runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Østergaard (RV), 2015-10-08:
Jeg vil da også godt lykønske Dansk Folkeparti med jubilæet.
Det spændende er jo så, om man kan omsætte de fine resultater og de mange år til politiske resultater.
Og meget af diskussionen de seneste år har jo handlet sådan om løftebrud, og der vil jeg da på egne vegne sige, at jeg aldrig har haft noget imod løftebrud, bare folk skiftede holdning i min retning.
Derfor har jeg også kun haft ros tilovers for den nuværende statsministers beslutning om at tage 1.000 flygtninge som en del af en fælles EU-løsning på flygtningeudfordringen.
Men på Dansk Folkepartis landsmøde kunne jeg se, at man måtte forstå på hr. Kristian Thulesen Dahl, der vel næsten har gjort sig til overdommer i den diskussion, at det mente man ikke var et løftebrud.
Altså, den statsminister, der kom til magten på at ville stoppe asyltilstrømningen til Danmark, har ikke begået løftebrud ved at hente 1.000 flygtninge udefra.
Der vil jeg bare spørge hr. Kristian Thulesen Dahl: Hvor mange flygtninge kan statsministeren sådan i det videre perspektiv hente udefra, før det bliver til et løftebrud efter Dansk Folkepartis opfattelse?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2015-10-08:
Men det, jeg blev bedt om at forholde mig til, var et løfte om, at der skulle komme færre.
Man skulle måles på, om der kom færre til Danmark.
Og der siger jeg bare i al stilfærdighed, at det kan man jo ikke konkludere noget på endnu.
Hvis det skal være vellykket med dem, der kommer til Danmark – hvis de skal blive integreret i det danske samfund og ikke leve i et parallelsamfund – og det har vi også kunnet se historisk, så betyder antallet jo virkelig noget.
Det er en diskussion, hvor jeg har haft meget svært ved at overbevise hr. Morten Østergaard om rigtigheden i det, men jeg skal blive ved med at forsøge, for på et eller andet tidspunkt må også Radikale Venstre acceptere, at der er sådan en sammenhæng i den virkelige verden.
Søren Pape Poulsen (KF), 2015-10-08:
Tak for det.
Tak til hr. Kristian Thulesen Dahl for talen.
Vi er jo enige om mange ting, og jeg skal lige have bekræftet i dag, at det kan være, at vi er enige om endnu en ting.
For jeg blev så glad efter De Konservatives sommergruppemøde, hvor vi var ude at melde ud, at vi ønskede en fastfrysning af grundskylden.
Det blev modtaget af Dansk Folkepartis finansordfører, hr. René Christensen, ved at han sagde: En fastfrysning er ikke en idé, der er groet i vores baghave, men det kan være en løsning, indtil der kommer en permanent løsning.
Jeg vil blot høre, om det også er hr. Kristian Thulesen Dahls opfattelse, at det kunne være en løsning.
Der sidder jo også mange børnefamilier, ældre, pensionister, der har købt og betalt deres eget hjem, og som nu må flytte fra det på grund af høje boligskatter.
Pernille Skipper (EL), 2015-10-08:
Undskyld, jeg sad lige og blev lidt småforvirret hernede.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge om noget i samme retning, for i sommer blev hr. Kristian Thulesen Dahl nemlig konfronteret med, at nogle byrådsmedlemmer fra Dansk Folkeparti havde været med til at skære ned på ældreområdet i deres kommuner.
Hr. Kristian Thulesen Dahl mente i den forbindelse ikke, at han havde et ansvar for det, fordi, og nu citerer jeg: Jeg tager jo ansvar for, om vi er med til at sikre kommunerne en økonomi, så man bl.a. kan prioritere de ældre.
Der siges med andre ord altså, at ansvaret for kommunernes muligheder for at prioritere vores ældre medborgere er placeret her på Christiansborg, og det er jeg sådan set enig med hr. Kristian Thulesen Dahl i.
Det, jeg så bare ikke forstår, er, hvorfor Dansk Folkeparti så nu kan lægge stemmer til en kommuneaftale, der samlet set skærer, så vidt jeg har forstået, 500 mio. kr. fra kommunernes muligheder, også selv om der kommer flere ældre medborgere.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2015-10-08:
Jeg må bare lige minde om, at i det forslag, vi så fra den tidligere regering, havde man lavet en teknisk fremskrivning fra 2015 til 2016, hvor man opererede med nulvækst.
