runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Mette Reissmann (S), 2013-02-22:
I Danmark har vi en god og lang tradition for, at studerende tager til udlandet for at opnå nye kompetencer og få ny inspiration.
Det bidrager til de studerendes forståelse for omverdenen, og det giver dem også mulighed for at tage viden og anderledes indtryk med hjem til Danmark.
Det skal de studerende blive ved med at gøre.
For at sikre at så mange som muligt vælger at studere i udlandet, er det vigtigt, at der er en nem, hurtig og administrativt let sagsbehandling.
Det her lovforslag bidrager bl.a. til at gøre det nemmere og hurtigere for studerende at søge SU og udlandstipendium.
For det første medfører lovforslaget en ændring af SU-bekendtgørelsens regler om, at en hel kandidatuddannelse i udlandet skal igennem dobbelt godkendelse, da uddannelsen både skal godkendes til SU og leve op til kvalitetskravene til udlandsstipendium.
Med det her lovforslag slår vi disse to godkendelsesprocedurer sammen, så der nu kun skal ske én godkendelse frem for to.
Det medfører en administrativ lettelse for universiteterne, samtidig med at de studerende opnår en hurtigere og nemmere sagsbehandling.
Netop den hurtigere sagsbehandling er vigtig.
I efteråret 2011 iværksatte regeringen et servicetjek af SU-systemet, der bl.a. viste, at der var uacceptabelt lange sagsbehandlingstider i forbindelse med SU og udlandsstipendium til studerende, som gerne ville læse i udlandet.
I flere tilfælde var der ventetider på mere end ½ år.
Det kan vi ikke leve med.
Det er lykkedes at forkorte sagsbehandlingstiden drastisk, men bl.a. med dette lovforslag vil vi opnå en endnu kortere sagsbehandlingstid.
Derudover indeholder lovforslaget også, at de uddannelsessøgende kan optage et lån til hel eller delvis dækning af den faktiske studieafgift, der ikke er dækket af udlandsstipendiet.
Det vil sørge for, at et stort antal uddannelsessøgende gennem en kombination af stipendium og lån kan få dækket den fulde studieafgift.
Det vil få flere studerende til at vælge at læse i udlandet, og særlig vil det få flere til at vælge de udenlandske topuniversiteter, da disse ofte har meget høje priser.
Det er vigtigt for Socialdemokraterne, at det ikke er tegnebogens størrelse, der er afgørende for, om man kan læse et semester eller to i udlandet, men derimod talentet.
Endelig indeholder lovforslaget enkelte justeringer på baggrund af de ressortændringer, regeringsskiftet medførte, og en ophævelse af støtten til særlige kompetenceudvidende forløb for nyuddannede, da disse ikke længere udbydes.
Til slut vil jeg blot bemærke, at jeg er utrolig glad for den meget positive respons, vi har fået i høringssvarene.
Socialdemokraterne er rigtig glade for det her lovforslag, der bl.a. bidrager med nemmere sagsbehandling og samtidig gør det muligt for de uddannelsessøgende at optage lån til hel eller delvis dækning af den faktiske studieafgift.
Derfor støtter Socialdemokraterne lovforslaget.
Mads Rørvig (V), 2013-02-22:
Tak for det.
Vi behandler her L 139, forslag til lov om ændring af SU-loven, lov om socialpædagogisk støtte til videregående uddannelser og lov om befordringsrabat til studerende ved videregående uddannelser.
Forslaget har til formål at forenkle udlandsstipendieordningen.
Det er hensigten at fastsætte regler, hvorefter retten til udlandsstipendium følger retten til SU til uddannelse i udlandet.
Dermed afskaffes den dobbelte godkendelse af både stipendiet og SU, der eksisterer i dag.
Lånemulighederne for kandidatstuderende med ret til udlandsstipendium forbedres med forslaget, og statstilskuddet til hele kandidatuddannelsen i udlandet dækker i dag højst beløbet til en tilsvarende uddannelse i Danmark.
