Bjarne Laustsen (S), 2015-05-19:
Tak, formand.
Tak for ordet.
Også på vegne af vores socialordfører, som ikke kunne være her i dag, vil jeg nu tilkendegive Socialdemokraternes holdning til beslutningsforslaget.
Det tror jeg at vi alle her i salen kan blive enige om.
Det betyder, at man som forsørger eller pensionist kan få mere hjælp, hvis man er enlig, end hvis man er gift eller samboende.
Det synes vi Socialdemokrater er rimeligt, og det er også afspejlet i lovgivningen, men det betyder jo selvfølgelig ikke, at man som enlig pensionist skal straffes økonomisk for at have en god ven eller en kæreste, og det betyder heller ikke, at man som alenemor, der ikke længere bor sammen med barnets far, ikke skulle kunne have et godt samarbejde med ham uden at blive mistænkeliggjort.
Der skal være plads til, at man kan indrette sit liv på mange forskellige måder, og derfor skal der i vores lovgivning også være plads til, at der kan laves en konkret og individuel vurdering.
Samtidig er vi som politikere i et velfærdssamfund med en høj grad af omfordeling forpligtet til at sørge for, at fællesskabets midler bliver brugt på den bedste måde, ellers risikerer vi, at befolkningens opbakning til vores samfundsmodel over tid forsvinder.
Når vi taler om sociale ydelser, betyder det, at vi selvfølgelig skal gøre vores yderste for at sikre, at fejl i udbetaling og socialt bedrageri bliver holdt på så lavt et niveau som muligt.
Beslutningsforslaget, som vi behandler her i dag, går ud på, at der skal opsættes objektive regler for, hvornår man er enlig, og hvornår man ikke er det.
Forslaget er begrundet med hensynet til borgernes retssikkerhed, hvilket selvfølgelig er et meget væsentligt element, når man laver lovgivning.
Det kan der ikke herske to meninger om.
Men forslaget har den svaghed, at det baserer sig en tro på, at man kan skabe et system, hvor der ikke er behov for skøn og vurderinger, et system, hvor alle mennesker og alle menneskelige relationer passer ned i systemets kasser.
Men et sådant system findes næppe.
Derfor er de nuværende regler også indrettet på en måde, så der er plads til at foretage en konkret vurdering i de tilfælde, hvor det er nødvendigt.
Udgangspunktet er, at man er samlevende, hvis man bor sammen, og omvendt, at man er enlig, hvis man bor hver for sig.
Men hvis man reelt bor sammen, men stadig har forskellig folkeregisteradresse, kan det blive nødvendigt med et skøn, og det ændres ikke ved at gøre folkeregisteradresse eller ej til det springende punkt.
For hvornår bliver man set som samboende, som forslaget lægger op til?
Det bliver man ikke, medmindre der er en villighed til at udbetale højere ydelser til et par, bare fordi den ene har valgt at have bopæl i f.eks. et sommerhus.
Det mener vi Socialdemokrater ikke man skal.
Vi tror derfor heller ikke, at Enhedslisten gør det.
Det afgørende må og skal være, om man reelt bor sammen, og her vil det til tider være nødvendigt med et skøn.
Det betyder selvfølgelig ikke, at reglerne ikke skal være så tydelige som muligt, og det er vores forventning, at samarbejdet mellem kommunerne og Udbetaling Danmark vil bidrage til en mere ensartet praksis og en mere ensartet vejledning til borgerne.
Afslutningsvis vil jeg sige, at selv om vi finder intentionerne bag forslaget sympatiske, støtter Socialdemokraterne ikke det her forslag af de grunde, jeg her har nævnt.