Og så siger man, at det kunne man altså ikke lige tage for pålydende, og at det skulle man lige ind at kigge lidt på.
Jeg vil bare sige, at det, vi oplever her i dag fra socialdemokratisk side, er noget hokuspokus, det må jeg nok erkende.
Jeg bliver spurgt, om de prioriteringer, vi gik til valg på, står ved magt, i forhold til at vi får højnet kernevelfærden inden for de områder, som vi ønsker?
Ja, fuldstændig.
Kan det lade sig gøre med den økonomi, vi selv gerne vil have gennemført?
Ja, det kan det.
Kan det lade sig gøre med en økonomi, hvor der er påvirkning fra andre partier, som ikke vil bruge helt så meget, men som gerne vil omprioritere nogle ting?
Vi ved jo, når forhandlingerne er overstået, om det vil kunne lade sig gøre.
Men hvor det lander, ved jeg jo ikke i dag, for det ville jo være noget af en spåmandskunst, hvis jeg i dag kunne sige, hvordan finanslovsforhandlingerne, der starter i morgen, ender.
Men skal vi så stå til ansvar for det resultat, der kommer ud af det?
Ja, det skal vi, og det gør vi gerne, også her i Folketingssalen.
Magnus Heunicke (S), 2015-10-08:
Det var en meget, meget lang talestrøm, og tusind tak for den.
Der må vi gå ned og se på, hvad der så står på bundlinjen efter den talestrøm, og det er, at man før valget sagde, at man ikke havde givet afkald på et krav om offentlig vækst på 0,8 pct., men at det har man så nu givet afkald på.
Det må vi forstå.
For man kan jo bare omprioritere inden for den offentlige sektor.
Så har jeg et spørgsmål, og det kunne være rart med et svar fra hr. Kristian Thulesen Dahl: Er det sådan, at Dansk Folkeparti kan se sig selv i en aftale, som er inden for den nye ramme på 0,3 pct., som regeringen nu har sat op?
Er 0,3 pct. noget, man kan acceptere, eller er det ikke?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2015-10-08:
Som jeg også redegjorde for før, har vi en række prioriteringer, som vi gik til valg på i forhold til vores sundhedssektor, bekæmpelse af overbelægning på sygehusene, i forhold til vores ældrepleje, i forhold til vores politi.
Der er nogle udfordringer der, som vi synes er så alvorlige, at dem skal vi have løst.
Det går vi til forhandlingerne med.
Men når vi så vurderer, hvad der skal til for at løse alt det, vi godt kunne tænke os, har vi jo anvist en realvækst på de 0,8 pct.
Kan det lade sig gøre at lave en aftale, hvor man ikke lander på det og så løser de udfordringer?
Det kommer så an på, om man vil omprioritere på den rigtige måde, bl.a. fra udviklingsbistanden, hvor der jo kommer et bidrag, som bl.a. kan gå til at løse udfordringerne i sundhedsvæsenet osv.
Der er indvandringsområdet.
Det var steget til 9,2 mia. kr. i år.
Så hvis man går den anden vej igen, frigør man jo også nogle penge, man kan bruge på de ældre og sygehuse osv.
Det er jo summen af det, der skal afgøre, om vi når et tilfredsstillende resultat.
Så tager vi en debat om det, når vi forhåbentlig når i mål på en tilfredsstillende måde, og så står vi selvfølgelig til ansvar for, om det i tilstrækkeligt omfang løfter de prioriteringer, vi gik til valg på.
Det er sådan set det, som vi jo udmærket godt ved vi også i et eller andet omfang bliver målt og vejet på
Den kamp og den diskussion tager vi selvfølgelig rigtig gerne.
Magnus Heunicke (S), 2015-10-08:
Jeg lytter meget nøje efter, når hr. Kristian Thulesen Dahl taler om vores velfærdssamfund og taler om de ældre, om sundhedspolitikken og om det løft, der skal til i politiet.
Det gør jeg, fordi vi indtil valget hørte fra Dansk Folkeparti, at man mente, at der var behov for en vækst på 0,8 pct.
Hvorfor det?
Det er jo det, vi også har erkendt for længst og kan se, nemlig at vi heldigvis bliver flere ældre i Danmark.
Det er godt, men det kræver også nogle flere penge til pleje, og der er man nødt til at investere.
Der er også det, vi har en holdning om som Socialdemokrater.
