runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bertel Haarder (V), 2011-03-02:
Det vil jeg ikke gentage.
Det er de behandlingstilbud, som jeg beskrev, som man så kan henvise børnene til. Men jeg lader mig meget gerne belære af hr. Flemming Møller Mortensen.
Jeg vil bare sådan ønske, at han ville øve sig lidt på at belære andre end mig, for det er altså lettere sagt end gjort at trænge ind med et budskab, som forstås af det store flertal, som ikke har brug for det, men som ikke opfattes af det mindretal, som har brug for det.
Det er derfor, at vi har ulighed i sundhed i Danmark, for der er en gruppe, som ikke er modtagelig for moralprædikener, sundhedsapostle og alt det, som hr. Flemming Møller Mortensen ganske rigtigt siger, og som jeg også selv kunne have sagt.
Det er de ikke modtagelige for.
Så er spørgsmålet, hvad er det så, man gør?
Der tager man fat i børnene, når de er i skolen.
Man tager fat i dem og prøver at få dem med i det frivillige idrætsarbejde.
Man tager fat i dem og prøver at få dem til at cykle til skole i stedet for at køre i bus.
Man bygger cykelstier, så det bliver lettere at få dem til at gøre det osv.
Det er jo alle disse små nap, som tilsammen skal gøre den gruppe, som ikke lytter til alle de kloge ting, som hr. Flemming Møller Mortensen har så evig ret i, mindre og mindre.
Flemming Møller Mortensen (S), 2011-03-02:
Ja, små nap, men grunden til, at jeg spørger ind til det, er jo, om det er de rigtige nap, der foretages, eller om der skal foretages flere nap.
Her må jeg bare sige, at der altså er en forskel på regeringen og Socialdemokraterne.
Regeringen vil ikke mere end det, den gør, og det gør, at endnu flere børn udvikler overvægt.
Der må jeg blot sige, at vi ved, at der et problem med førskolebørn helt ned til 4-års-alderen.
Med hensyn til at belære eller prædike evangelium synes jeg nu, at det er en ædel kunst at kunne, og jeg er da glad for, at ministeren siger, at vi faktisk prædiker over den samme tekst og måske også lidt den samme tolkning.
Men vores midler eller længden på talen er åbenbart forskellig.
Vi vil i hvert fald noget andet.
Når ministeren siger, at det er en minoritet, et mindretal, der er overvægtige, må jeg sige, at det er tre til fire elever i hver klasse.
Så det er ikke bare en minoritet, som er næsten usynlig; den er meget, meget synlig, også kilomæssigt, i hver eneste klasse.
Jeg vil spørge ministeren: Skal vi ikke gøre noget andet og mere end det, der bliver gjort i dag?
Bertel Haarder (V), 2011-03-02:
Nu slap det ud.
Jeg troede, vi havde en seriøs diskussion om, hvad vi gør, men nu kan jeg forstå, at vi bare står og skal fremhæve S-SF’s plan »Fair Forandring«.
Jeg har ikke fundet så mange ting i S-SF’s oplæg
Men vis mig, hvor det står i S-SF’s oplæg, så vil vi da overveje det.
Der er nogle ting i Forebyggelseskommissionens forslag, som vi enten har ændret eller ikke har taget med, og det er, fordi man jo altså også lige skal have familiens ansvar med i billedet.
Hvis man ikke får borgerne vænnet til, at det er deres eget ansvar at tage vare på deres helbred, nytter moralprædikenerne og alle undersøgelserne jo ikke noget som helst.
Så det der med også at tage hensyn til, at borgerne skal tage et ansvar, er ikke noget, vi er flove over i regeringen, og hvis der er en kant der mellem regeringen og S-SF, jamen så synes jeg, vi skal dyrke den kant, for det er jo en spændende debat, som jeg synes er meget relevant.
Flemming Møller Mortensen (S), 2011-03-02:
Ministeren sagde til mig tidligere i dag, at nu måtte jeg jo ikke opgive.
Jeg kan kun love ministeren, at det gør jeg ikke.
Jeg synes til gengæld, at der måske er et lidt opgivende tonefald hos ministeren.
Det, der måske lige nøjagtig er mit formål i dag, er at prøve at få det konfronteret, for
hvad er det mere, som regeringen har at ryste op med, når man nu har indset problemet og ikke har de rigtige midler til at løse det.
