Margrethe Vestager (RV), 2012-04-26:
Fru Lykke Friis indledte sin tale med at sige, og jeg citerer: Mine herrer, vi er løbet tør for penge, det er på tide at tænke.
Det er måske et meget godt udgangspunkt at have i min helt åbenlyse og hjertelige kvittering for den debat, der har været i dag.
For der har dels været en debat om godkendelsen af finanspagten, dels har der været en debat om ansvarlig økonomisk politik.
Hvis nogen skulle have været i tvivl, må man jo sige, at alle partier i dette Folketing bakker op om, at der føres en ansvarlig økonomisk politik.
De ting, der er sagt i dag, om nødvendigheden af at have styr på økonomien, om ikke at bruge flere penge, end man er villig til at kræve op hos skatteyderne, synes jeg sådan set udgør det mest solide fundament netop for finanspagten, for i al sin gribende enkelhed indebærer finanspagten jo, at det netop er Folketinget, der kommer til at sidde helt centralt som lovgiver, i forhold til at de løfter, som vi har givet i europæisk sammenhæng, også bliver national lov.
Det gør det jo, fordi det er den forpligtelse, vi påtager os.
Der er egentlig ikke måske så meget hokuspokus forbundet med det, og om den debat, som har været her også efter frokostpausen, må man jo sige, at, ja, finanspagten er udtryk for en sund økonomisk politik, fordi der skal være balance mellem, hvad man bruger, og hvad man indkræver fra skatteyderne, men samtidig håber jeg også, at det er klart, at finanspagten jo ikke i sig selv løser krisen.
Det, der løser krisen, det, der skaber vækst, er politisk ansvar, det er politiske beslutninger, det er handlinger – det gør en forskel!
Dermed jo også sagt, at det at føre en ansvarlig økonomisk politik ikke er noget, vi gør, fordi en centralmagt overvåger det danske Folketing.
Det er noget, vi gør, fordi vi har nationale parlamenter, der gør det løfte til lov og derfor selvfølgelig holder egne love og holder fokus på det.
Så kan man selvfølgelig diskutere, når nu der er så udbredt en anerkendelse her i Folketinget af nødvendigheden af at føre en ansvarlig økonomisk politik, hvorfor man så skal indtræde i finanspagten.
Hvorfor lave budgetlov, hvorfor ikke bare regne med, at det går nok alt sammen?
Der må man jo nok sige, at selv dukselandet Danmark en gang imellem kan have meget godt af at se sig selv i spejlet, for Danmark har jo også fået en henstilling, og den henstilling har måske nok øget fokus på, at det, som er unikt og vigtigt i dansk økonomisk politik, er, at regering efter regering, flertal efter flertal har reformeret i tide, sådan at det er meget sjældent, at Danmark er kommet ud i stor turbulens og har haft behov for helt akutte kriseindgreb.
Og det er også den situation, vi er i nu.
Ikke desto mindre er det et positivt signal, ikke kun til de finansielle markeder, som vi har talt rigtig meget om i dag, men også til virksomheder og til vælgere om, at Folketinget sådan set har tænkt sig sammen med regeringen at sikre, at der er orden i økonomien.
For ja, det er da vigtigt for finansielle markeder at vurdere, om det er risikofyldt eller ej at låne penge ud til en stat, men det er sandelig også vigtigt for virksomheder og for borgere at finde ud af, om der i det land, de lever i, er styr på de offentlige finanser.
For jeg kan da godt følge de mennesker, som siger: Ah, hvis regeringen, hvis Folketinget ikke vil gøre sig den ulejlighed at have styr på det, så vender gælden nok tilbage til mig.
Og hvis ikke de vil have styr på det, så vil jeg få styr på det.
Så kan man gøre en lang, lang række andre ting også, f.eks. regulere vores finansielle sektor og sørge for, at den er stabil og robust og gør det, en finansiel sektor skal, nemlig bl.a. at låne ud til virksomheder, så de kan have en kassekredit, så de kan få et lån til at udvide deres virksomhed.
Det er sådan set en ret afgørende vækstfaktor, for er der ingen kassekredit, er der ingen lån at få, så er det godt nok svært at drive virksomhed.
Det andet er jo den lange række af andre ting, som flere ordførere også har været inde på, nemlig i en europæisk sammenhæng at sørge for, at det indre marked gør det, som det har gjort for os før, nemlig skabe arbejdspladser.
Der er nogle, der cirkulerer et meget højt tal for første generation af indre marked, nemlig op til 2½ milloner job.
Det indre marked skal da arbejde for os igen og sørge for, at vi inden for service, at vi inden for digitalisering kommer videre.
Ligesom det indre marked kan gøre noget for vores handel internt i Europa, kan handlen ud af Europa også skabe nogle af de job, som vi gerne have.
Men det, der stadig væk skal være på plads, er ikke bare orden i økonomien; det er også en sund måde, vores samfund fungerer på.
Det kan finanspagten ikke give os, det kræver politisk handling.
Og det er jo en af grundene til, at der må gennemføres strukturelle reformer, som sørger for, at vores arbejdsmarkeder i Europa er åbne, er fleksible, og at man som ung nyuddannet kan komme ind på dem, få en chance, slå sig igennem, i stedet for at det hele er stivnet og svært gennemskueligt.
Jeg synes, at det er en meget positiv diskussion, der har været i dag, dels fordi der er et bredt flertal for at godkende finanspagten, dels fordi der også er så entydig en opbakning til at føre en ansvarlig økonomisk politik med de mange, mange forskelle, der vil være mellem flertalskonstellationer og politiske holdninger til, hvad det så måtte være; men der er et tilsagn fra partierne i Folketinget om, at er der noget, vi kan stå sammen om, så er det faktisk, at man ikke skal bruge mere, end man er villig til at kræve ind.