men til gengæld er der et tilsvarende større antal pladser i årene fra 2010 til 2015, altså i år og fremefter.
Der er aftalt sanktioner, og det er derfor, jeg er så fortrøstningsfuld.
Hvis dimensioneringerne ikke efterleves, altså hvis de ekstra pladser på den pædagogiske assistentuddannelse og SOSU-uddannelsen ikke bliver oprettet, kan man miste hele det tilskud, som er aftalt på området, og hvis de 1.650 ekstra pladser, der blev aftalt for et par måneder siden, og som omfatter hele praktikpladsområdet, ikke bliver oprettet, mister kommunerne penge svarende til de pladser, der ikke bliver oprettet.
Nu skal jeg give en oplysning, som forhåbentlig også kan berolige fru Nanna Westerby.
Kommunerne har med trepartsaftalen lovet en dimensionering på SOSU-området og den pædagogiske assistentuddannelse på i alt 13.600 aftaler.
Niveauet for de øvrige erhvervsuddannelser og erhvervsgrunduddannelsen tilsammen er kun på 2.000.
På den baggrund er det jo mærkeligt at antage, at der ikke skulle være mindst 1.000 af de ekstra 1.650, der ville falde på SOSU-området og den pædagogiske assistentuddannelse, når forholdet i dag er 13.600 til 2.000.
Men skulle det så være sådan, at der kom 50 flere pladser på andre erhvervsuddannelsesområder og 50 færre pladser på SOSU-området, så vil jeg spørge: Hvilkes interesser er det egentlig, fru Nanna Westerby står her og varetager?
Jeg står og varetager de unges interesse.
Det er det, der interesserer mig, og ikke det andet fnidder.
Undskyld, jeg siger det.
Nanna Westerby (SF), 2010-01-27:
Der er godt nok nogle unge, som bliver sendt ud i et internt rivegilde, når uddannelserne skal til at slås om de praktikpladser, som regeringen opretter.
Jeg kan ikke forstå, at ministeriet bliver ved med at stå og snakke om trepartsaftalen.
Det er en gammel aftale, hvori man aftalte at lave nogle praktikpladser.
Lige nu står vi i en ekstraordinær situation, hvor der er en kæmpestor ungdomsarbejdsløshed.
Der er flere unge, som gerne vil ind og tage en ungdomsuddannelse.
Det burde regeringen tage imod med kyshånd.
Og så bliver de unge forhindret i det, fordi de ikke kan få en praktikplads.
Det er det, der er baggrunden for, at vi står her i dag.
Så nytter det altså ikke noget at spise dem af med en åregammel trepartsaftale.
Så skal der altså nogle nye garantier til.
Det var dem, som ministeren gav i oktober, og det er dem, som man kan se at ministeren åbenbart ikke har tænkt sig at overholde, for han har ikke tænkt sig at leve op til, at der skal være 1.000 ekstra pladser på SOSU-området, hvilket han var ude at love i oktober.
Lise von Seelen (S), 2010-01-27:
Det glæder mig da, for det lød næsten, som om ministeren synes, at når vi havde de 5.000 og havde talt dem, var det et rigtig godt resultat.
Det er det jo ikke.
Den måde, man tæller hjemløse på, er jo også en lille smule tvivlsom, for det er rigtig, rigtig svært at vide, hvad man tæller, for regeringens definition af hjemløshed er jo, at ingen skal leve på gaden uden at vide, hvor man skal sove natten efter.
Tror ministeren, at det bliver indfriet i den her vinter, hvor det med de kuldegrader, som vi har udenfor, er meget vigtigt, at man i hvert fald natten efter ved, hvor man skal opholde sig henne?
Det vil derfor være naturligt, at ministeren spørger ude i de miljøer, hvor de her mennesker færdes, hvordan det lige nu ser ud.
Er det noget, som ministeren har beskæftiget sig med her, mens det er så koldt?
Kim Christiansen (DF), 2010-01-27:
Jeg tror ikke, vi kommer det ret meget nærmere.
Jeg har været lidt ude efter, om ikke man kunne præcisere begreberne, så man måske undgik det, som jeg kalder et fejlskøn i den her sag.
Men det er jo at kommentere en dom, og det skal man være varsom med.
Men kunne man ikke godt gå ind og kigge på de her begreber, der bliver dømt ud fra, for vi har fået konstateret, at en tilsidesættelse af væsentlige hensyn til færdselssikkerheden giver 30 dages fængsel, mens særlig hensynsløs kørsel giver 8 måneders fængsel?
Man kunne så vende det om og sige, at en tilsidesættelse af væsentlige hensyn til færdselssikkerheden i sig selv er grov, hensynsløs kørsel.