Endelig indeholder forslaget også en ophævelse af bestemmelser om støtte til særlig kompetenceudvidende forløb for nyuddannede i SU-loven, lov om socialpædagogisk støtte til videregående uddannelser og lov om befordringsrabat til studerende ved videregående uddannelser.
Alt i alt er der her tale om et lovforslag, der gør det mere enkelt at være studerende.
Det afskaffer en del bureaukrati og gør det mere fleksibelt på andre områder.
Det er alt sammen gode og positive ting, og det kan vi i Venstre naturligvis godt støtte op om.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2013-02-22:
Da vores sædvanlige ordfører på dette område, hr. Villum Christensen, ikke kan være til stede, skal jeg fremføre nogle synspunkter på vegne af ham og Liberal Alliance. Liberal Alliance kan tilslutte sig de foreslåede muligheder for, at de uddannelsessøgende med udlandsstipendium kan optage lån til hel eller delvis dækning af studieafgiften, hvis udlandsstipendiet ikke rækker.
Vi ser det naturligvis som en fordel, at også danske studerende får mulighed for i højere grad at drage udenlands og frekventere topuniversiteterne.
Vi ser også positivt på, at man ved ændring af SU-bekendtgørelsen kan halvere sagsbehandlingstiden og naturligvis effektiviseringen ved at afskaffe den dobbelte godkendelse af kandidatuddannelser til både SU og udlandsstipendium.
Vi kan derfor anbefale forslaget.
Mai Henriksen (KF), 2013-02-22:
Tak, formand.
I dag behandler vi lovforslagene om akkreditering af videregående uddannelser.
Jamen det er jo egentlig et udtryk, som blot er en formulering af, at vi skal sikre, at både de nye og de eksisterende uddannelser, vi har, altså lever op til en række standarder for god uddannelse.
Man kan sige, at det er en form for kvalitetssikring af de videregående uddannelser, vi har.
Uddannelserne undergår altså både en uafhængig og en faglig bedømmelse, og ved akkrediteringen undersøges, om uddannelserne så lever op til centralt fastsatte kriterier for kvalitet og relevans.
Det er jo Akkrediteringsrådet, der træffer afgørelser om akkreditering.
Sådan er det i dag, og sådan vil det også være fremover.
Det er vi glade for, for det er netop med til at sikre både uafhængighed og et fokus på udvikling og forbedring af kvaliteten.
I 2007 blev det besluttet, at den eksterne akkreditering skulle udføres som akkreditering for hver enkelt uddannelse.
Det har efterfølgende medført kritik af, at systemet blev bureaukratisk og ressourcekrævende, og at pengene faktisk kunne bruges bedre.
De mange forskellige uddannelser betød også mange forskellige systemer med hver deres procedure og akkrediteringskriterier.
Med lovforslagene her samles akkrediteringen af de videregående uddannelser i ét samlet og fælles akkrediteringssystem, som har til formål at give en mere helhedsorienteret vurdering af uddannelserne.
Lovforslagene indebærer også, at alle nye uddannelser og nye udbud af uddannelser fremover skal prækvalificeres.
Det vil sige, at den nye uddannelse vurderes ud fra, om den er hensigtsmæssig, såsom om der altså er et behov for netop den uddannelse på arbejdsmarkedet.
Det er jo vigtigt, at behovet på arbejdsmarkedet også passer til de uddannelser, der udbydes.
Både ministeren og Akkrediteringsrådet vil også med de her lovforslag få mulighed for at stille skarpt på de uddannelser, som har konkrete problemer med kvaliteten.
Det kan enten være i form af en for høj ledighed for nyuddannede, eller ved at de løbende undervisningsevalueringer er for dårlige.
Konservative kan støtte lovforslagene.
Rosa Lund (EL), 2013-02-22:
Enhedslistens ordfører, fru Pernille Skipper, kunne desværre ikke være her i dag, men jeg har lovet at læse denne tale op.
I Enhedslisten har vi altid været modstandere af en smileyordning på uddannelsesområdet, men vi finder det rigtig positivt, at vi nu kommer af med den værste centralisering og det værste bureaukrati.
