Eigil Andersen (SF), 2010-02-25:
Desværre er det sådan, at der er flere og flere huller i velfærden i Danmark.
Det er der så på den anden side flere og flere mennesker der indser, og derfor er jeg også overbevist om, at det vil afspejle sig ved næste valg, hvor der vil være et flertal, som vil indse, at der er en stor dobbeltmoral til stede; der er simpelt hen for lang afstand mellem det, der bliver sagt, og det, der bliver gjort, fra regeringspartiernes og DF's side, og det vil så føre til, at der kommer et andet flertal, som har et mere solidarisk indhold.
Det, som vi taler om her, er altså mennesker, som f.eks. lider af en meget, meget alvorlig sygdom, og det kan jo være mange forskellige ting.
Det kan også være nogle, som har været ude for en trafikulykke og er blevet voldsomt skadet på grund af det, eller det kan være nogle, der har været ude for en arbejdsulykke, eller som er nedslidte gennem mange års arbejde på en fabrik eller ved rengøringsarbejde.
Men det kan også være nogle, der har fået en psykisk arbejdsskade, psykiske arbejdsskader er i voldsom stigning i de her år, og meget af det her er meget smertefuldt, hvad enten det nu er fysisk eller det er psykisk, for det er der også en stor smerte i.
Og den situation, man som langtidssyg havner i i Danmark, er ikke spor sjov.
Man skal så deltage i nogle behandlinger inden for sundhedsvæsenet, som selvfølgelig er nødvendige.
Der vil være lang ventetid på noget af det med hensyn til at komme til specialister og få undersøgt, hvad man egentlig fejler, og der kan være ventetid forskellige steder.
Et sådant behandlingsforløb er i sig selv meget belastende.
Også hvis man har fundet ud af, hvilken sygdom det er, kan det være en stor belastning at undergå den behandling; vi kan bare tænke på, hvordan det er at være kræftpatient.
En anden side af sagen er så, at man som syg bliver aktiveret, man skal ud at deltage i noget aktivt, og man skal også, når man kommer så langt, i arbejdsprøvninger.
Og der vil jeg gerne sige til Dansk Folkepartis ordfører, at det er fuldstændig rigtigt, at der er arbejdsprøvninger, som går over gevind.
Det er for meget, når man skal arbejdsprøves syv gange inden for 7 år, og det er da, kan jeg sige til Dansk Folkepartis ordfører, også et af de emner, som SF vil tage op over for de øvrige forligspartier, omkring fleksjob og førtidspension.
Men det tager tid, og man er usikker på, om man kommer tilbage på arbejdsmarkedet, om det nogen sinde vil ske.
Vi ved fra forskellige undersøgelser, at det er meget vigtigt for mennesker at have kollegaer, det er et vigtigt element i vores liv ved siden af, at det selvfølgelig også er vigtigt, at man har en funktion på arbejdspladsen.
Samtidig med de her ting vil man som langtidssyg være i tvivl om, hvad det hele ender med, altså kort og godt og meget alvorligt: Vil jeg leve videre, eller vil jeg dø?
Det er problematikken for mange af de her langtidssyge; så alvorligt er det.
Der er et mylder af tanker inde i ens hoved i den forbindelse, det er meget, meget belastende, og det vil selvfølgelig i nogle tilfælde føre til meget dystre tanker.
Hvis man lever videre, vil man være klar over, at det i hvert fald i mange tilfælde bliver på et andet niveau, med deltidsjob, med et stort indtægtstab og spørgsmålet om, hvordan man skal få det arrangeret i sin familie og i forhold til den bolig, man har.
Alle de her ting er uhyre belastende, og så kan jeg altså ikke se andet, end at det er en stor, stor urimelighed, og at vi som samfund ikke kan være bekendt, at vi over for sådan nogle mennesker kommer og siger: Nu tager vi din indtægt fra dig, nu stopper vi simpelt hen dine sygedagpenge.
Det er en umenneskelig opførsel, som vi på ingen måde kan være bekendt, og derfor bør det rettes op.
Jeg har nævnt, at der er 1.000-2.000 af de 6.000, der mister sygedagpengene, som får 0,0 kr. oven i alle de andre ulykker, som de er ude for i deres tilværelse.
Det skal selvfølgelig være sådan, at man kan bevare sine sygedagpenge, indtil den dag hvor det er afklaret, om man kan fortsætte på arbejdsmarkedet på almindelige vilkår, om man skal have et fleksjob, eller om man skal have en førtidspension.
Så har vi fra HK fået nogle anonymiserede eksempler på mennesker, der har mistet deres sygedagpenge, og dem vil jeg nævne nogle stykker af.
Der er en kvinde på 55 år, der er kontorassistent; hun har fået piskesmæld, og hun har hverken kontanthjælp eller sygedagpenge på grund af de her regler.
Der er en 35-årig kontorassistent med en ryglidelse og efterfølgende psykiske problemer.
Hun har overhovedet ingen indkomst.
Der er en mand på 56 år, der har været ude for en faldulykke.
Han har heller ingen indtægt, overhovedet ikke.