Det skal være min afsluttende bemærkning, og ellers vil jeg sige tak for besvarelsen.
Karen Ellemann (V), 2010-01-27:
Til den første del af spørgsmålet om, hvorvidt det nu er blevet bedre eller værre, end det var for 10 år siden, må svaret jo være, at det ved vi rent faktisk ikke, for det er jo noget nyt, at vi overhovedet har talt antallet af hjemløse.
Det har vi gjort for simpelt hen at kunne målrette indsatsen, for lige præcis at kunne sige, at det er i de her kommuner, hvor man har de største problemer, og det er dem, hjemløsestrategien omfatter.
Det synes jeg er en væsentlig forbedring og en helt ny måde at arbejde på rent politisk, nemlig at vi går ud og fuldstændig definerer målgruppen og dokumenterer, at her er målgruppen, og så også simpelt hen opstiller målbare mål for, hvordan vi lykkes med at få nedbragt hjemløsheden.
Og så synes jeg måske også, det hører med til spørgsmålet, som får det til at lyde, som om vi ikke har beskæftiget os med hjemløse, før vi så lavede en hjemløsestrategi, at vi da selvfølgelig har det, fordi kommunerne jo allerede over det helt generelle bloktilskud netop løbende har fået midler til at lave indsatser over for de socialt udsatte grupper, herunder også de hjemløse borgere.
Derfor kan man sige, at sigtet med den her konkrete hjemløsestrategi selvfølgelig først og fremmest er at give en saltvandsindsprøjtning til at kunne tage et stort skridt i den retning, der handler om at nedbringe antallet af hjemløse, men også at få udviklet metoder i det her arbejde.
Ganske kort: Antallet, jamen hvis jeg overhovedet satte et tal på eller kom med et ønske om antallet af hjemløse, så ville det da være helt forkert.
Jeg har et ønske om, at vi får det her tal bragt ned.
Lise von Seelen (S), 2010-01-27:
Nu er fænomenet hjemløshed jo ikke opstået i 2009, fordi regeringen fik lavet en strategiplan på det tidspunkt.
Fænomenet hjemløshed har været der i rigtig, rigtig mange år.
Spørgsmålet er, om det overhovedet er dalet i de sidste 10 år.
Hvis vi snakker med de folk, der arbejder på forsorgshjemmene, eller hvis vi taler med folk, der befinder sig i miljøet, så kan vi høre, at miljøet er meget presset, fordi der er rigtig stor efterspørgsel.
Det hænger selvfølgelig også sammen med, at vi er i en meget kold vinter.
Men i forhold til, at ministeren siger, at 5.000 hjemløse er for mange, må jeg sige, at ja, det er i sandhed alt for mange.
Hvor mange hjemløse synes ministeren i virkeligheden at vi skal have?
Karen Ellemann (V), 2010-01-27:
Tak for spørgsmålet.
Hjemløseområdet er jo altså et område, som regeringen allerede har stor fokus på for netop at få skabt varige løsninger.
Vores seneste tælling fra 2009 viser, at vi har ca. 5.000 hjemløse i Danmark, og det synes jeg er for mange.
Sammen med satspuljepartierne afsatte vi i regeringen jo i 2008 i alt 0,5 mia. kr., altså 500 mio. kr., over en 4-årig periode til udmøntning af en hjemløsestrategi helt målrettet det at nedbringe hjemløseproblemet i Danmark.
Med hensyn til initiativerne handler det dels om at etablere flere boliger til hjemløse, dels om at udvikle metoder, der både kan forebygge hjemløshed og bidrage til at fastholde socialt udsatte borgere i deres egen bolig.
I begyndelsen af september 2009 indgik jeg endelige aftaler med de otte kommuner, som har de største udfordringer med hjemløse, og planerne, som de hver især har lavet i forbindelse med hjemløsestrategien, ser ud til at blive et meget, meget vigtigt bidrag til at lykkes med at få nedbragt hjemløsheden i Danmark.
Der vil i projektperioden ske en systematisk opsamling og bearbejdning af erfaringerne fra de otte kommuner, og det vil alle kommuner jo netop få glæde af, fordi de nu kan vælge indsatser og tilbud, som rent faktisk har vist sig at virke.
Lise von Seelen (S), 2010-01-27:
Spørgsmålet lyder: Hvad vil ministeren gøre for at skabe varige løsninger på hjemløseproblematikken?
Hvad vil ministeren gøre for at skabe varige løsninger på hjemløseproblematikken?