Jeg vil gerne sige, at vi fra socialdemokratisk side i vores forebyggelsesudspil har sagt, at vi har et princip, hvor vi gerne vil formalisere og forpligte alle voksne, som har med børn at gøre fra førskole, skole, SFO og helt op i ungdomsårene, til at sige, at på samme måde som de konfronterer boglig udvikling, vil de gerne fokusere på barnets trivsel eller mistrivsel på sundhedsområdet, men også på de psykiske faktorer.
Det vil vi gøre ved at formalisere og forpligte alle voksne.
Lyder det fuldstændig forkert i ministerens ører, eller hvad er årsagen til, at regeringen efter 10 år ikke har grebet en formaliserende ramme for det her problem?
Bertel Haarder (V), 2011-03-02:
Det tror jeg da vi har brug for at få uddybet lidt.
Hvad er det for et samfund, vi skal have, hvor S-SF vil formalisere og forpligte alle voksne?
Undskyld, men det kræver da en nærmere forklaring.
Jeg er ikke præget af opgivelse.
Jeg siger tværtimod til spørgeren: Hold dog op med det sortsyn.
Der er en kæmpemæssig fremgang, når det gælder livsstil i Danmark.
Det er derfor, at vi øger levealderen så meget, som vi gør.
Folk lever længere, og de er sundere længere.
Men så er der den tunge ende, som ikke lytter til formaninger, og det har jeg jo ikke på nogen måde bagatelliseret.
Jeg har bare ikke hørt nogen effektive forslag fra hr. Møller Mortensen, selv om jeg erkender, at han åbenbart vil formalisere og forpligte dem.
Hvad mener han med det?
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2011-03-02:
Hvad vil regeringen gøre for at nedbringe de fortsat lange ventetider for bryst-, tarm- og lungekræft, og får det regeringen til at overveje at sætte konkrete mål for kræftbehandlingen i Danmark?
Bertel Haarder (V), 2011-03-02:
Det er jo et af de spørgsmål, som man er rigtig glad for som minister, når Kræftens Bekæmpelse og Socialdemokraterne har fyldt offentligheden med forkerte oplysninger om den betydelige fremgang, der er for kræftbehandlingen.
Så tak, fordi jeg får lov til at sætte tingene på plads.
Den seneste offentliggørelse fra Sundhedsstyrelsen viser, at udviklingen i forløbstiden for tre af de kræftformer, som bliver nævnt i spørgsmålet, er stagneret, men det skal ses i lyset af, at der allerede fra 2007 til 2008, som ikke er med i tallene, skete et markant fald i forløbstiden på netop de tre kræftformer, altså på det tidspunkt, hvor regeringen besluttede, at kræft skal behandles som en akut sygdom.
Det skyldes antagelig, at pakkeforløbene for de tre kræftformer var blandt de pakkeforløb, der skulle være gennemført i starten af 2008.
Man var derfor allerede i løbet af 2007 i gang med at gennemføre dem, altså pakkeforløbene, og det var muligt på grund af de ekstra penge, som blev tilført kræftområdet med Kræftplan II i 2006 og 2007.
Indførelsen af disse pakkeforløb har altså for både lunge-, bryst- og tarmkræft haft stor positiv effekt for patienterne.
Med hensyn til brystkræft kan jeg sige, at indførelsen af det landsdækkende screeningsprogram for brystkræft i 2008 og 2009 gjorde, at vi simpelt hen har fundet flere tilfælde, og det har i denne periode presset kapaciteten på området, men nu hvor vi er igennem første runde, den såkaldte prævalensrunde, forventer jeg, at antallet af nye tilfælde vil falde, og at det igen vil betyde kortere forløbstider i den kommende tid.
På lungekræftområdet blev vi sidste år opmærksomme på, at der var en tendens til stigning i forløbstiderne for lungekræftpatienter.
Det reagerede regeringen og regionerne prompte på i form af kapacitetsforøgelser.
Det har båret frugt.
På tarmkræftområdet ved jeg, at man ude i regionerne i løbet af det foregående år, altså 2010, har arbejdet på at øge kapaciteten, og det er også min forventning, at dette afspejles i forløbstiderne.
Hertil kommer, at vi jo altså nu vil tjekke alle mellem 50 og 75 år, hvis de ønsker det, for tarmkræft som led i Kræftplan III.
