runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bertel Haarder (V), 2007-04-27:
Min hensigt var ikke på nuværende tidspunkt at afvise noget som helst.
Og jeg har beskrevet, at vi på en vis måde allerede har et netværk, men jeg vil ikke afvise det radikale forslag, for jeg synes, at vi har brug for at udvikle det område, som har været forsømt, ikke mindst i Danmark.
Jeg er faktisk meget glad for, at Det Radikale Venstre rejser den debat.
Om så lige alle de mekanismer og udgifter, der stilles forslag om, skal gennemføres, kan jeg jo ikke stå og love her, det skylder jeg at drøfte med skoleforligspartierne.
Men jeg vil gerne sige, at det heller ikke skal være udgifterne, der skiller os ad, hvis de vel at mærke passer godt ind i en styrkelse af det, der allerede foregår.
Margrethe Vestager (RV), 2007-04-27:
Kan ministeren give et tidsperspektiv for, hvornår man vil kunne have den her drøftelse?
Nu er det sådan en begrænset udgift.
Når vi har taget det op og synes, det er vigtigt, er det jo, fordi vi taler om en gruppe elever, som kan blive til en meget svag gruppe, hvis ikke deres måde at lære på tilfredsstilles.
Vi ved fra mange undersøgelser, at de hurtigt kommer til at kede sig, finder undervisningen irrelevant og dermed jo også får en adfærd, som er uhensigtsmæssig, især for dem selv, men også for andre.
Så hvis ministeren kan give et tidsperspektiv, vil det selvfølgelig være meget tilfredsstillende for den videre behandling.
Bertel Haarder (V), 2007-04-27:
Der vil i opspillet til den kommende folketingssamling blive drøftelser af det, som vi i ministeriet kalder lovpakke 3, og som rummer en række forskellige elementer på folkeskoleområdet.
Det er ikke dramatiske ændringer, men nogle, der har at gøre med forenkling, større frihed til kommuner og skolestart.
Og i den forbindelse vil jeg gerne anbringe et punkt på dagsordenen, hvor vi drøfter det radikale forslag.
Jeg tager det radikale forslag som et inspirationskatalog, og der er ikke nogen af forslagene, jeg på forhånd vil afvise, især intentionerne er jeg i et og alt med på.
Og det kan være, at det meste kan klares administrativt.
Jeg ved endnu ikke hvordan, og derfor kan jeg heller ikke give en præcis tidsplan, for jeg ved jo endnu ikke, om det er et skolelovanliggende, og om det er et finanslovanliggende.
Men én ting ved jeg, og det er, at det optager regeringspartierne.
Vi er enige i intentionerne, og vi vil meget gerne drage nytte af den inspiration, der ligger i det radikale forslag.
Jeg er faktisk meget glad for, at De Radikale har fremsat forslaget.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-04-27:
Ja, mange tak for den fleksibilitet.
Beslutningsforslaget går ud på at lave løsninger, der kan stimulere børn med særlige talenter eller gode forudsætninger i folkeskolen.
Konkret foreslås det at oprette et netværk, der kan give faglige input til lærere, der har særlig kloge børn i deres klasse.
Målsætningen er at skabe en rummeligere folkeskole og give mulighed for mere differentieret undervisning.
Der henvises til gode erfaringer med KVIS-programmet, der har givet input til lærere, der skal undervise børn med behov for specialpædagogisk støtte.
Jeg synes godt om målsætningen, nemlig at gøre det attraktivt for flere befolkningsgrupper at sende deres børn i folkeskolen.
Det er utrolig vigtigt, at folkeskolen bliver folkets skole, så det er naturligt for alle at sende deres børn i folkeskolen.
Her i april måned kunne Ugebrevet A4 jo dokumentere, at det i høj grad er akademikerforældre, der sender deres børn i privatskole.
Der er faktisk 38 pct. akademikerbørn i København, der i dag går i privatskole.