Vores vækstprocent mente vi var lidt lavere end den, I havde før valget.
Men nu kan jeg så forstå, at hr. Kristian Thulesen Dahl i sit svar til min kollega hr. Nicolai Wammen, men også her i debatten generelt siger, at det nu ikke er 0,8 pct., for nu er det pludselig 0,3 pct. Og det kan jeg ærligt talt ikke få til at passe.
Jeg kigger her på Dansk Folkepartis hjemmeside – »Dit land, dit valg«, står der så fint – og det er et citat fra en artikel, og den er fra før valget, skal jeg måske lige pointere, for der er åbenbart forskel: Dansk Folkeparti støtter en ny borgerlig statsminister, men har ikke givet afkald på sit krav om en offentlig vækst på 0,8 pct. Det har man så nu, må vi forstå.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2015-10-08:
Der er pensionister, der er folk med en dårlig økonomi, der kan være i en livssituation efter en skilsmisse, eller hvad det kan være, altså som er i en særlig situation, og det er også derfor, jeg siger, at jeg anerkender, at der bestemt har været eksempler fremme på, at folk på grund af stigende grundskyld har de udfordringer, som hr. Søren Pape Poulsen er inde på.
Dem ser vi selvfølgelig gerne på i de forhandlinger, der kommer i forskellige sammenhænge.
Jeg siger bare også, at hvis man laver en fastfrysning af grundskylden, er det jo også noget, der har nogle økonomiske konsekvenser, som man bliver nødt til at tage med i forhandlingsbilledet, og der glæder jeg mig til at se hvad hr. Søren Pape Poulsen vil pege på.
Søren Pape Poulsen (KF), 2015-10-08:
Jeg tager det som et halvt tilsagn om, at vi måske på et tidspunkt kan snakke om det.
Men alligevel vil jeg gerne holde fast i, at det jo er alvorligt, og jeg er enig i, at selvfølgelig skal vi prioritere.
Alt det, vi kommer med nu, og som vi skal diskutere med finansministeren, er selvfølgelig prioriteringer.
Man kan få fastfrosset skatterne, men det er jo, indtil der ikke er mere værdi, og det må også ligge Dansk Folkeparti på sinde, at ældre mennesker, pensionister, uanset hvor de bor i landet, ikke skal jages fra hus og hjem på grund af skatter.
Det er jeg sikker på at hr. Kristian Thulesen Dahl også vil give mig ret i.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2015-10-08:
Altså, jeg vil blankt erkende, at i vores økonomiske prioriteringer er der ikke plads til en fastfrysning af grundskylden.
Når andre partier kommer med det som forslag, skal de selvfølgelig også pege på de økonomiske konsekvenser og på, hvordan man skal finde pengene til det.
Det, jeg kan anvise, og som jeg synes der kan være god logik i, er, at man ser på, om man i højere grad skal sørge for at hjælpe eksempelvis en pensionist eller andre, der er i en økonomisk trængt situation, og som på grund af højere grundskyld simpelt hen må flytte fra hus og hjem.
Kan man der finde en bedre måde og f.eks. give folk mulighed for indefrysning eller lignende.
Det er et instrument, man kender.
Er den type instrumenter noget, vi skal have bredt videre ud?
For jeg anerkender fuldt ud, at der er eksempler på folk, som virkelig føler sig tvunget fra hus og hjem på grund af de stigninger, der er i grundskylden.
Men jeg bliver selvfølgelig også nødt til at være fuldstændig ærlig på det område og sige, at jeg i min økonomiske politik ikke har et råderum til at betale for en fastfrysning af grundskylden.
Jeg synes, det er en fuldstændig underkendelse af betydningen af den straksopstramning, der rent faktisk fandt sted.
Hvis ydelsesniveauet ikke var blevet ændret meget hurtigt efter valget, så tror jeg, at vi havde haft en anden situation – det gælder også i forhold til den migrantvandring, der har været op igennem Europa.
Danskerne har kunnet se, at folk, der er blevet interviewet på de danske motorveje, har sagt, at lige præcis de lavere ydelser, som vi meget hurtigt fik igennem efter valget, er en medvirkende årsag til, at de ikke vil søge asyl i Danmark.
Så jeg vil bare sige, at jeg synes, at det der med at forestille sig, at det ikke har nogen betydning, og det at prøve at underkende betydningen af det er forkert.
