Jens Joel (S), 2013-11-22:
Tak for det, og tak for muligheden for at få diskuteret.
Jeg vil godt starte der, hvor jeg synes det, som det her handler om, hører hjemme, nemlig ved at sige, at jeg faktisk synes, at vi bliver nødt til at finde en måde at lave nogle lovgivninger på, så vi får en proces, som sikrer vores vandmiljø, som sikrer, at vi ikke har iltsvind i fjordene, og som sikrer, at noget af vores mest sårbare natur bliver beskyttet.
Og når vi har taget fat på den opgave fra regeringspartiernes side, har det i virkeligheden været med to formål, nemlig at sige: Kan vi ikke lave en så enkel proces som muligt, som sikrer de her ting, og kan vi ikke lave en proces, som på en anden og bedre måde, end det har været tilfældet hidtil, får inddraget de interessenter, der er på området, altså dem, som ved allermest om det, dem, som hr. Hans Christian Schmidt også refererer til har gummistøvlerne på derude, for det er jo faktisk dem, vi gerne vil have tættere på beslutningerne, tættere på forberedelsen af de ting, der skal sættes ind med igennem de vandråd, som bliver oprettet?
Så jeg tror, det er vigtigt, at man husker, at det her faktisk ikke er noget, der bliver gjort for at spænde ben for landbruget eller for at give nogle flere folk på Slotsholmen noget at lave eller noget som helst andet, men at det er noget, vi gør, fordi vi er nødt til at have en proces, som sikrer, at vi også i fremtiden beskytter vores sårbare natur, og at vi også kan undgå de ting, som vi har set har ødelagt vandmiljøet, men også en proces, så vi i højere grad, end det desværre har været tilfældet før, får inddraget de mennesker, som det betyder allermest for.
Et andet princip, der har været gældende, kan man sige, for vores tilgang til det her,
har været, at vi gerne ville lave noget, der var direktivnært, og dermed mener jeg selvfølgelig EU-direktivnært.
Det er, fordi det jo er ret meget på mode at snakke om overimplementering.
Jeg synes sådan set, det er en god diskussion.
Vi har fra regeringens side sagt, at vi ikke har nogen intention om at skulle overimplementere, altså gøre noget, som EU ikke har bedt os om.
Vi vil gerne sikre, at vores miljø bliver beskyttet.
Det kan man gøre ved at få fastsat de nødvendige politiske mål, men vi har ikke nogen grund til at lave en proces, som er unødigt kompliceret.
Lige præcis derfor, som hr. Hans Christian Schmidt også nævnte, fjerner vi jo nogle af de ekstra elementer, der har været i den danske lovgivning.
På den måde kan man sige, at vi i virkeligheden går tilbage og siger: Nu holder vi op med at gøre alt for mange ting, som vi har gjort tidligere, men som faktisk ikke er nødvendige i hensynet til EU-lovgivningen.
Det gør processen en lille smule mere gennemskuelig.
Det er i forhold til, at vi gerne vil have endnu mere inddragelse af interessenterne, og det er det, vi gør med vandrådene.
Det er jo i virkeligheden der, vi slår et ekstra slag og går et skridt længere end EU, for vi siger, at de folk, der sidder ude i kommunerne, de folk, som det berører – lodsejere og grønne organisationer og alt muligt – skal have en bedre mulighed for at komme ind, end EU kræver.
Så det har jeg det sådan set rigtig godt med at vi får ændret på.
Det er et sted, hvor jeg mener at overimplementering giver mening, men den diskussion kan vi jo tage, hvis der er folk her i Folketinget, som ikke synes, man skal have vandrådene og den ekstra inddragelse, som vi lægger op til.
Jeg synes også, det er vigtigt at sige om vandplanerne, ganske som det har været diskuteret under den forrige ordfører og i forbindelse med nogle af spørgsmålene og sådan noget, at det jo ikke giver meget mening, hvis borgere skal kunne klage over politisk fastsatte mål.
Det giver selvfølgelig mening, at man skal kunne klage over ting, der rammer en selv på ens egen ejendom, og som man mener er ude af trit med det politiske mål, som er sat.
Derfor prøvede jeg på at få Venstres ordfører til at anerkende det, der står i lovforslaget, nemlig at man som lodsejer ikke er afskåret fra at klage over en konkret afgørelse, der handler om ens egen jord eller indsats, hvis man mener, at den er ude af proportioner.
Men det er også vigtigt, når man har de politisk fastsatte mål, at man kan lave en fleksibilitet, i forhold til hvordan vi gør det her, sådan at vi kan blive klogere undervejs, og sådan at det hele ikke går op i én lang bureaukratisk proces.
For lad os nu være ærlige: Det, der har været problemet med de vandplaner, som vi så ikke har endnu, og som skulle have været på plads i 2009, er jo, at der er gået proces i det.
Og hvis der er noget, der hverken hjælper landmændene eller miljøet, så er det, at vi diskuterer nogle vandplaner, som bliver årevis forsinket, og at vi får lavet sådan en bureaukratisk evighedsmaskine, hvor det bliver stoppet af den ene eller den anden eller den tredje klage.
Det gavner jo ikke nogen, at man ikke få klarhed over, hvad det er, der skal ske.
Derfor er det sådan set fornuftigt nok at sige, at vi nu laver en bedre inddragelse, men at vi selvfølgelig også laver en mulighed for at kunne tilpasse indsatsen undervejs, hvis vi bliver klogere på nogle forskellige forhold.
På den baggrund synes vi faktisk, der er fundet en fornuftig balance.
Hvis der er spørgsmål til det, vil jeg meget gerne svare, men jeg har ikke tænkt mig at gå ind i detaljerne i lovforslaget.
Og så ser jeg selvfølgelig frem til debatten i udvalget.
Jeg er sikker på, at vi også får et samråd, og jeg er sikker på, at det bliver en ret grundig debat, og det skal vi også have om så vigtigt et område som beskyttelsen af vores mest sårbare natur.