Vi synes, det er positivt, at der nu kommer et samlet regelsæt for akkreditering for alle uddannelser.
Prækvalifikationen sikrer, at man ikke kan konkurrere med andre universiteter, altså så f.eks. Aalborg opretter en uddannelse, der konkurrerer med Syddansk, vel vidende at optagelsesgrundlaget ikke er til det.
Derfor er det også vigtigt, at dubleringer og flytninger omfattes.
Det er vigtigt, at prækvalifikationen ikke bliver en underminering af uddannelsesinstitutionerne muligheder for at oprette nye uddannelser.
Det vil vi selvfølgelig holde øje med.
Samtidig er det vigtigt, at der er tale om en politisk beslutning, for det er ikke til at forudse, hvad der bliver behov for i fremtiden.
Det er ikke vores opfattelse, at det vil medføre en øget arbejdsbyrde, da der er tale om materiale, som i forvejen ville skulle udarbejdes i forbindelse med institutionernes interne arbejde.
Til sidst finder vi det rigtig vigtigt, at de studerende kan indberette uddannelser, og vi synes, det er godt, at ministeren har imødekommet studenterbevægelsens udvalg for akkreditering, som påpegede, at det klart burde fremgå, at studerende kan anmode om en gennemgang.
Det kommer nu til at ske i bekendtgørelsen.
Vi glæder os ligeledes til udvalgsarbejdet.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2013-02-22:
Akkrediteringen af videregående uddannelser har indtil nu været præget af en del bureaukrati, der i mange tilfælde har budt på dobbeltarbejde, både for uddannelsesinstitutionerne og for ministerierne.
Derfor hilser SF lovforslaget velkommen.
Vi ønsker, at det unødvendige bureaukrati, der i dag er forbundet med akkrediteringen af de videregående uddannelser, bliver mindst muligt.
Som følge deraf er vi positivt stemt over for, at sagsbehandlingen for hver enkelt uddannelse nu er hos institutionerne, som allerede i dag gennemgår uddannelserne internt med bestyrelsen og lignende.
På den måde har universiteterne bedre mulighed for intern kvalitetssikring af de enkelte uddannelser.
Samtidig sikrer vi, at der er fælles regler for alle uddannelsesinstitutioner.
Når vi nu giver den her øgede frihed til universiteterne, stiller vi samtidig også nogle krav i forbindelse med prækvalifikationer, for vi har igennem længere tid haft en diskussion om de forskellige uddannelser, der bliver udbudt.
Så når vi nu giver den her frihed til universiteterne og vi mindsker bureaukratiet i forbindelse med akkrediteringen af institutionerne, skal vi også tage et kig på, om samtlige af de uddannelser, der bliver udbudt nu og i fremtiden, også har den samme relevans, og om de dækker både de geografiske og de samfundsmæssige behov, der er.
Men SF er positive og ser frem til udvalgsarbejdet.
Uffe Elbæk (RV), 2013-02-22:
Der er en rigtig god timing i, at vi skal behandle det her første lovforslag, fordi vi i går jo havde en lang debat i Folketingssalen om kvaliteten af vores uddannelser.
Det blev sent, det var lige før, vi skulle have soveposer liggende hernede, så holdet her kunne stå op sammen.
Hvad er det, det her handler om?
Det handler selvfølgelig om, at vi får nogle rigtig, rigtig gode uddannelsesinstitutioner og dermed en god uddannelseskultur.
Derfor er evaluering – og god evaluering – så fuldstændig afgørende.
Radikale Venstre bakker op om lovforslaget af de samme grunde, som de tidligere ordførere har været inde på, nemlig at vi får en afbureaukratisering af og en gennemsigtighed i akkrediteringsprocesserne og så det, at man flytter fokus fra uddannelsesakkreditering til institutionsakkreditering.
Det er alle sammen rigtig, rigtig gode tiltag.