Det er også derfor, at en af de ting, som vi har spurgt Socialdemokratiet om i dag, er, om man i bestræbelserne på at opnå en bred aftale om udlændingepolitikken vil tilslutte sig det ydelsesniveau, eller om man ikke vil.
Det savner vi jo stadig væk svar på.
Men det kan hr. Dan Jørgensen jo bidrage med senere på dagen.
Maja Panduro (S), 2015-10-08:
Jeg vil godt dvæle lidt ved det her med indflydelsen og bare spørge hr. Kristian Thulesen Dahl: Har Dansk Folkeparti haft større indflydelse på væksten i det offentlige forbrug ved at stå uden for regeringen, når man gik til valg på en stigning på 0,8 pct. og vi nu ser regeringens plan med 0,3 pct.?
Pia Olsen Dyhr (SF), 2015-10-08:
Hr. Martin Lidegaard kan jo ikke følge op på spørgsmålet, så nu bliver jeg nødt til at følge op på spørgsmålet.
Ordføreren siger, at selvfølgelig tager man erhvervslivet seriøst – hele erhvervslivet og ikke kun dele af erhvervslivet og ikke kun energisektoren – men jeg vil gøre ordføreren opmærksom på, at Dansk Industri jo ikke kun er energisektoren.
Jeg tror også, at ordføreren er klar over, at Dansk Industri dækker hele dansk erhvervsliv.
Og derfor er det ganske alvorligt, når de er ude med en kritik af regeringens planer på klimaog energiområdet, fordi vi mister grønne arbejdspladser.
Er ordføreren klar over, at når store udenlandske virksomheder vælger at lægge sig i Danmark, f.eks. Apple i Viborg, så er det netop på grund af vores ambitioner på energiområdet?
Og når vi nu f.eks. fjerner tilskuddet til varmepumper, som betyder, at man kan bruge ellen fra vind i vores fjernvarmeværker, er det et af de kritikpunkter, som netop den her industri kommer med.
Vil I gøre noget ved det i forbindelse med finansloven, eller vil ordføreren fortsat fra talerstolen sige: Selvfølgelig tager vi dem seriøst, vi gør bare ikke noget ved det?
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2015-10-08:
Det tror jeg at jeg svarede relativt tydeligt på før.
Jeg mener ikke, at det er useriøst, når erhvervslivet beklager sig over dansk politik i al almindelighed.
Vi tager hensyn til hele Danmarks erhvervsliv og ikke kun til de erhverv, som er beskæftiget i energisektoren.
Det er derfor, at jeg siger, at der skal være en grøn realisme.
Når man f.eks. taler om CO2-udledning, er vi blevet skudt i skoene, at det er frygteligt, at vi vil gå ned til at have en målsætning på 37 pct. i stedet for 40 pct.
Da man lavede energiforliget, mente den daværende klima- og energiminister, hr. Martin Lidegaard, at de 35 pct., som man dér opnåede, var fantastisk.
Hvordan kan det så være, at et mål på 37 pct. lige pludselig er frygteligt?
Martin Lidegaard (RV), 2015-10-08:
Det er bl.a. den energisektor, som skaber i titusindvis af arbejdspladser i landdistrikterne i Danmark, og det er den energisektor, som nu bliver rystet over, at regeringen sår tvivl om de grønne mål og om hele den underliggende politik og de underliggende rammevilkår, som har skabt en af verdens mest progressive og vækstdrivende energisektorer.
Spørgsmålet er, om det er useriøst, og om det er useriøst, når danske virksomheder og udenlandske virksomheder siger, at det påvirker deres lyst til at investere og skabe jobs i Danmark.
Er det useriøst?
Er Jakob Ellemann-Jensen enig med sin kollega i, at det er useriøst, når Dansk Industri og virksomheder er bekymrede over rammevilkårene?
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2015-10-08:
Vi lytter i sagens natur til de her bekymringer, og vi er også bekymrede for de danske arbejdspladser.
Det er sådan set derfor, vi lægger op til den her grønne realisme.
En del af den grønne realisme henfører jo til det skilt, som finansministeren har stående på sit skrivebord.
Der står: Hvor skal pengene komme fra?
Det er jo det spørgsmål, jeg bliver nødt til at stille hr. Martin Lidegaard, for hvor skal pengene til det her komme fra?
Vi kan ikke bare plukke dem på et pengetræ ude i haven.
Hvis man ønsker at forringe en lang række danske virksomheders konkurrencevilkår ved at være for ambitiøs med den her dagsorden, hvad gør vi så?
