Vivi Kier (KF), 2011-04-29:
Så kan man jo på baggrund af det her beslutningsforslag spørge: Jamen hvad er det, der skaber den gode daginstitution?
For glade og tilfredse børn skaber jo tilfredse og trygge forældre.
Ja, selvfølgelig betyder normering også noget, men det er jo meget individuelt fra institution til institution og efter de lokale forhold.
Og lad mig tilstå med det samme, at jeg er stor tilhænger af det kommunale selvstyre.
Skal vi eller skal de ude i kommunerne og de kommunalvalgte politikere bestemme?
Jeg synes, at den lovgivning, hvor vi sætter rammerne og kommunerne så skal udfylde rammerne, er rigtig, rigtig fin.
Lad mig tage et tema som læringsplaner.
Da vi indførte læringsplaner på daginstitutionsområdet, var der stor, stor modstand, men læringsplanerne er jo blevet en kæmpe succes og har gjort, at pædagogerne, de uddannede pædagoger ude i daginstitutionerne, faktisk har fået nogle kort på hånden til at kunne sige, at det er vigtigt, at der også er uddannet personale.
Det er rigtig positivt, at den rolle også er blevet synlig.
Så bliver der snakket om massive besparelser.
Jeg kan ikke helt genkende billedet med massive besparelser, men jeg erkender, at kommunerne bestemt står i en svær situation og med en svær opgave, hvor de skal prioritere.
Jeg synes også, det er vigtigt, når vi snakker om daginstitutioner, at vi har fokus på ledelse – vi ser, at der er store, store forskelle – og at vores kommunale ledere får den rigtige efteruddannelse, får de rigtige værktøjer.
Lige nøjagtig i det her forslag er der også fokus på uddannelse og efteruddannelse, og det er der faktisk også afsat penge til, både via trepartsforhandlinger og andre sammenhænge.
Der er faktisk givet mange penge til det her daginstitutionsområde.
Er det så ikke for meget bureaukrati, vi har stået her og indført?
Jo, den tager jeg gerne på mig.
Men vi har rent faktisk også afbureaukratiseret – senest på daginstitutionsområdet for 170 mio. kr. Jeg har været ude at snakke med en del kommuner, og de indrømmer jo, at de også selv har lavet en masse regler.
De regler kunne de måske også fjerne, så vi fik noget mere ansigt til ansigt-tid.
Ja, indimellem bliver der nu lukket daginstitutioner, men det gør der jo ikke, bare fordi man skal spare.
Det gør der jo også, fordi vi ser et faldende børnetal, og det er klart, at man så er nødt til at tilrettelægge sin hverdag, så den hænger sammen.
For mig handler kvalitet i daginstitutionerne også om god ledelse, også om god tilrettelæggelse, også om så meget andet end blot normeringer, men ja, normeringer betyder også noget.
Skal vi herinde fastsætte minimumsstandarder, og vil vi pinedød have det gennemført, sådan som vi vil?
Dermed så overtrumfer og overruler vi de kommunalbestyrelsesmedlemmer, der er valgt på de holdninger og de ting, de gerne vil, og jeg synes, det er rigtig vigtigt, at vi holder fast i det kommunale selvstyre.
Jeg er dybt, dybt uenig i den præmis, som fru Line Barfod stiller op.
Vi undergraver ikke det kommunale selvstyre.
Når jeg hver måned får nogle penge ind på min lønkonto, ved jeg, at det er det beløb, jeg har.
Hvis jeg måned efter måned bruger flere penge – lad os sige, at jeg hver eneste måned bruger 1.000 kr. mere end det, jeg får ind – så siger min bank på et tidspunkt: Hallo, den går ikke, der bliver trukket flere penge, end du får.
Og det er jo den problemstilling, kommunerne har stået i.
Fru Line Barfod vil gerne sige, at der er sket massive besparelser gennem alle årene, og at vi har presset dem.
Nej, kommunerne har fået flere og flere penge hvert eneste år, men samtidig har de brugt endnu flere penge, end de havde på deres konto.
Og hvis kommunerne gerne vil have vækst og gerne vil beholde arbejdspladser, er gode dagtilbud et af midlerne til at holde på deres gode virksomheder.