Henrik Dahl (LA), 2016-05-26:
Tak til ministeren for redegørelsen.
Det er jo meget vigtigt, at man får læst det, der står med småt, og det har man fået rig lejlighed til med de fine kort, der er trykt her med meget lille skrifttype.
Men jeg tror nu alligevel nok, at jeg kan regne ud, hvad der står.
Det er jo glædeligt, at regeringen tager landdistrikternes udfordringer alvorligt.
Det er det måske navnlig, fordi en del af de problemer, som skal håndteres, blev skabt i VK-regeringens tid i 00'erne.
Der blev centraliseret på rigtig mange områder.
Jeg kan f.eks. nævne en by, jeg holder meget af, nemlig Ribe.
Hospitalet var allerede væk, for den beslutning blev truffet under den daværende SR-regering helt tilbage i 1990'erne.
Det er jo nogle forløb, der har fundet sted i rigtig mange byer.
Jeg kan også nævne Ringkøbing, og jeg kan nævne Fåborg, som har været dokumenteret i offentlige kilder, men der er også flere end dem.
Det har jo ikke bare ført til tab af arbejdspladser og købekraft der, hvor udviklingen har fundet sted.
Det har også ført til tab af noget, man næsten kan betegne som social mangfoldighed.
Den mangfoldighed, der er forsvundet ud af købstæderne, er det, man kan kalde de kulturelle borgerskaber.
Der er jo så en bestemt slags mennesker og en bestemt slags efterspørgsel, som forsvinder ud af de her byer, og man mister også et bidrag til at få det civile samfund til at fungere.
Det er vi selvfølgelig glade for at læse om i regeringens redegørelse, og det er jo et initiativ, som vi bifalder i Liberal Alliance – med undtagelse af udflytningen af DIIS, men det hænger nu sammen med vores holdning til selvejende institutioners selveje.
Men der er mange andre gode elementer her.
Forbedringen af rammevilkårene for landbruget er jo noget, vi har været med til at vedtage, og som vi bifalder.
Vi bifalder f.eks. også den ordning, som gør det muligt at dække landdistrikterne bedre med bredbånd.
Det er jo ikke bare vigtigt, hvad der er af konkrete initiativer.
Det er også vigtigt, hvad det er for nogle principper, man følger, og det er nogle sunde principper med at være markedsneutral og nogenlunde teknologineutral, som er blevet fulgt her.
Så hvis jeg skal opsummere, er vi altså i Liberal Alliance alt i alt glade for at læse redegørelsen, og vi støtter de tiltag, der bliver gennemgået i redegørelsen.
Jeg tror, at det er vigtigt at være opmærksom på, at nogle af de ting, der skaber landdistriktsproblematikken – og der sætter jeg selvfølgelig nogle meget store anførselstegn – er ting, man ikke kan inddæmme eller kontrollere politisk, og det tror jeg man er nødt til at være klar over.
Den urbanisering, som skaber befolkningstilvækst i Østjylland og på Østsjælland, er det nok ikke muligt at stoppe.
Man kunne jo teoretisk godt forestille sig en autoritær regering, som satte det i øvrigt meget mærkelige mål, at Aarhus- og Københavnsregionerne skulle være mindre, men selv sådan en regering ville nok finde, at det var svært at realisere det her mål.
Så er der nogle andre forhold, man kan påvirke.
Jeg har allerede nævnt centraliseringen i 00'erne, som jo var fuldstændig menneskeskabt.
Det er forkert af mig bare at stå at skælde ud på V og K, for S og R har sandelig også været med i mange af de her forlig, så det er ikke sådan, at man skal sidde og være glad, fordi det lige var V og K, der blev nævnt i første omgang.
Der har også været nogle forestillinger om Danmark, som har svinget lidt, og forudsætningen for den politik, der bliver ført, er jo de forestillinger, som regeringen og Folketinget gør sig om Danmarks udvikling.
I den tidligere regerings tid var der et radikalt medlem af Folketinget, som i et uovervejet øjeblik erklærede, at på længere sigt skulle der ikke finde industriproduktion sted i Nordjylland; det var noget, som tiden var løbet fuldstændig fra.
Fejlen blev rettet, og jeg synes også, at det er godt, at den her redegørelse får rettet op på det.
Danmark skal også blive ved med at være et produktionsland, et industriland i fremtiden.
Det er rigtig godt, at vi har erkendt det, som var en kontroversiel erkendelse bare for 5-6 år siden.
Men jeg vil også gerne sige noget om, hvad man forestiller sig med byudviklingen i Danmark, hvis man ser lidt længere frem.
Jeg tror, det er i alles interesse – og med »alle« mener jeg alle partier i Folketinget, også dem, der ikke lige p.t. er her – at fastslå som Folketing og for enhver siddende regering, at vi ikke kan garantere, at der er nogle byer i Danmark, der har en bestemt normeret størrelse.
Vi kan ikke garantere, at der er nogle byer, hvis størrelse aldrig nogen sinde kommer til at falde under en bestemt grænse.
Hvis vi vil garantere det, skal der sættes alle mulige initiativer i gang, som jeg slet ikke tror man kan sætte i gang.
Så det er vigtigt at sige, at den her normerede størrelse ikke findes.
Jeg tror også, det bliver nødvendigt at se på de meget små byer.
Der er nogle landsbyer, som efterhånden er blevet så små, at det måske er bedst at få dem afviklet.
Der er jo nogle eksempler, man kan studere.
Jeg så måske også gerne, at man skrev lidt mere systematisk om den rolle, ny teknologi forventes at komme til at spille i forhold til landdistrikterne.
Hvordan kan man bruge it til at forbedre den offentlige service og tilgangen til markedet?
Der er sådan noget som droneteknologier, der er vældig meget på vej, og som måske også kan være værd at overveje.
Og hvordan forestiller man sig på længere sigt, at selvkørende lastbiler og biler skal påvirke udbygningen af den kollektive trafik?
Mennesker, der har forstand på den slags ting, siger jo, at sådanne teknologier ikke er mere end et årti eller to ude i fremtiden.
Når det gælder planloven, kommer vi nok heller ikke uden om, at der skal laves en ny.
Det er jo ikke sådan, at den, vi har, ikke er god.
Det er den på mange måder, men den har en meget firkantet opdeling mellem land og by.
Det, som det påvirker, er, at der findes utrolig mange mellemzoner, som så skaber en masse kontrovers.
Eksempler på en mellemzone er forstæder, rekreative områder, sommerhusområder – forbrugszoner af den ene eller anden slags, som simpelt hen ikke tilkendes en selvstændig ret i den eksisterende lovgivning.
Bl.a. fordi de ikke gør det, må de jo skabe konflikt sådan nogle steder.
Så fysisk planlægning, som anerkender nogle af de her mellemzoner og f.eks. giver dem nogle navne, ville måske gøre den fysiske planlægning mindre konfliktpræget.
Den sidste ting, jeg mener man skal være opmærksom på, er, at urbanisering er en proces, der har stået på i over 100 år, og den kommer til at fortsætte, og den vil også skabe konflikter.
Det, der sker nu i stor stil, er, at bymennesker flytter ud i landdistrikterne, og i landdistrikterne gør de urbane krav gældende.
Vi er altså rigtig, rigtig glade for den her redegørelse, og vi ser frem til flere, og måske kunne man ønske sig, at de redegørelser, der kommer, ser længere frem i tiden og graver længere ned i det altid interessante forhold imellem by og land.