Kristen Touborg (SF), 2009-04-24:
Jeg vil gerne begynde med at sige, at vi har en udmærket tradition for, at når partier finder, at der er problemer, som bør løses, og som bør diskuteres her i Folketingssalen, har man muligheden for at rejse sådanne debatter.
Jeg synes, det er meget o.k., at Dansk Folkeparti rejser en debat om sociale forhold i Grønland.
Jeg tror da, at alle, også grønlandske politikere, er enige i, at der er problemer, der trænger til at blive set på.
Denne gang har hr. Søren Espersen - igen, vil jeg sige - skruet bissen på, når man læser hr. Søren Espersens udtalelser til pressen forud for den her debat, vi har i dag, bl.a. i et ritzautelegram, som Kristeligt Dagblad har citeret fra den 22. januar 2009 om grønlandske børn, der skal have hjælp nu.
Og om nødvendigt, er Dansk Folkeparti klar til at bruge et flertal uden om regeringen for at hjælpe de grønlandske børn, hvis ikke statsministeren griber ind omgående, har hr. Espersen udtalt.
Så kan han jo spekulere lidt over, hvor hr. Søren Espersen vil finde det flertal henne.
Men det skal jo ikke hindre Dansk Folkeparti i at arbejde den vej alligevel.
Jeg har også noteret mig, stadig fra Kristeligt Dagblad fra 22. januar, at hr. Espersen sådan set er ligeglad med, hvordan statsministeren vil løse problemerne i Grønland.
Om han vil vride armen om på landsstyreformanden, Hans Enoksen, eller om han vil lave en særlov, er statsministerens eget ansvar, bare der sker noget med det samme, har hr. Søren Espersen udtalt.
Nu har jeg aldrig set bevis på, at fattigdom og tunge sociale problemer kan løses med store retoriske øvelser som dem, hr. Søren Espersen excellerer i her.
Jeg tror ikke, vi er uenige i Folketinget bredt, at der er sociale problemer i Grønland, som skal løses, og det mener jeg også debatten her i dag har vist.
Men det er for SF vigtigt, at løsningerne skal foregå i samarbejde med de grønlandske myndigheder.
Det er sådan set også i overensstemmelse med det, vi sagde ved den seneste forespørgselsdebat, vi havde omkring de her forhold.
Vi er bekendt med, at oppositionen i Grønland, bl.a. IA, i marts måned har fremsat forslag om, at alle partier i Folketinget arbejder sammen om at udrydde børnefattigdom og indtil da at beskytte ethvert barn mod de negative følger for dets udvikling, når det vokser op i økonomisk knaphed.
Problemet er, at der tilsyneladende ikke er flertal i Landstinget for forslaget, og det er de demokratiske spilleregler, der er.
Man kan fremsætte sine ønsker og sine tanker, men vi har jo i et demokrati og folkestyre nogle regler, der indebærer, at vi jo altså ikke kan diktere tingene, men man skal finde et flertal.
Derfor kan jeg da også kun håbe på, at nu, da det siddende landsstyre har kastet håndklædet i ringen og har udskrevet valg, at et nyvalgt Landsting vil gå seriøst til opgaven om at skabe bedre vilkår for de grønlandske børn med langt større ildhu, end tilfældet har været for det nuværende landsstyre.
Til sidst vil jeg sige, at jeg har lyttet lidt og læst i pressen den senere tid, og jeg er blevet en smule i tvivl om, hvorvidt det er en enig regering, vi har her i dag, eller det ene regeringsparti er knap så enig med det andet, som det kunne være, men det får vi vel afklaret ved de efterfølgende ordførerskaber.