Mogens Jensen (S), 2010-01-14:
Når jeg her i dag hører kulturministeren redegøre for sit billede af den kulturpolitiske situation i Danmark, er jeg nødt til at sige: Helt ærligt, skal vi nu ikke prøve at lægge al skønmaleriet til side og prøve at få tegnet et realistisk billede af, dels hvordan dansk kunst- og kulturliv egentlig har det, og dels hvilke kulturpolitiske initiativer der reelt er behov for i årene fremover?
Det nytter jo ikke noget, at kulturministeren nu nok en gang står her og maler det her store skønmaleri, hvor alt bare er godt og fryd og gammen, for det er ikke virkeligheden.
Finanskrisen har også ramt kunsten og kulturen.
Mange kulturinstitutioner er trængt, bl.a. de regionale spillesteder, hvor flere kæmper med meget, meget dårlig økonomi, og mange kunstnere oplever nedgang i deres indtægter, også fordi danske virksomheder nu trækker deres kunst- og kultursponsorater og donationer, som regeringen jo har været med til at sikre udgør en stadig større og vigtig del af kulturinstitutionernes indtægter, væk.
Samtidig har regeringen pålagt kulturinstitutionerne effektiviseringsbesparelser for over 1 mia. kr.
Jo, vi har stadig væk et godt og levende kulturliv i Danmark, men det kunne bare være så meget bedre, hvis regeringen og kulturministeren reelt prioriterede, at gode bøger, film, musik, billedkunst og teater betyder utrolig meget for danskerne og faktisk bidrager enormt til samfundsudviklingen. Socialdemokraterne mener, at der er fire hovedudfordringer for kulturpolitikken, som vi skal møde i de kommende år.
Den første udfordring er, at vi skal fokusere langt mere på de kunstneriske vækstlags vilkår.
På grund af regeringens manglende prioritering må flere af Kunstrådets fagudvalg afvise langt størstedelen af de kvalificerede ansøgninger om kunstprojekter, som de modtager.
Det er ikke holdbart.
Her er der behov for flere frie og ikke politisk styrede ressourcer, som kan investeres i vækstlaget.
Respekten for armslængdeprincippet, altså at der ikke sker en politisk styring af kunsten, er en anden hovedudfordring.
Man skulle ikke tro, at det var nødvendigt at forsvare det princip i Danmark, men når man oplever, at regeringens støtteparti, Dansk Folkeparti, uden indsigelser fra kulturministeren angriber navngivne medarbejdere og programmer i DR og udøver politisk censur på enkeltforestillinger og instruktører på Det Kongelige Teater, så er der altså grund til at råbe vagt i gevær – for ikke at tale om, når fru Pia Kjærsgaard ønsker politisk at bestemme, hvilken kunst der skal støttes i Danmark.
Det er en uhyggelig udvikling, som må stoppes.
En fri kunststøtte udgør kernen i et demokrati.
En tredje udfordring i dansk kulturliv i det kommende år er at få stoppet den omsiggribende detailstyring af kulturinstitutionerne, som sker gennem bureaukratisk kontraktstyring.
Deres kreativitet bliver let kvalt af de mange centralt fastlagte krav, og institutionerne bruger alt for mange medarbejdertimer på administration frem for kreativ og kunstnerisk udvikling.
Kunst og kultur kan altså ikke måles og vejes
Vi skal hurtigst muligt have igangsat en revision af alle resultatkontrakterne på Kulturministeriets område med henblik på at fjerne unødig detailstyring og bureaukrati.
Den fjerde og sidste udfordring – og det er ikke den mindst vigtige – er, hvordan vi sikrer, at alle danskere og ikke kun to tredjedele af danskerne har adgang til kulturen.
Socialdemokraterne har før jul fremlagt 12 præcise forslag til, hvad vi mener der skal gøres – forslag, som også er finansieret på vores finanslovforslag for 2010.
En række elementer kan også genkendes i det udspil, ministeren er kommet med, »Kultur for alle«. Så vi har altså meget konkrete forslag, som kan gå hånd i hånd med kulturministerens udspil.
Jeg håber, at vi her i dag kan få et tilsagn fra kulturministeren om, at hun nu vil forhandle med alle Folketingets partier om en fælles indsats på det her område.
Ellers bliver ministerens forslag jo kun et paradeforslag, der ser fint ud på papiret, men som ministeren reelt ikke har intentioner om at føre ud i livet sammen med de af Folketingets partier, som gerne vil være med til det.
Et af problemerne ved ministerens forslag er jo den manglende afsættelse af ressourcer; alt det, ministeren foreslår, kan simpelt hen ikke holdes inden for de nuværende rammer, så finansieringen må vi selvfølgelig i fællesskab prøve at finde en løsning på.
På baggrund af det her vil jeg gerne på vegne af Det Radikale Venstre, SF, Enhedslisten og Socialdemokraterne fremsætte følgende:
Forslag til vedtagelse
»Folketinget understreger, at et rigt kunst- og kulturliv er en væsentlig forudsætning for såvel den menneskelige som samfundsmæssige udvikling i Danmark.
Dette kræver, at det danske samfund sikrer de bedst mulige rammer for kulturel og kunstnerisk udvikling i hele landet.
Det er vigtigt at sikre, at vækstlagene i dansk kulturliv har gode arbejdsvilkår, ligesom armslængdeprincippet skal respekteres ved tildeling af midler til kunstnere.
Folketinget konstaterer, at op mod en tredjedel af danskerne enten slet ikke eller kun i begrænset omfang deltager i samfundets kulturtilbud.
Alle i Danmark skal have mulighed for at få adgang til relevante og vedkommende kulturtilbud.
Folketinget pålægger derfor regeringen at indlede forhandlinger med Folketingets partier om en fælles kulturpolitisk handlingsplan, der sikrer de nødvendige ressourcer til kulturel og kunstnerisk udvikling, styrker vækstlagene i dansk kunst- og kulturliv og sikrer, at flere danskere får mulighed for at få adgang til kunst- og kulturtilbuddene i samfundet.«