Ifølge artiklen advarer ledere for begge skoletyper mod det, det kan føre til et usundt skolemiljø på både privatskoler og i folkeskoler.
Ifølge den samme artikel går 56 pct. af eleverne i de fri grundskoler på skoler, hvor flertallet af forældrene har en videregående uddannelse, dvs. er akademikere, læger, sygeplejersker m.v.
I folkeskolen går kun 26 pct. af eleverne på skoler med denne sammensætning.
Opdelingen af elever på forskellige skoler gør, at vores samfund bliver mere opdelt i forskellige grupper, og det mindsker solidariteten.
Det er vigtigt for samfundet, at alle samles i folkeskolen, og at børnene lærer hinanden at kende og kan knytte venskaber på tværs af kulturelle og økonomiske forskelle.
Men den vigtigste grund til, at vi vil støtte beslutningsforslaget, er, at vi helt grundlæggende støtter tiltag, der tager hensyn til forskellige gruppers behov.
Vi går ind for en mangfoldig folkeskole og et mangfoldigt samfund.
Vi synes, at det er vigtigt, at der er undervisningstilbud til alle elever, der jo har meget forskellige behov.
Enhedslisten støtter altså forslaget.
Margrethe Vestager (RV), 2007-04-27:
Jeg skal bare kvittere for svaret.
Martin Henriksen (DF), 2007-04-27:
Vi synes fra Dansk Folkepartis side, at de ting, der foregår nu, er rigtig gode ting, og hvis man kan gøre det endnu bedre, vil vi sådan set gerne gøre det i morgen, hvis det kan lade sig gøre.
Vi synes, det er helt afgørende, at de ting for elever, som har særlige forudsætninger og talenter – og så skal jeg ikke gøre mig klog på, hvordan man definerer særlig begavede børn, det er der nok andre, der ved mere om, end jeg gør – kommer i gang, og jo hurtigere man kan få det i gang, jo bedre vil det være.
Jeg synes også – og så ved jeg ikke, om fru Margrethe Vestager vil give mig ret i det – at der i 1990’erne måske var en tendens til, at man fokuserede meget på de elever, som lå i bunden, og det synes jeg er rigtig godt.
Og jeg synes faktisk, der er kommet en endnu bedre tendens nu, hvor vi også fokuserer på dem, der ligger i toppen.
Jeg synes, man skal have det hele med, og kan vi gøre det, så synes jeg, at vi skal gøre det, og kan vi gøre det bedre, end vi gør det i dag, synes jeg, at man skal gøre det så hurtigt som overhovedet muligt.
Margrethe Vestager (RV), 2007-04-27:
Nu har flere ordførere været inde på, at det ikke er givet, at det er et lovgivningsspørgsmål.
Jeg vil også være tilbøjelig til at mene, at det ikke er et lovgivningsspørgsmål, men at man kan løse det administrativt ved at sætte det i gang i ministeriet.
Derfor kan man diskutere, om det partout er eller ikke er et forligskredsanliggende.
Er det noget, som Dansk Folkeparti konkret vil tage op inden for en kortere tidshorisont, eller er man afventende over for et ministerinitiativ?
Margrethe Vestager (RV), 2007-04-27:
Jeg skal ikke forlænge Folketingets behandling af vores forslag unødigt, men bare spørge som opfølgning på den her meget positive modtagelse, synes jeg, fra socialdemokratisk side: Vil Socialdemokratiet konkret fremme forslagets virkeliggørelse inden for en kortere eller længere tidshorisont?
Ministeren lod det jo sådan brede sig et godt stykke hen over sensommeren, før man kunne gøre ting, og der er jo ikke desto mindre et stykke tid til.
Specielt hvis det kan klares administrativt, altså uden lovændring, er det sådan set noget, man kunne gå i gang med at drøfte med en meget kort tidshorisont.
