Søren Pind (V), 2015-11-03:
For cirka et halvt år siden stod min forgænger her og afviste et næsten identisk beslutningsforslag fra forslagsstillerne.
Jeg ved ikke, om det kommer som en overraskelse, men jeg vil gøre det samme.
Forslagsstillerne siger, at de er tilhængere af Europol, og derfor kan jeg jo kun anbefale, at man stemmer ja den 3. december.
Det er den eneste måde, hvorpå Danmark med sikkerhed kan fortsætte som fuldgyldigt medlem af Europol.
Det er en garanti, som ikke er meget værd.
En af forslagsstillerne måtte da også efter et Detektortjek på Danmarks Radio modificere sin garanti til, at han er »ret« sikker.
Når Enhedslisten samtidig åbenlyst giver udtryk for at være imod Europol-samarbejdet, ja, så runger nejsidens garantier underlig hult.
Forslagsstillerne pålægger regeringen at optage forhandlinger om en parallelaftale, men en parallelaftale er ikke nogen god løsning.
Det er nemlig usikkert, om vi kan få en.
Vi har fået afslag på to ud af seks anmodninger, og selv hvis det skulle lykkes, vil forhandlingerne tage tid.
Erfaringsmæssigt har det taget 4-5 år, og i mellemtiden står dansk politi så uden for samarbejdet.
Indholdet af en parallelaftale vil i givet fald også afhænge af, hvad man måtte kunne forhandle sig frem til.
En parallelaftale risikerer altså at føre til et B-medlemskab af Europol.
Så er der en ting, som jeg mener man overser.
Og forhandlingerne om den nye Europol-forordning er stadig i gang.
Samtidig er det forkert, at Norge, Island og Schweiz har parallelaftaler med Europol.
Europol har derimod indgået operationelle aftaler med disse lande, men det er slut med den nye forordning og derfor ikke en mulighed for Danmark.
Og så er der det, at den norske aftale i sig selv ikke er attraktiv for Danmark.
Norge har bl.a. ikke direkte adgang til Europols informationsdatabase, men skal i hvert enkelt tilfælde bede Europol om lov til at søge.
Af samme grund har Politiforbundet advaret imod, at Danmark blot tilknyttes Europol igennem en aftale som den norske.
Hvis det så nu alligevel ikke skulle lykkes med parallelaftalen, ja, så skal vi ifølge forslagsstillerne til en ny folkeafstemning for kun at tilvælge Europol.
Det kan man imidlertid ikke, for Schengensamarbejdet følger nemlig automatisk med, og det bliver overstatsligt, når Danmark overgår til tilvalgsordningen.
Det er nyt for mig, at Dansk Folkeparti tilsyneladende er blevet tilhængere af Schengen.
Det betyder selvfølgelig også, at hele diskussionen om at etablere permanent grænsekontrol bare er ren og skær snak, for det kan man ikke, hvis man samtidig vil være medlem af Schengen.
Desuden handler afstemningen den 3. december ikke kun om Europol.
Vi ønsker at tilvælge 22 andre retsakter, som er i Danmarks interesse.
Som justitsminister betyder det selvsagt meget for mig, at Danmark effektivt kan være med til at bekæmpe cyberkriminalitet, menneskehandel og seksuelt misbrug af børn.
Og det gør det også, at danske virksomheder får lige så gode vilkår som deres europæiske konkurrenter.
Jeg har endnu til gode at høre et eneste argument imod, at vi skal være med på de områder.
Endelig er forslagsstillerne nervøse for, hvad der vil ske med den danske udlændingepolitik.
Det forstår jeg ikke helt, for det fremgår tydeligt af den politiske aftale, at den danske udlændingepolitik fortsat skal fastlægges i Danmark.
Derudover slog statsministeren i sin åbningstale fast, at danskerne vil blive spurgt ved en ny folkeafstemning, hvis et flertal i Folketinget på noget tidspunkt måtte ønske, at Danmark skal deltage i den fælles europæiske asylpolitik.
Venstre, Socialdemokraterne og Det Konservative Folkeparti har tilkendegivet, at det er en forudsætning for en ophævelse af deres veto, altså vores veto, at der afholdes folkeafstemning forud for sådan en beslutning.
Udenrigsministeren har den 22. oktober fremsendt et ændringsforslag til Folketingets Europaudvalg, som vil gøre dette klart i lovforslagets bemærkninger.
Hermed skulle jeg mene at diskussionen om asyl og indvandring i forhold til EU-spørgsmålet skulle være lukket.
Omvendt forekommer det mig meget uklart, hvad man får, hvis man stemmer nej.
Så regeringen kan på den baggrund ikke støtte beslutningsforslaget.