Martin Lidegaard (RV), 2015-10-08:
Lad mig starte med at komplimentere hr. Jakob Ellemann-Jensen for hans profetiske evner, for vi er ganske rigtig fra radikal side virkelig, virkelig bekymrede over den lille massakre, som regeringen har foretaget på hele det grønne område.
Det er vi selvfølgelig på grund af klimaudfordringen, som vi opfatter som måske vores generations allerstørste opgave at løse, men vi er det også, fordi vi kan se og høre, at det koster arbejdspladser, ikke mindst i landdistrikterne.
Det er jo ikke bare E.ON, som flere var inde på, der er rystede over de nye toner.
Det er Dansk Industri, som i dag på forsiden af et dagblad siger: Hvordan kan man finde på at skære i et så succesfuldt forskningsområde som energiforskningen, når alle erhvervsmålinger viser og når en ny evaluering viser, at den skaber arbejdspladser?
Vi ved jo, at når der bliver rystet på hånden her, er det noget, der koster investeringer i Danmark.
Det ved vi fra sidste gang, Venstre kom til magten, hvor de også lagde det grønne område ned.
Den eneste kommentar, vi har fået, og som vi har kunnet finde, på reaktionerne fra dansk erhvervsliv, er fra hr. Thomas Danielsen fra Venstre, som i går på forsiden af Information sagde, at Venstre synes, at kritikken er useriøs.
Er hr. Jakob Ellemann-Jensen enig i, at det er useriøst, når Dansk Industri og danske virksomheder siger, at de er bekymrede over de beslutninger, regeringen har truffet?
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2015-10-08:
Jeg noterede mig også den her relativt hårde udmelding fra E.ON, som kom i går eller i forgårs, eller hvornår det var.
Der er bare nødt til at være den her balance, for det spørgsmål, som jeg umiddelbart ville stille til E.ON, var: Jamen hvor søren vil I så gå hen?
Altså, hvilket land ligger så langt foran som Danmark, hvor I så vil satse i stedet for?
Det har jeg vanskeligt ved at få øje på.
Jeg synes, det er godt, at Danmark går forrest.
Jeg er faktisk stolt af, at vi går forrest.
Men igen, hvis armbevægelserne bliver så store, at vi slår os selv i ansigtet, så underminerer vi altså hele det grønne område, og vi underminerer dansk erhvervsliv.
Det vil vi ikke være med til.
Rasmus Nordqvist (ALT), 2015-10-08:
Så vil jeg sige, at grøn realisme for os så er at hjælpe de her virksomheder til at gøre det rigtigt, til at gøre det godt, også for klimaet og miljøet.
Men bekymrer det så ikke ordføreren, når f.eks. E.ON i går går ud og siger, at den her zigzagkurs, vi ser fra dansk side lige nu, gør, at de sætter spørgsmålstegn ved deres investeringer i Danmark, at det langsomt begynder at se ud, som om netop de her grønne job, som vi kunne tiltrække, hvis vi tog fat og gik forrest, kunne forsvinde fra os?
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2015-10-08:
Jeg er meget enig med Alternativet i, at det jo er væsentligt, at Danmark ikke går enegang her – sådan opfattede jeg det i hvert fald.
Som jeg nævnte før over for fru Johanne Schmidt-Nielsen, er klimaforandringer og forurening osv. i sin natur grænseoverskridende på mange måder.
Derfor er vi nødt til at have fælles løsninger.
Når jeg taler om grøn realisme, er det for at sikre balancen mellem hensynet til de erhverv, hvoraf der altså er nogle, der – og det må man jo sige – undskyld udtrykket, sviner mere end andre, og det gør sådanne erhverv, og det er erhverv, som vi alligevel er dybt afhængige af.
Så skal vi finde en balance, som sikrer, at de bliver i Danmark og sviner mindre, end hvis de tog til udlandet og svinede mere.
Det er grøn realisme i min optik.
Jeg bliver bare nødt til, når nu ordføreren er så optaget af meldingerne fra erhvervslivet og Dansk Industri, at sige, at der også er en række meldinger derfra om at sætte skatten ned.
Er det også noget, vi skal rette os efter?
Pia Olsen Dyhr (SF), 2015-10-08:
SF har faktisk generelt taget erhvervslivet ganske seriøst, også da vi sad i regering og kiggede på lettelser af skatter og afgifter, hvor det gav mening, og som hverken skadede miljøet eller for den sags skyld klimaet i Danmark.