Troels Ravn (S), 2007-04-27:
Socialdemokraternes mål er at udvikle folkeskolen, så den giver grundlag for, at alle børn kan få forudsætninger for at gennemføre en ungdomsuddannelse og lyst til at lære hele livet.
Skolesystemet skal have ressourcer til at rumme alle børn.
Den pædagogiske og faglige udvikling skal styrkes.
Alle skoler skal have lærere og pædagoger med specialpædagogisk uddannelse og indsigt.
Målrettet og fleksibel indsats med brug af nye metoder og værktøjer skal sikre mindst mulig udskilning fra fællesskabet.
Børn med særlige behov skal fortsat kunne undervises i særlige undervisningstilbud af høj kvalitet.
Når vi bruger vendingen børn med særlige behov, tænker vi som oftest på børn, der har svært ved at tilegne sig faglige kundskaber og leve op til de krav, de møder i undervisningen, eller på børn, der socialt fungerer dårligt i skolen.
Men i virkeligheden bør gruppen af børn med særlige behov også omfatte børn med særlige forudsætninger, særlig begavede børn, kvikke børn, børn med særlige talenter.
Lærerne i folkeskolen arbejder meget målrettet og dygtigt med at leve op til kravene om, at folkeskolen skal være rummelig, og at undervisningen altid skal tage udgangspunkt i den enkelte elevs forudsætninger og behov.
Rummelighed og elevdifferentiering er nogle meget nødvendige, men også meget ambitiøse målsætninger for folkeskolen.
Af flere grunde kan det være vanskeligt for lærerne at leve op til kravene.
Tænk bare på den undervisningssituation, som bestemt ikke er så usædvanlig i dagens folkeskole, nemlig at én lærer i en klasse med 26-28 børn i sin undervisning skal kunne favne alle eleverne og stimulere den enkelte elevs faglige og personlige udvikling.
Det er en meget vanskelig opgave.
Og i sådan en klasse vil der gennemsnitligt være 4-6 børn med særlige behov for undervisning.
Denne gruppe børn trives ofte ikke i folkeskolen, de keder sig, de kan ikke se meningen med at deltage i undervisningen eller det sociale fællesskab i klassen, og de bliver ofte urolige og forstyrrende.
Det er derfor nødvendigt også at møde disse elever med særlig opmærksomhed og give dem faglige udfordringer, som passer til deres potentiale.
Når elever bliver fagligt udfordret på det niveau, der passer til den enkelte, har de nemlig også de bedste muligheder for at fungere rent socialt.
Socialdemokraterne mener derfor, at det er et godt beslutningsforslag, vi har her fra Det Radikale Venstre.
Det er en god idé at etablere et nationalt netværk for undervisning af børn med særlige talenter eller forudsætninger.
Hermed opbygges et forum, der giver faglige input til lærere, der i deres klasser har elever, der er kendetegnet som børn med særlige talenter eller forudsætninger.
Og den enkelte lærer kan så få konkret faglig rådgivning og hjælp, eksempelvis med materialer og metodevalg, til sit arbejde.
Endelig skal det jo understreges, at beslutningsforslaget ikke betyder, at der flyttes ressourcer fra de børn, der i traditionel forstand har behov for specialundervisning.
Med disse ord vil jeg slutte af med, at Socialdemokraterne giver sin støtte til beslutningsforslag nr. B 127.
Troels Christensen (V), 2007-04-27:
I Venstre synes vi, at tanken bag dette beslutningsforslag er rigtig god, men umiddelbart rejser der sig det spørgsmål: Skal Folketinget absolut lovgive på dette område, eller er det noget, vi kan klare administrativt?
Det er sådan, at lærergerningen skal kunne favne alle elever og deres specielle behov for undervisning.
De svage elever skal støttes, så de kan følge med gennemsnittet, og de mest og bedst begavede og talentfulde elever skal helst understøttes på en måde, så alle udfordringerne bliver klaret.