Regionerne er i gang med at analysere, hvorfor nogle patienter oplever meget lange forløb, og det supplerer jo så arbejdet med at etablere pakkeforløb for patienter, som er svære at diagnosticere.
Så der er rigtig meget i gang for at reducere forløbstiderne på kræftområdet generelt.
Jeg vil også til den nye spørger advare mod det sortsyn, der skaber mismod, og i stedet bruge de fremgange, der er, til at anspore regionerne, os alle til at få yderligere fremgang.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2011-03-02:
Da Sundhedsstyrelsen kom ud med sine tal, lagde man jo frem, at der var nogle områder, hvor ventetiderne var blevet længere, og det kan jeg ikke forstå at ministeren nu nærmest taler imod.
Vi kan også tage fat i en helt anden, en dansk kræftlæge, ledende overlæge Lisa Sengeløv, der jo er citeret for at have sagt: »Tallene kommer ikke bag på formanden for de danske kræftlæger.
Kræftpakkerne er gennemført uden ekstra ressourcer.
Endelig har der været en stigning i aktiviteterne i forbindelse med indførelse af mammografi« – det er det, ministeren også påpeger – »som har givet en midlertidig pukkel og længere ventetid«.
Men kunne man ikke også have anført, når nu ministeren siger, at det var klokkeklart fra starten, at øget mammografiscreening ville betyde flere brystkræftpatienter, eller at man ville stå med nogle udfordringer, at så var det måske ikke det helt rigtige at gøre, altså at indføre sparerunder, på kræftområdet på det her område.
Bertel Haarder (V), 2011-03-02:
Der er ikke noget område, der har fået flere penge end lige præcis kræftområdet, og det er ekstra penge.
Der er ikke noget område, der i de kommende år får flere ekstra penge end lige præcis kræftområdet, og det er ekstra penge.
Det vil føre til yderligere afkortning af forløbstider, forlængelse af levetider, forbedringer af overlevelsesprocenter osv.
Selv om der altså er flere, der bliver tjekket, er forløbstiderne på de fleste områder faldet.
Det skal man jo lige have med.
Jeg ved ikke, hvem der har sagt, at der ikke er ekstra ressourcer på kræftområdet.
Jeg kan selvfølgelig ikke bestride, at der kan være en afdeling på et hospital, hvor der ikke er ekstra penge, men jeg kan da forsikre, at der alt i alt har været tale om ekstra ressourcer.
Overlevelsen er altså steget med 7 pct. på 10 år.
Vi behandler 60.000 flere mennesker om året for kræft, end vi gjorde for 10 år siden.
Vi har nedbragt forløbstiderne, og overlevelsesmuligheden er forbedret hele vejen igennem.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2011-03-02:
Ministeren vil åbenbart ikke stå på mål for, at der er andre end Socialdemokratiet, der har været ude at kritisere, at der er længere ventetid for nogle kræftpatienter, og at det jo er Sundhedsstyrelsens egne tal, der er blevet lagt frem, som har vist det.
Det kan jeg godt forstå ministeren prøver at bortforklare, men når Kræftens Bekæmpelse siger, at det er et markant problem for patienterne, og en ledende overlæge oven i købet siger, at de har gjort alt, hvad de kunne med de ressourcer, der er til rådighed, men kræftområdet er heller ikke gået uden om sparerunder, så må ministeren da anerkende, at det jo må være, fordi man ude rundtomkring har oplevet, at der var sparerunder.
Der var jo altså sparerunder både i foråret 2009 og i foråret 2010, der er nye sparerunder på sygehusene lige nu i 2011, og det ville da overraske mig meget, hvis ikke nogle af de sparerunder også har ramt kræftområdet, når nu oven i købet en ledende overlæge, Lisa Sengeløv, siger, at det er sådan, det er.
Der kan jeg jo måske bare undre mig lidt, for i Socialdemokratiet og SF har vi fremlagt et forslag om, der skulle være mulighed for at lave meraktivitet på bl.a. kræftområdet, således at man ikke blev ramt af, at man havde arbejdet så meget med at nedbringe ventetiderne for kræftpatienterne, at man til sidst stod og skulle fyre folk, som tak for at de havde gjort det bedre for kræftpatienterne i Danmark.
Men det har regeringen jo ikke villet være med til, og det vil jeg da godt høre ministerens kommentar til, altså at man indfører kræftpakker, samtidig med at man sparer.