Det, jeg gerne vil understrege, er vigtigheden af at involvere de studerende i de her evalueringsprocesser og dermed også lægge et pres på ledelserne af vores institutioner, så de virkelig tager hånd om at få de studerende involveret, når man skal kigge på, om vi har en god uddannelseskultur, eller om vi ikke har.
Så der skal fokus på ledelsernes ansvar, fokus på, at de studerende bliver involveret, og fokus på den forskellighed, som hr. Esben Lunde Larsen også påpegede, nemlig at der skal være forskel på de måder, man evaluerer på, afhængigt af hvilken uddannelsesinstitution det drejer sig om.
Radikale Venstre bakker op om lovforslaget og ser frem til behandlingen.
Esben Lunde Larsen (V), 2013-02-22:
Vi har i dag L 137 og L 138 til første behandling i Folketinget, og det er om akkreditering af videregående uddannelsesinstitutioner.
Danmark er jo et vidensamfund, og set ud fra det faktum er det altafgørende, at kvaliteten af vores uddannelser er i top og kontinuerligt løftes for at matche det kompetencebehov, der er til stede i såvel den private som den offentlige sektor.
I Venstre bakker vi derfor op om lovforslaget fra uddannelsesministeren med de korrektioner, det indebærer i tidligere lovgivning.
Med lovforslaget går vi fra uddannelsesakkreditering til institutionsakkreditering, og til dem, der ikke lige beskæftiger sig med uddannelsespolitik til daglig, kan man som en folkeoplysning sige, at det handler om, hvorvidt en uddannelse skal godkendes, eller om man kan nøjes med at godkende en hel uddannelsesinstitution.
Det handler altså om at kvalitetsudvikle og om, hvor detaljeret det skal foregå.
Det er en naturlig del af akkrediteringsprocessen, for vi kan se, at vi kan begrænse bureaukratiet og de omstændelige processer, når mange uddannelser skal godkendes.
Venstre har igennem forhandlingsforløbet været meget opmærksom på, at det nye system skal blive enklere og mindre bureaukratisk, og vi hilser derfor også udspillet fra regeringen velkommen.
Vi regner med at være nået i mål med dette, og vi vil selvfølgelig følge området tæt i forhold til den praksis, som lovforslaget må følge.
I forhandlingerne om en ny akkrediteringsmodel har det også været afgørende for Venstre, at armslængdeprincippet i selve akkrediteringsprocessen er blevet gjort gældende.
Det handler helt konkret om, at der nu oprettes et fagpanel uden for ministeriet, et fagpanel, der tager geografiske og samfundsøkonomiske betragtninger med i akkrediteringsprocessen, når en institutionsakkreditering skal opnås.
Det nye fagpanel bliver sammensat af danske og nordiske repræsentanter, så vi sikrer en bredde i panelet, og vi har den allerstørste tiltro til, at et panel kan give den fornødne rådgivning til ministeren, som vi bl.a. også kender det delvist fra forskningsrådssystemerne.
Det bærende princip i akkrediteringsprocessen bliver i fremtiden, at man går fra kvalitetskontrol til kvalitetsudvikling i et samspil mellem ACE Denmark, fagpanelet og de pågældende institutioner.
Kriterierne skal ikke være for detaljerede, og der skal kunne inddrages andre elementer, så det ikke nødvendigvis er samme øvelse at akkreditere Filmskolen som Aalborg Universitet.
Vi ser frem til, at der bliver langt større fokus på kvalitetsudvikling og -sikring i de enkelte uddannelsesinstitutioner, og til, at der kan være plads til institutionelle forskelle.
I sammenhæng med lovforslag nr. L 137 behandler vi L 138, som jeg ikke har yderligere kommentarer til, end at det følger naturligt som en implementerende lovgivning.