Ifølge forslagsstillernes forslag er det KVISnetværket, der samler lærere med behov inden for specialundervisning, som skal være model for et tilsvarende netværk for lærere, der underviser de højt begavede børn.
Spørgsmålet er, om ikke det kan gøres på andre måder, og om ikke det allerede på mange måder sker sådan i dag.
Vi ved, at der findes ildsjæle i skoleverdenen, der fortjener støtte på den ene eller anden måde, med henblik på at de faglige interesser samles op og gøres kendte for en bredere kreds.
I øvrigt tror vi på, at de adaptive test, der nu indføres sammen med elevplanerne, vil sætte fokus på, at også de særlig begavede børn sikres den nødvendige differentierede undervisning, og dermed målrette den faglige udvikling.
Jeg ved, at der allerede i dag er mange aktiviteter i gang i kommunerne.
Det ses af den interesse, der vises fra kommunernes side for at være med i og få penge fra puljen for talentplejeordningen, og der er jo som bekendt afsat 10 mio. kr. til dette formål.
Som nævnt finder Venstre tanken fra Det Radikale Venstre rigtig god, og vi vil meget gerne drøfte en model i Uddannelsesudvalget for at kunne målrette det faglige samarbejde på dette felt.
Troels Ravn (S), 2007-04-27:
Socialdemokraterne vil gerne med en meget kort tidshorisont gå positivt ind i det her arbejde.
Vi finder, at det er et nødvendigt og et vigtigt stykke arbejde, der ligger her.
Frank Aaen (EL), 2007-05-02:
Jeg har både hørt og læst, at den meget, meget minimale tonnageskat bliver sat lidt op efter nærmere aftale.
Det har jeg hørt; det er helt i orden.
Men når nogle investerer i annoncer på forsiden af Børsen, i kæmpemæssige artikler i Jyllands-Posten og alle de steder, hvor erhvervslivet synes at de får den bedste presse, og i den grad hetzer løs mod skatteministeren, og når skatteministeren bagefter laver forslaget om, og når de, der hetzede løs, nu erklærer sig tilfredse, er det bare almindelig logik at slutte – man behøver ikke at have været i politik mere end 3/4 måned for at vide det – at de, der protesterede, og som bagefter ikke protesterer, nok har fået noget ud af det, for ellers ville de jo fortsætte kampagnen.
Vi må da kunne få belyst, hvem det er, der har fået noget ud af at protestere så voldsomt.
John Dyrby Paulsen (S), 2007-05-02:
Jeg vil godt lige starte med at sige, at jeg sådan set er enig med skatteministeren i, at det her er meget kompliceret, og at formen her i Folketingssalen måske ikke helt egner sig til det, men det er nu engang vilkårene.
Jeg er også glad for, at skatteministeren siger, at det her sådan set ikke er et indgreb mod kapitalfonde, men mod skattespekulation.
Derfor vil jeg godt spørge: Giver det ikke anledning til overvejelse, at Tyskland i deres såkaldte EBIT-model har indført en sats på 30 pct., mens vi i Danmark har en tilsvarende på 80 pct.?
Hvorfor er vi i Danmark lige landet på 80 pct. og i virkeligheden en ramme, der hedder 20 mio. kr., frem for den ramme man har i Tyskland, der hedder 7,5 mio. kr.?
Hvorfor er vi så meget mindre stramme i Danmark, end man er i vores naboland mod syd?
Kristian Jensen (V), 2007-05-02:
Jeg ved godt, det er kompliceret, men jeg håber, at hr. John Dyrby Paulsen vil læse hele forslaget og så derefter foretage sammenligningen med Tyskland i stedet for at pille to elementer ud og sammenligne med Tyskland.
For det er korrekt, at når man snakker om grænsen for, hvornår rentefradragsretten bliver begrænset, og når man kigger på EBIT-modellen, så er vores lempeligere end den tyske. Når man omvendt kigger på, hvad konsekvensen er, hvis man har en gæld, som er ude af trit med de fysiske aktiver i selskabet, er vi langt mere konsekvente.