Lykke Friis (V), 2011-03-02:
Også tak for det spørgsmål.
Det er jo helt korrekt, at der i energistrategien er en betydelig fokus på biomasse som sådan, helt konkret er der to ting, der er vigtige at trække frem her.
Det ene er, at vi vil ændre varmeforsyningsloven, så fastsættelse af varme ved anvendelse af biomasse på centrale kraft-varme-værker ikke begrænses af hvile i sig selv-princippet.
Dermed kan producenter og aftagere af kraft-varme selv aftale en pris, hvor parterne så deler afgiftsfordelen i porten så at sige ved at bruge biomasse.
Det initiativ har jo været efterspurgt af flere af de store danske byer, der har ambitiøse planer om at blive CO2-neutrale, og af el- og varmeproducenterne.
Både DONG og Vattenfall, ved vi jo, har konkrete planer om at omstille flere af deres værker til at kunne anvende mere biomasse, men de har bare indtil videre ikke haft noget økonomisk incitament til at gøre det.
Det vurderes, at forslaget kan bevirke omtrent en fordobling af anvendelsen af biomasse i 2020.
Det andet er, at regeringen så i udspillet foreslår at give værker på op til 20 MW mulighed for frit brændselsvalg.
Det giver en række naturgasbaseret kraft-varme-værker mulighed for at omstille til biomassebaseret varmeproduktion, og det kan vi eventuelt komme tilbage til efterfølgende.
Elsektoren er blevet liberaliseret, og produktionsselskaberne opererer på kommercielle markeder, så derfor er det jo op til el- og varmeproducenterne selv at bestemme, hvilken brændsel de vil anvende til energiproduktion, og hvor de vil købe det.
Brændselsanvendelsen afhænger af, hvad der er økonomisk og teknisk mest fordelagtigt for de enkelte værker.
Det er relativt enkelt at omstille de centrale kraftværker fra kul til træpiller, mens det er noget mere bekosteligt at omstille til halm.
Derfor er det heller ikke en hemmelighed, at en del af omstillingen forventes at være fra kul til træpiller.
Størstedelen af de danske træressourcer udnyttes allerede i dag, men der er stadig uudnyttede træressourcer, som kan blive efterspurgt af de danske værker, afhængig af udviklingen på markedet, men en del af træpillerne vil værkerne skulle importere.
Når det gælder halm, vil der være mulighed for, at det vil kunne være danskproduceret, og på den måde er der jo altså også mulighed for, at det kan give arbejdspladser, men man skal ikke overdrive mængden af dansk halm, hvis det bliver brugt – heller ikke i forbindelse med de små værker.
Bertel Haarder (V), 2011-03-02:
Rygekampagnerne har i den grad virket, og der er også tegn på, at man nu er mere bevidst om at begrænse alkoholforbruget både i ungdomsuddannelserne, når der holdes fest, og også i disse introuger i de videregående uddannelser, som jeg i øvrigt altid har været dybt betænkelig ved.
Nu kan jeg forstå, at de i hvert fald sejler i lidt mindre sprit, end de gjorde tidligere.
Der er store fremskridt, men problemet er, at der er en del af befolkningen, som ikke er med på dette sundhedstog.
Spørgeren er jo meget velkommen til at rejse rundt som sundhedsapostel og prædike sit evangelium, og det gør jeg jo også selv og overalt, hvor jeg kommer frem.
Hvis så spørgeren finder ud af, hvad det lige præcis er for ord, der virker på de rigtige og ikke bare på dem, der i forvejen er frelste, og som ved, hvad der skal gøres, så er der ingen, der er mere lydhør end mig.
Så lader jeg mig gerne inspirere.
Per Husted (S), 2011-03-02:
Vi kan lige vende tilbage til de små værker.
Der frygter jeg lidt, at den her stærke fokusering og superoptimering på at blive CO2-neutrale i de større byer ved at foretage en let øvelse, der går ud på at gå fra kul over til træflis og så opsuge en meget stor del af den mængde, vi har til rådighed, kan være med til at fastholde os i en afhængighed af importerede energikilder fra udlandet.
I stedet for at være afhængige af Mellemøsten kan vi pludselig blive afhængige af lande i Østeuropa, Rusland f.eks., som i sidste ende kan komme til at have lige så stor indflydelse som den, Mellemøsten har på oliepriserne.
