Marianne Jelved (RV), 2015-01-20:
Tak for de meget udmærkede og positive bemærkninger, som jeg tror alle i salen her kan tilslutte sig.
Jeg er enig med hr. Leif Mikkelsen i hans indledning om, at det er beklageligt, at vi overhovedet skal til at tage de skridt, som L 110 nu lægger op til.
Den beklagelse tror jeg vi alle sammen er fuldstændig fælles om.
Det er jo totalt ødelæggende og indgribende for hele idrætsverdenen, hvis det her griber mere om sig end det, vi allerede har noteret os.
Det er sammen med doping et af de store problemer for dansk idræt lige nu, og ikke bare dansk idræt, men international idræt.
Derfor synes jeg også, vi skal være glade for, at vi er i stand til at handle så hurtigt, som vi gør, både internationalt, hvor Europarådet har taget temaet op og vi har underskrevet konventionen her i september måned sidste år – konventionen om bekæmpelse af matchfixing – og vi har også haft en arbejdsgruppe siddende i 2 år, som så leverede deres bud i slutningen af september sidste år.
Det, der er godt i den her sammenhæng, er jo, at der er så mange forskellige, der agerer samtidig om de samme typer problemer og med de samme holdninger, nemlig at forhindre og bekæmpe matchfixing.
Ordførerne har meget fint beskrevet, hvad det er for nogle initiativer, som lovforslaget handler om, og det, der er det virkelig nye i det, er, at vi kriminaliserer bestikkelse.
Hidtil har bestikkelse kun været strafbart, hvis man bestak en offentligt ansat, men nu har vi altså udvidet definitionen af bestikkelseskriminalitet til også at omfatte, at man snyder, bestikker andre mennesker til at snyde i idrætten.
Og der er, som det også er sagt fra ordførernes side, både en ramme, der giver 1 års straf, og en ramme, der giver op til 2 års straf, når det er særlig groft.
Det er også interessant, synes jeg, at der er enighed om i arbejdsgruppen, at man må forholde sig til idrætsorganisationerne – de får kun deres tilskud, som de plejer at få efter udlodningsloven, når de indfører og håndhæver reglerne om bekæmpelse af manipulation af idrætskonkurrencer.
Fru Karin Nødgaard spurgte, hvordan det i virkeligheden skulle administreres.
Det vil jeg ikke give mig i kast med at beskrive her, men jeg synes, det er et aldeles relevant spørgsmål for os og for idrætsorganisationerne selv i forhold til at få det belyst.
Og derfor vil jeg gerne tage initiativ til, at vi får beskrevet den måde, man har tænkt sig at kontrollere det her på.
Så det vender vi tilbage til, og det gør vi jo i udvalgsbehandlingen, og der skal jeg nok sørge for det kommer over med henvisning til, at spørgsmålet er rejst her under førstebehandlingen.
Vi har samtidig med de to ting, jeg lige har nævnt her, bemyndiget kulturministeren til at placere et sekretariat – vi kalder det også en national platform; det er den betegnelse, det har i international sammenhæng – for bekæmpelse af matchfixing.
Og når det er arrangeret på den måde, er det netop for at gøre det, som hr. Brian Mikkelsen faktisk appellerer til, nemlig at vi sikrer os, at der er ressourcer til, at også politiet går ind, og at der gøres noget helt konkret i forhold til det.
Så det er de aktører, som sammen kan belyse og undersøge de tilfælde, som bliver opdaget, og som man skal reagere på.
Jeg er også enig i, at det kræver, at der er nogle ressourcer hos politiet.
Og jeg kan bare oplyse, at jeg har haft mulighed for at drøfte det også med Statsadvokaten for Særlig Økonomisk Kriminalitet, som deltog i det pressemøde, hvor de i den her sammenhæng involverede organisationer præsenterede forslagene fra arbejdsgruppen, og politiet er fuldstændig på det rene med, at det er prioriteret meget højt politisk, og er derfor også indstillet på og mener, at det er alvorligt og vil gerne bidrage til det.
Så jeg foreslår bare, at vi følger, hvordan det så går, og forholder os til det.
Jeg synes, at idrætsordførerne, som står bag lovforslaget her, og som også står bag idrætsaftalen fra sidste forår, simpelt hen aftaler med hinanden, at vi følger det her løbende og drøfter det, og vi kan også tage et møde med Statsadvokaten for Særlig Økonomisk Kriminalitet for at høre, hvordan politiet faktisk arbejder med det.
Så vil jeg slutte med at sige, at vi altså indfører regler om matchfixing i samme lov, som regulerer doping.
Det giver faktisk rigtig god mening, synes jeg, fordi både doping og matchfixing er to skadevoldere for idrætten.
Begge dele er også internationale fænomener.
Man kan sige, at det repræsenterer idrættens skyggeside, og begge dele handler dybest set om etik, moral og integritet i idrætten.
Derfor synes jeg også, at vi skal hæfte os ved, at vi retter det fra lov om fremme af dopingfri idræt til lov om integritet i idrætten.
Vi skal altså vænne os til at bruge et ord som integritet, men det er også et meget godt ord at tage fat i og lade alle idrætsudøvere forholde sig til, at de nu er en del af dem, der har ansvaret for integriteten.
Det vil sige, at de dybest tænkelige værdier for idrætten ligger i integriteten.
Det er dér, vi kan genkende idrætten, og hvis den ikke er til stede, er det ikke den idræt, som vi i dag kalder idræt.
Så beder hr. Jørgen Arbo-Bæhr om, at ordførerne bliver inddraget i etableringen af den platform for de forskellige aktører, som vi snakker om, inden for bekæmpelse af matchfixing og også er til stede.
Selvfølgelig vil jeg sørge for, at idrætsordførererne hele tiden bliver orienteret om og er med i, hvordan vi implementerer lovgivningen.
Så det følger vi også op på.
Jeg ser frem til en fortsat god behandling af lovforslaget.