Holger K. Nielsen (SF), 2009-03-31:
Det er jo et 60-års-jubilæum, vi diskuterer her i dag.
Ikke desto mindre vil jeg primært tale om fremtiden.
Det tror jeg er det, en relevant NATO-debat bør handle om.
I den sammenhæng slog det mig, at den kendte tyske kommentator Theo Sommer for nylig skrev i The German Times, at NATO er en hammer, der leder efter nogle søm at slå på.
Det var en analyse, hvor pointen var, at NATO i høj grad er i en identitetskrise i øjeblikket, og på trods af de mange skåltaler her i dag synes jeg også, vi er nødt til at sige til os selv, at NATO jo har ganske, ganske store interne diskussioner om fremtiden for NATO.
Det er også derfor, debatten i dag er ganske vigtig.
Der er vanskeligheder omkring, hvad man skal fremover, der er uenighed om, hvordan man skal fordele byrderne i eksempelvis Afghanistan.
Det er også derfor, at hele debatten om NATO's strategiske koncept er kommet op igen, og det er den almindelige mening, at der vil blive sat en proces i gang på topmødet i den her uge, som skal føre frem til, at NATO får et nyt strategisk koncept, måske næste år, måske om 2 år.
I den sammenhæng er det jo en meget central debat, hvorvidt NATO i højere grad skal gå back to basic, skal vende tilbage til en rolle som forsvarer af vores territorier, eller NATO i højere grad skal finde sig en global rolle.
Ud fra det, vi har hørt i dag fra regeringen og i det hele taget, er der jo ingen tvivl om, at Danmark primært er på den sidste position.
Vi har støttet meget kraftigt, at NATO skal omstille sig til i højere grad at påtage sig globale roller fremover.
Det er en politik, som SF forsigtigt, vil jeg kalde det, støtter, for jeg synes også, at vi må sige til os selv, at der jo er grænser for, hvor meget NATO kan tage rundt i verden og føre krig; der er grænser for, hvad NATO har kapacitet til, og der er også grænser for, hvad der måtte være i vores sikkerhedspolitiske interesse.
I den sammenhæng må jeg sige, at jeg lidt savnede i ministrenes besvarelser, at man lagde mere vægt på FN-sporet.
Det er helt, helt afgørende, at en styrkelse af NATO ikke sker på bekostning af FN, for det er stadig væk en FN-fundering, der for os at se er helt, helt central, hvis man skal involvere sig i konflikter rundtomkring i verden.
Det er vi nødt til at sige ganske klart og også sige ganske klart, at neokonservative tanker om, at NATO skal være en global organisation, hvor eksempelvis Australien og Japan skal være medlem, er noget, vi fra dansk side tager afstand fra.
Atomvåben indgår stadig væk i NATO's militære doktrin, men jeg vil godt have, at regeringen i hvert fald begynder at gøre sig nogle tanker om, om det ikke ville være rimeligt, at den doktrin tages op til fornyet overvejelse.
For det første er det vel klart nok, at når NATO omstiller sig til at skulle påtage sig globale roller i eksempelvis oprørsbekæmpelse, så er der jo i et meget lille omfang brug for atomvåben.
Jeg går ud fra, at regeringen er enig i, at den omstillingsproces også bør få nogle konsekvenser for den måde, man diskuterer kernevåben på.
For det andet skal NPT, altså ikkespredningsaftalen, jo revideres næste år, og der er det ganske, ganske vigtigt, at vi fra dansk side og fra europæisk side får nogle klare meldinger på det.
Det er en vigtig del af NPT-forhandlingerne.
Og det bør vel ret beset også være en debat, der føres inden for NATO, hvordan vi forholder os mere offensivt og mere aktivt til NPT-forhandlingerne, og i forlængelse af det om Europa, at vi også får en diskussion om hele forholdet mellem NATO og EU, og at den sikkerhedsstruktur, som vil blive tilfældet fremover, bliver diskuteret mere åbenlyst også i den danske offentlighed.