Derfor vil jeg gerne have den her overordnede diskussion om superoptimering i de større byer, en superoptimering, der går ud på, at de gerne vil kunne gå ud og sige, at de er CO2-neutrale.
Men det sker på bekostning af helheden, i stedet for at vi laver en plan for hele vores energiforsyning.
Det er den diskussion, jeg gerne vil ind på.
Jeg synes, storbyer måske har andre muligheder end bare at gå over til træflis.
Hvad angår efterspørgslen på biomasse, vil jeg sige, at det jo ikke kun er i Danmark, vi skal lave den her omstilling.
Det vil sige, at vi kan forvente, at der bliver væsentlig større efterspørgsel på verdensplan, hvad der også kan gøre den energikilde usikker.
Så mit spørgsmål her er: Er der ikke en risiko for, at vi ikke får noget ud af det, at vi ikke får nogen job ud af det ved bare at importere flis for at kunne sige, nu omstiller København eller Aarhus sig?
Var det ikke bedre, at vi også havde et jobfokus?
Lykke Friis (V), 2011-03-02:
Nu vil jeg sige, at jeg personlig ikke har noget imod at være afhængig af Østeuropa, det synes jeg ville være meget fint, ikke mindst efter 1989.
Men helt overordnet tror jeg, at vi bliver nødt til at forholde os til, hvad der er det centrale her.
Vi diskuterer altså energipolitik, vi diskuterer, at Danmark skal blive uafhængig af fossile brændsler – kul, olie og gas.
Men den her regering har aldrig nogen sinde haft det synspunkt, at Danmark skulle være selvforsynende med energi.
Danmark er ikke nogen energipolitisk ø, så derfor ligger det naturligvis i vores energistrategi, at vi ikke melder Danmark ud af hverken det indre marked eller af WTO.
Derfor skal vi jo naturligvis så fortsat købe energi, og i det her tilfælde så biomasse, får vi går jo så over til grøn energi på det internationale marked, og som jeg redegjorde for i mit indlæg, er det jo så op til markedets aktører at beslutte det.
Det ønsker jeg altså ikke at detailregulere fra Christiansborg.
Per Husted (S), 2011-03-02:
Altså, jeg synes, at man er nødt til at se tingene i en helhed.
Nu nævner ministeren selv de her 20 MW, frit brændselsvalg, det er en lidt større terning, hvis jeg må sige det sådan, den her gang.
Jeg kan blive lidt nervøs for, om det hæmmer andre teknologier, og især biogas kan jeg være meget nervøs for.
Den mulighed, vi havde for at udnytte biogassen, hæmmes af, at nogle værker måske vil omstille til ren varmeproduktion, og vi går væk fra vores gode kraft-varme-principper.
Jeg ser stadig den her sammenhæng mellem landbrug og energi.
Den mener jeg absolut vi skal have med ind i vores overvejelser.
Vi har så mange gode muligheder for det, og kan vi både hjælpe landbruget og sikre en stabil energiforsyning, er det absolut at foretrække.
Det vil jeg gerne bede om ministerens kommentarer til.
Lykke Friis (V), 2011-03-02:
At landbruget skal være grøn energileverandør, og at der også skal være arbejdspladser i det, kan vi bestemt ikke blive uenige om, og jeg glæder mig da også til, at vi kommer i gang med de konkrete forhandlinger, så vi kan få sat handling bag de her flotte ord om, at nu skal der ske noget på det her felt.
Det håber jeg så sandelig at vi kan blive enige om.
Jeg er så også helt enig i, at man skal se det her i en sammenhæng, og derfor er der jo heller ikke tale om, at vi kun kommer til at satse på biomasse.
Vi følger jo her Klimakommissionens anbefaling om, at det, vi skal gøre, er at satse på vind og biomasse.
De to energiformer går godt i spænd med hinanden.
Noget andet, vi jo så gør, er, at vi indfører en såkaldt forsyningssikkerhedsafgift, som også kommer til at omfatte biomasse.
Dermed viser vi jo markedet, at man ikke bare kan bruge løs.
På den måde tager vi også hånd om det.
Endelig, hvad angår biogas, kunne man jo godt forestille sig, at der kunne være et konkurrenceforhold eller et dilemma mellem biogas og så det frie brændselsvalg, men præcis derfor har vi taget en række initiativer inden for biogassen.