Hvor den tyske model kun har en meget marginal sænkning af rentefradragsretten, har vi et helt bortfald af rentefradragsretten, hvis man har overforgældet sit selskab.
Derfor skal man ikke bare kigge på udvalgte elementer, men på alle tre elementer i sin helhed, når man laver vurderingen mellem den danske og den tyske model.
Derfor tror jeg på, at den danske model er den rigtige og den, der giver den rigtige balance mellem de tre elementer i pakkerne.
John Dyrby Paulsen (S), 2007-05-02:
Det er jeg måske ikke helt enig i.
En anden ting, som jeg synes er interessant at få belyst, er, at skatteministeren var ude i hele den her debat og lidt klandre de store danske virksomheder for ikke at betale ret meget i skat.
Jeg har også rost skatteministeren for det; det er lidt imod min natur, men jeg gør det, når der er grund til det.
Kan skatteministeren ikke prøve at forklare, hvor meget de virksomheder, som var nævnt i debatten fra ministerens side, kommer til at betale i skat som følge af det her lovforslag?
Kristian Jensen (V), 2007-05-02:
Først og fremmest vil jeg sige, at både det oprindelige forslag og det forslag, der ligger her, vurderer jeg til at være neutrale i forhold til Nordsøen og dermed til, at der ikke er nogen forskel på, hvilken effekt det vil have på en samlet skattebetaling fra Nordsøen.
Når man kigger på de enkelte brancher eller kigger på virkningerne af det, kan man vel sige, at ved at hæve grænsen for, hvornår rentefradragsretten kan blive begrænset, friholder man flere af de mellemstore virksomheder, og ved at gøre det muligt at inddrage en del af opkøbene fra udlandet, imødekommer man nogle af de virksomheder, som også lånefinansieringsmæssigt ekspanderer, og derfor giver vi fortsat mulighed for, at danske virksomheder kan udvide deres aktiviteter gennem opkøb af selskaber i udlandet.
De, der så får en mindre gevinst, vil være dem, der i forvejen, i det første forslag, stod til at være vindere med den lavere selskabsskattesats, som så ikke bliver så lav, som oprindelig foreslået.
Frank Aaen (EL), 2007-05-02:
Det spørgsmål, jeg stillede om en branches fortjeneste på det her, fik jeg ikke noget svar på.
Det var jo sådan, at erhvervslivet kom med et enormt angreb på skatteministeren, og så blev forslaget meget radikalt ændret.
Hvor meget tjente olievirksomhederne ude i Nordsøen på det angreb, der blev gennemført mod skatteministerens oprindelige forslag?
Det var spørgsmål et, og det vil jeg gerne have et svar på.
Spørgsmål to er om det med den negative spiral: Når man sætter procenten ned og samtidig regner med, at en del af finansieringen kommer ved, at man stjæler skattegrundlag fra andre lande, er man jo med til at lave en negativ spiral på det område, og det kan skatteministeren ikke tale sig fra.
Det var jo tydeligt, at det oprindelige forslag mødte skarp kritik fra virksomheder, der var meget aktive inden for f.eks. olieudvinding og rederidrift, og de virksomheder, der dengang var meget skeptiske, er i dag tilfredse.
Så hvis der ikke med ændringen fra det første forslag til det andet er tjent på olieudvindingen, er det måske rederidriften, der har tjent på, at man laver det oprindelige forslag om til det, vi har til forhandling i dag.
Er det rederidriften, der er sluppet billigere med ændringen af lovforslaget?
Kristian Jensen (V), 2007-05-02:
Jeg nævnte for hr. John Dyrby Paulsen, at jeg håber, at man er kommet hele vejen igennem den meget lange tekst, og jeg forventer også, at hr. Frank Aaen har læst den igennem.
