Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-04-26:
Jeg vil gerne sige tak til alle partierne.
Jeg er selvfølgelig mest glad for kommentarer fra dem, der er kommet forslaget i møde.
Jeg synes egentlig, at fru Maria Reumert Gjerding fra Enhedslisten sagde det meget præcist, og jeg vælger ikke at tage det som en negativ kommentar, at det her er et meget pragmatisk forslag.
Så man burde uden at forvente, at det danske landbrug måtte dreje nøglen om i morgen, kunne støtte det.
Jeg synes altså, det er nogle lidt trælse for at sige det på jysk reaktionsmønstre, vi nogle gange har herinde.
Når vi bruger rigtig lang tid på at lave noget, der er ladsiggørligt, realistisk, pragmatisk, noget, vi kunne mødes om, er det nøjagtig de samme reaktioner som sædvanlig, betinget af hvor man står i blokkene.
Nu er jeg lidt sur, jeg skal nok blive god igen.
Jeg synes, det er ærgerligt, for det giver ikke incitament til at lave beslutningsforslag, som måske er mere pragmatiske, end man allerhelst så.
Man går væk fra der, hvor man allerhelst vil være, og siger: Okay, hvad er det egentlig, vi måske kan mødes om?
Så det synes jeg er ærgerligt.
Det her er ikke den bedste af alle verdener i SF's optik.
Det er det ikke.
Det var et skridt på vejen for at komme et sted hen, hvor vi kunne begynde at give nogle incitamenter til at substituere, være sikre på, at BAT bliver brugt, være sikre på, at principperne bliver taget i brug, for jeg glæder mig også til at høre ministeren om det her med, at det er obligatorisk.
Det var i hvert fald nyt for mig, at alle bruger dem.
Og så er der det her med at gribe ind, hvis behandlingshyppigheden stiger, selv om indikatorerne falder – altså, alle mulige ting, som jeg og vi i SF egentlig synes er ret sund fornuft og noget, som ville sikre en glidende overgang til et langt lavere pesticidniveau.
Noget af det er også noget, vi har forpligtet os til i andre henseender.
Jeg synes egentlig, at det er det samme som sædvanlig.
På den ene side siger man nej, eller at vi laver en strategi eller et eller andet, og på den anden side er der nogle, der støtter, og det er jeg glad for, så det er ikke rettet mod dem.
Vi skal passe på, og der er jeg faktisk enig med Venstres ordfører ved det foregående forslag, at det her ikke bare bliver en skueplads for tiltag, der ser rigtig godt ud, men som vi godt ved ikke har en kinamands chance for at blive vedtaget eller for at blive til politik.
Når man så engang imellem lægger sig i selen for at præsentere noget, som ikke engang er hundrede procent af, hvad man kunne ønske sig, og tænker, at der måske er en chance for, at vi kan finde hinanden i udvalget, er automatreaktionen der alligevel.
Det er jeg ked af.
Når det er sagt, vil jeg sige, at jeg vil tage forslagene med til ministeren, og jeg håber også, at vi kan påbegynde en diskussion om det nu.
Jeg synes, at De Radikales ordfører – nu er han her ikke – lidt inddirekte sagde, antydede, at hvis vi kunne nå et godt stykke i strategien så er det jo også et resultat.
Vi skal også bare passe på, at det ikke bliver ét skridt frem og to tilbage.
Som Maria Gjerding var inde på ...
Undskyld, det er sent.
Undskyld, Maria.
Undskyld, Maria Gjerding, fru Maria Gjerding.
Det var det lille sure opstød.
Jeg mente det.
Hvis der ikke bliver flertal for det, hvis det kommer til afstemning – og jeg tror, jeg har en idé om, hvad vej vinden blæser – tager vi det konkrete forslag med til ministeren og håber at kunne komme lidt videre ad den vej.