Jamen jeg er ikke tilhænger af at tage gidsler hverken i det virkelige liv eller i energipolitik, så det gør jeg naturligvis heller ikke her.
Jeg ville så bare ønske mig, at hr. Per Husted ville kvittere for, at med det her forslag får vi jo løst problemet.
Vi har jo diskuteret det – ikke vi, for det har jo så ikke været os – men der er blevet diskuteret i årevis omkring barmarksværker.
Her ligger der nu en løsning på bordet.
Regeringen foreslår 20 MW, så lad os se på det, og så kan jeg da kun opfordre hr. Per Husted til at gå tilbage til sit eget bagland og se, om der kan være opbakning til det, og lad os så komme frem til forhandlingsbordet.
Per Husted (S), 2011-03-02:
Jeg havde egentlig ikke tænkt, at jeg ville tage det op i dag, men nu da ministeren selv inviterede til det, vil jeg tillade mig det.
Ministeren har ret i, at det frie brændselsvalg op til 20 MW vil være med til at løse det problem, vi har der.
Jeg har så en virkelig opfordring til ministeren, for jeg tror, at det nok kan skabe lidt diskussion under forhandlingerne.
Socialdemokratiet har fremlagt et forslag, hvor vi siger, at man kan få lov til at stille en supplerende keddel op til 1 MW, og så bevare den rigtig gode idé, vi har med kraft-varme-produktionen.
Min opfordring, som jeg gerne vil bede ministeren om at tage stilling til, er, at jeg føler lidt, at de her små kraft-varme-værker, som udgør en meget lille del af vores energiforsyning, bliver taget lidt som gidsler i et ideologisk udspil som det med de 20 MW.
Der vil jeg gerne have ministerens ord for, at vi ligegyldigt hvad skal have fundet en løsning for de her små værker, og at de ikke må forsvinde i de store energipolitiske forhandlinger, vi skal i gang med.
Vi skal under alle omstændigheder have fundet en løsning for de små værker, 30-40, som har de store problemer.
Det vil jeg gerne bede om at få ministerens ord for.
Flemming Møller Mortensen (S), 2011-03-02:
Når ministeren siger, at regeringens initiativer er ved at være gennemført, så må jeg jo bare sige, at vi jo i og for sig står med et endnu større problem, end ministeren og jeg måske egentlig har vedkendt os.
Vi ser lige nøjagtig, at vi ikke får rykket på det.
Så årsagen til min utrættelige spørgen til ministeren, som jeg forstår ministeren synes det er, er jo et spørgsmål om at få det her ansvar trukket frem.
Det gælder både de regerende partier og også oppositionen.
Jeg ønsker, at vi skal få handlet sammen – mere rettidigt end det, jeg synes regeringen gør i øjeblikket.
Ministeren siger, at vi skal få gang i forebyggelsen.
Ja, men hvem er det, der har ansvaret for at få initieret og skubbet forebyggelsen i den rigtige retning?
For når vi nu ser tallene – vi så for 14 dage siden dem fra Region Midtjylland –
Vi har set det med sundhedsprofiler, som er lavet rundtomkring i regionerne, og vi ser, at på 3 år er tallet for, hvor mange der bliver overvægtige, steget med flere procentpoint.
Jeg vil gerne spørge ministeren: Er det nok, det, man gør, eller er det for lidt?
Mange tak.
Mener ministeren, at det er tilfredsstillende, at flere end 20.000 danske børn kan ende med skrumpelever som følge af overvægt, jf. artikel i B.T. den 25. februar 2011, »Børn risikerer skrumpelever«?
Bertel Haarder (V), 2011-03-02:
Det kan hr. Flemming Møller Mortensen jo godt spørge om hver uge, og lad os da mødes i næste uge igen.
Netop.
Formanden har altid ret.
Forebyggelsesprogrammet, som regeringen har fremsat, er vi jo ved at have gennemført.
Vi har også sagt klart – det talte vi om for en uge siden – at målsætningen, at børn skal røre sig 1 time om dagen,
skal vi meget gerne nå.
I øvrigt rører de fleste børn sig jo mere end 1 time om dagen, men så er der altså den tunge ende, som ikke gør det.
Med hensyn til kost er der stigende bevidsthed.
Det er somme tider svært at få børnene til at spise det sunde i skolekantinen, men der arbejdes med det.
Så jeg vil gerne henvise til alt, hvad vi talte om sidst.
Det gælder stadig.