Med de bemærkninger og kommentarer ser vi frem til den efterfølgende lovbehandling i Tinget.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2013-02-22:
Da Liberal Alliances sædvanlige ordfører på området, hr. Villum Christensen, ikke kan være til stede, er det faldet i mit lod at fremføre en ordførertale på hans og Liberal Alliances vegne. I Liberal Alliance er vi sikre på, at man ude på universiteterne ser frem til, at man fra centralt hold i højere grad interesserer sig for institutionen og institutionens håndtering af kvalitetsstyring frem for den meget detaljerede akkrediteringsproces, som har fundet sted på de enkelte uddannelser.
Universiteterne er ved at drukne i bureaukrati.
Ved et enkelt kig i personaleopgørelserne i f.eks. institutionernes årsberetning kan man forvisse sig om, at snart halvdelen af ressourceforbruget går til teknisk-administrativt personale.
Når de administrative pligter hives ud af det egentlige personales årsværk, altså forskernes og undervisernes årsværk, kan der ikke være tvivl om, at administration og støttefunktioner overhaler kerneopgaver med at sikre god forskning og udvisning.
Det er derfor kærkomment og glædeligt, at alle partier er enige om at få gjort en ende på denne del af de selvskabte plager i institutionsverdenen.
Helt basalt er vi i Liberal Alliance af den overbevisning, at det er meget svært at argumentere for, at administrative procedurer på nogen måde kan give sikkerhed for faglig kvalitet.
Hvis kvalitet kunne sikres alene ved standarder, var det jo ikke nødvendigt at uddanne fagligt personale, og det gælder overalt i den offentlige sektor, hvor djøf'erne har taget styringen.
Det er vores bedste gæt, at langt, langt de fleste medarbejdere brænder for det, de er uddannet til, og det virker direkte dysfunktionelt, når ikkefaguddannede skal være overdommere i en kvalitetsdiskussion.
Vi håber på, at denne neddrosling af tidligere tiders evalueringshype vil brede sig til andre sektorer i det offentlige, så vi kan få den sunde fornuft tilbage og få genskabt almindelig tillid til alle de faglige miljøer inden for den offentlige sektor.
Til dem vil vi bare sige, at det klarer fagmiljøerne ganske godt selv, for her er eksklusionen den største straf.
Med disse ord støtter Liberal Alliance de to lovforslag.
Morten Bødskov (S), 2013-02-22:
Tak for det, formand, og tak for en god debat, som jo både afspejler, at det er et omfattende forslag og – synes jeg – trods alt også afspejler, at langt, langt den største del af lovforslaget bliver modtaget meget positivt fra alle sider.
Så det siger jeg mange tak for.
Der er jo som sagt tale om et lovforslag, der – som det også er blevet sagt – i overvejende grad bygger på Straffelovrådets betænkning fra sidste efterår om seksualforbrydelser, og det, der jo er intentionen, er at bringe straffelovens regler om seksualforbrydelser up to date, populært sagt, så de også passer med det samfund, vi kender i dag.
Dermed vil lovforslaget medvirke til, at straffelovens regler om seksualforbrydelser effektivt beskytter den enkeltes seksuelle frihed og ikke mindst selvbestemmelsesret.
Så det er et vigtigt forslag.
Jeg er helt opmærksom på, at der er dele af forslaget, som efter debatten i dag kræver en udbygning og en uddybning af argumentationsrækken, og det stiller vi gerne op til.
Men jeg vil dog alligevel sige, at jeg synes, at der har været relativt bred opbakning til det.
Så med de ord tror jeg, at jeg selvfølgelig som altid vil tilbyde, at vi naturligvis gladeligt står til rådighed i Folketingets Retsudvalg for en grundigere diskussion og en grundigere besvarelse af nogle af de spørgsmål, der er rejst her i dag.
Mai Henriksen (KF), 2013-02-22:
En række af de love, der vedtages i Folketinget, er afbureaukratiserende, og de gør rent faktisk livet nemmere.
Det her lovforslag gør livet nemmere for de studerende, der ønsker at læse i udlandet, og som tager både SU og udlandsstipendium med.
I dag skal man både ansøge om SU og ansøge om udlandsstipendium, altså ansøge to gange, og det har hidtil været sådan, fordi de to godkendelser i princippet godkendte noget forskelligt.