Bertel Haarder (V), 2010-01-27:
Vi har indgået en historisk aftale, som indeholder et historisk løft, og som tilmed indeholder en historisk sanktion, tilmed en sanktion, som er anerkendt af kommuner og regioner.
Der er altså en voldsom økonomisk straf, det kan være 0,5 mia. kr., de mister, hvis de bare mangler en del af den oprindelig aftalte dimensionering.
Derudover har vi så i november lagt 1.650 pladser, og hvad gør det, om der bliver 1.200 SOSU-pladser eller 1.100 SOSU-pladser, hvis bare vi kommer op på de 1.650 i alt?
Det er da det, der er det afgørende.
Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-27:
Jeg synes, det er vigtigt at holde sig for øje, at det jo altid er domstolene, som konkret må vurdere hver enkelt sag.
Der vil altså fra sag til sag kunne være konkrete omstændigheder, som kan have betydning enten i den ene eller den anden retning.
Domstolene bør efter min mening fortsat have mulighed for at foretage en helhedsvurdering.
Jeg vil godt lige illustrere min pointe med et eksempel: Det kan være, at en bilist kører ad en lige og øde landevej og overser, at han kører lige ind i en byzone med en fartbegrænsning på 50 km/t., fordi der ikke umiddelbart er bebyggelse ud til vejen.
Han fortsætter derfor med uændret hastighed i den tro, at han må køre 80 km/t., men realiteten er, at han nu pludselig overskrider den gældende hastighedsbegrænsning med 60 pct.
Bilistens kørsel har efter min opfattelse væsentlige konsekvenser for trafiksikkerheden og koster derfor selvfølgelig også et klip i kortet, men det er jo ikke i den konkrete situation bevist, at han bevidst sætter sig ud over hensynet til andres sikkerhed.
Det er en konkret vurdering, domstolene må foretage.
Kim Christiansen (DF), 2010-01-27:
Justitsministeren nævner netop begrebet bevidst, og man må jo formode, at en person, der kører 85 km/t., gør det relativt bevidst.
Langt de fleste køretøjer i dag er i hvert fald udstyret med et speedometer, og derfor kan det jo undre, at man ser så store forskelle.
Jeg ved godt, at vi ikke som sådan skal dømme herinde fra Folketinget af, men det kan da undre mig, at man ser så store forskelle fra den ene retsinstans til den anden.
I landsretten taler vi om 8 måneder, og så ser vi en nedsættelse til 30 dage bare på grund af et begreb om, hvorvidt det har været bevidst eller ikke bevidst.
Brian Mikkelsen (KF), 2010-01-27:
Jeg formoder, at spørgsmålet skal ses i sammenhæng med den netop afsluttede sag, hvor Højesteret skulle tage stilling til, om en ung mands kørsel, der ulykkeligvis endte med, at et lille barn omkom, kunne betegnes som særlig hensynsløs i straffelovens § 241's forstand.
Jeg vil gerne starte med at understrege, at det selvsagt er meget tragisk, når et menneske mister livet i trafikken.
Jeg vil også gerne slå fast, at hastighedsgrænserne selvfølgelig skal overholdes.
Der er da heller ikke noget til hinder for, at domstolene efter et konkret skøn kvalificerer kørsel med alt for høj hastighed som særlig hensynsløs.
Typisk vil hastigheden netop indgå som et væsentligt moment i vurderingen af et kørselsforløbs grovhed.
Ved den seneste skærpelse af straffen for uagtsomt manddrab i 2005, som et stort flertal i Folketinget stod bag, tog vi bl.a. stilling til afgrænsning af begrebet særlig hensynsløs kørsel.
Det blev således slået fast, at begrebet i straffeloven skulle forstås i overensstemmelse med et tilsvarende begreb i færdselslovens § 126, stk. 1, nr. 5.
Heraf følger, at det karakteristiske ved særlig hensynsløs kørsel er, at føreren bevidst sætter sig ud over hensynet til andres sikkerhed.
Forskellen på, om man i en given situation tilsidesætter væsentlige hensyn til færdselssikkerheden eller kører særlig hensynsløst, kommer altså an på de konkrete subjektive forhold.
Jeg kan i den forbindelse nævne, at eksempelvis betydelige hastighedsovertrædelser i områder med mange fodgængere og andre trafikanter ud fra en konkret vurdering typisk vil kunne kvalificeres som særlig hensynsløs kørsel.
Kim Christiansen (DF), 2010-01-27:
Tak for det.
Mener ministeren ikke, at en fartoverskridelse i bymæssig bebyggelse på 60 pct. og som følge heraf mistet kontrol over køretøj kan anses for »særlig hensynsløs kørsel«?