Man kan nemlig godt føre en offensiv klimapolitik, en offensiv energipolitik, samtidig med at man skaber arbejdspladser – selv om regeringen nu vælger at gå præcis den modsatte vej.
Jeg bliver bare nødt til at spørge: Når regeringen igen og igen siger internationalt – og det gør I jo – med engelsk stemmeføring, at I har nogle ambitiøse mål, men så samtidig fremsætter bl.a. et finanslovsforslag på dansk, hvor I skærer ned på ambitionerne, skal man så lytte til det, I siger i udlandet på engelsk, eller skal man lytte til det, I siger på dansk i forbindelse med finansloven?
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2015-10-08:
Altså, jeg kan ikke lade være med at tænke på det, som jeg også tænkte på før, da hr. Nicolai Wammen stillede det samme spørgsmål, nemlig på modspørgsmålet: Hvor mange arbejdspladser er der i Socialdemokraternes finanslovsforslag?
Men så kommer jeg i tanke om: Nej, det er sandt, man har jo ikke fremlagt et finanslovsforslag.
Så det kan vi jo ikke rigtig blive kloge på.
Så lad mig svare muligvis upræcist, men dog alligevel fuldstændig korrekt: Der er flere, end der er i Socialdemokraternes.
Benny Engelbrecht (S), 2015-10-08:
Spørgsmålet om arbejdspladser har været noget, man har cirklet rundt om i debatten indtil nu, men jeg vil godt vende tilbage til hr. Nicolai Wammens udmærkede spørgsmål til ordføreren, nemlig spørgsmålet om, hvor mange arbejdspladser der egentlig er i Venstres finanslovsforslag, regeringens finanslovsforslag.
Jeg går ud fra, at det er noget, som man sådan har som paratviden som politisk ordfører for Venstre.
Så det ville være fint at få svar på det her.
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2015-10-08:
Det kan vi jo være fuldstændig enige om.
Skolen er et sted, hvor vi sender vores børn hen, for at de kan blive dygtige og kloge og forsørge os to, når vi engang skal på pension.
Der er meget store forskelle på, hvordan skemaerne ser ud.
Det mener jeg ikke at vi skal diktere herindefra – bestemt ikke – men vi kan bare se eksempler på kommuner, hvor der er både to og tre mellemtimer i løbet af dagen.
Der synes jeg godt at man kan gøre sig lidt mere umage, så skoledagen bliver mere sammenhængende.
Søren Pape Poulsen (KF), 2015-10-08:
Jeg synes, at det er rigtig godt, at børn skal gå i skole.
Jeg håber også, at de elever, jeg havde i sin tid, syntes, at det var nogenlunde fornuftigt at være der – det ved man jo ikke.
Men det er vel ikke godt, hvis børn sidder henne i skolen og tænker: Hvad laver jeg egentlig her?
Man har ikke brug for den hjælp, der bliver stillet til rådighed, man skal bare sidde der, fordi Folketinget har syntes, at dagen skal være så og så lang.
Jeg synes jo, man burde respektere sygeplejersken, fabriksarbejderen, der skal i aftenarbejde, at man kan få lov til at se sine egne børn.
Et eller andet sted der må det vel også være rimeligt på et tidspunkt at sige, hvis børnene bliver syge og får det skidt af lange skoledage, at så må vi vel drøfte det.
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2015-10-08:
Jeg er næsten ked af, at der ikke kom noget om grundskyld, men det må blive i morgen.
Det er rigtigt, at lektiecafeerne isoleret set gør skoledagen længere.
Derfor har ministeren for børn, undervisning og ligestilling jo også sendt et brev til alle kommuner, hvori hun indskærper, at der er mulighed for at tilrettelægge skoledagen kortere, f.eks. ved at reducere den understøttende undervisning.
Vi har jo et fælles ønske om, at vores børn skal blive dygtigere i f.eks. fagene dansk og matematik, og det bliver man altså ved at gå længere tid i skole.
Jeg betragter det ikke som en straf at gå i skole – det gjorde jeg, da jeg gik i skole.
Men jeg betragter det ikke som en straf for mine egne børn, at de går i skole.
Jeg betragter det som et kolossalt privilegium, og jeg synes altså lige, at vi bliver nødt til at fjerne den der insisteren på, at det er forfærdeligt, at børn skal gå i skole.