Godkendelsen af SU afhænger af, om uddannelsen er anerkendt i studielandet og altså også vil kunne godkendes i Danmark, og godkendelse af udlandsstipendium afhænger af, om uddannelsen er optaget på lister over godkendte uddannelser.
Det vil være nemmere, om der blot kan gives én godkendelse til den studerende, og det vil også gøre livet nemmere for den studerende.
Lovforslaget vurderes både at medføre en mere forenklet administration og ikke mindst også at nedbringe sagsbehandlingstiden, og det er der rent faktisk rigtig god brug for, for vi har alle som forskningsordførere hørt på irriterende historier om studerende, der har ventet i månedsvis på deres ansøgning ikke til fjerne eksotiske destinationer, men blot til helt almindelige uddannelser eksempelvis i Norge.
Med det her lovforslag håber vi Konservative inderligt, at de irriterende historier nu er ovre.
Vi håber, at det rent faktisk vil kunne mærkes hos de studerende, når vi vedtager det her lovforslag, og derfor kan Konservative støtte lovforslaget.
Ole Hækkerup (S), 2013-02-22:
Ja, vi har jo ad flere omgange i Folketinget diskuteret forældelsesfrister, når det gælder pædofili, og det er rigtigt, at med den her lovgivning laver man det sådan, at i stedet for at forældelsesfristen træder i kraft fra det fyldte 18. år, træder den i kraft fra det fyldte 15. år.
Det er det ene.
Det andet er så, at man siger, at der er nogle forskellige forældelsesfrister, afhængigt af hvor grove overgrebene har været, og der siger man så, at for de grove overgreb er forældelsesfristen 15 år.
Det vil sige, at det, der bliver konsekvensen, er, at ved det fyldte 36. år er forældelsesfristen udløbet – altså de 21 plus de 15. I hver eneste debat, vi har haft om forældelsesfrister, har jeg gjort klart, at Socialdemokratiets holdning er følgende: Punkt 1: Vi skal have længere forældelsesfrister.
Punkt 2: Der skal være forældelsesfrister.
Men med det her lovforslag kommer man i virkeligheden i retning af at have længere forældelsesfrister, men man bliver ved med at have forældelsesfrister.
Så kan man spørge sig selv: Hvorfor er det overhovedet en god idé at have forældelsesfrister?
Jo, jeg tror, det er nødvendigt at have forældelsesfrister – sådan i det hele taget – fordi vi ellers meget let risikerer, at man kan anmelde sager til politiet, som måske ligger 40-50 år tilbage i tiden, og som politiet så skal i gang med at undersøge, men hvor det næsten er umuligt at bevise noget.
Vi risikerer måske også, at der er nogle – det har vi set fra andre typer lovgivning – der misbruger den mulighed til at sige: Nu anmelder jeg en, og jeg ved godt, at det ikke kan bevises eller modbevises, men så kan jeg i hvert fald sørge for, at vedkommende har en anklage hængende over hovedet.
Karsten Lauritzen (V), 2013-02-22:
Hr. Ole Hækkerup har tidligere, når vi har diskuteret forældelsesfrister i pædofilisager, haft meget stærke synspunkter om, at man selvfølgelig skal ændre på forældelsesfristen, og at det ikke duer, at mennesker, der begår overgreb på børn, kan dække sig ind under en forældelsesfrist.
Nu er der så en forlængelse af forældelsesfristen, som ordføreren også redegjorde for, på 3 år.
Er den socialdemokratiske ordfører tilfreds med de 3 år?
Var det det, der lå i hr. Ole Hækkerups meget bastante udmeldinger og den debat, som vi har haft, ikke blot en, men mange gange, hvor hr. Ole Hækkerup klart har sagt, at han vil have væsentlig længere forældelsesfrister, men at man skulle vente med at lovgive, indtil Straffelovrådet kom med deres anbefalinger?
De anbefaler så ikke de her yderligere 3 år, men det gør man i Justitsministeriet.
Synes hr. Ole Hækkerup, at det er nok?