Derfor må det være smuttet fra hukommelsen, at der i lovforslaget faktisk er lagt op til at forhøje tonnageskattesatserne, altså ikke sænke dem, men forhøje dem, så vi sikrer, at det niveau, som tonnageskatten er på, er uberørt, selv om selskabsskattesatsen bliver sat ned.
Så det er ikke sådan, at der i forslaget lægges op til at imødekomme rederibranchen.
Jeg vil fastholde det, som jeg har sagt tidligere, nemlig at både det oprindelige forslag og det forslag, der ligger her, ud fra de betragtninger, som vi kan gøre fra Skatteministeriets side, vil være neutrale med hensyn til skattebetaling fra Nordsøen.
Hvis man tager på talerkurser, er en af de første ting, man lærer på begynderniveau, at hvis man har en dårlig sag, skal man tage modstanderens synspunkt og så gøre det helt ekstremt for at vise, at det da må være fuldstændig fjollet.
Det er jo det, hr. Poul Erik Christensen sådan på begyn derniveau forsøger at gøre her ved at sige, at en lavere selskabsskattesats jo kunne være 0, og så ville der slet ikke komme penge i kassen.
Det har jeg jo aldrig sagt.
Jeg tror ikke, der er nogen i Danmark, der mener, at vi skal have selskabsskatten ned på 0 pct.
Det, der er væsentligt, er, at vi har en lav selskabsskattesats.
Jeg mener, det er rimeligt, at erhvervslivet bidrager til det samfund, vi har, til opbygningen af det, og at de også gør det gennem en god skattebetaling, sådan at vi får en pæn del af de fællesudgifter, vi har, dækket fra erhvervslivets side.
Det får vi også med den løsning, der er her; vi får det netop med løsningen her, for
det, vi kan se, er, at de stramninger, de lukninger, der sikrer, at den skatteplanlægning, der har været hidtil, ikke kan fortsætte, er med til at skabe finansieringen, for at vi kan få sat selskabsskatten ned, og derfor er det nødvendigt at gennemføre en hurtigere ...
og jeg må tale hurtigere, hvis jeg skal nå det hele.
Hvis hr. John Dyrby Paulsen vil love ikke at rose mig igen – det kan lave ubodelig skade mod min karriere, hvis det sker offentligt og for tit – vil jeg sige, at jeg faktisk aldrig har været ude og nævne konkrete virksomheders skattebetaling.
Jeg har på intet tidspunkt forholdt mig til enkeltvirksomheder.
Poul Erik Christensen (RV), 2007-05-02:
Den var jo pakket rigtig godt ind, opbakningen til hr. Kim Andersen.
Jeg forstod det faktisk ikke.
Men jeg forstår det således, at jo lavere selskabsskatten er, jo mindre omgåelse vil der være af reglerne.
Det vil jo på dansk sige, at hvis selskabsskatten var nul, ville der ikke være nogen omgåelse.
Det er jo ganske rigtigt.
Til gengæld kan jeg så konstatere, at der så ikke ville komme ret mange penge i kassen.
Jeg har svært ved at forstå, hvordan en lavere selskabsskatteprocent betyder, at der kommer flere kroner i kassen.
Hver gang man sænker den med 1 pct., skal der trods alt fra de lovlydige flere penge ind eller i det hele taget flere penge for at ende på det samme kroneniveau.
Der har jeg lidt problemer med at forstå det.
Vil det sige, at skatteministeren egentlig foretrækker den model 1.0, som havde en selskabsskattesænkning til 22 pct., frem for den, der nu kommer igennem, og at der ville være kommet endnu flere penge i kassen, hvis det var blevet 22 i stedet for det nuværende?
Poul Henrik Hedeboe (SF), 2007-05-02:
SF har længe presset på med spørgsmål omkring kapitalfonde, og vi har påpeget, at der har været et stort og reelt problem omkring dem.
Ministeren har på det her område faktisk startet med at bestride, at der var noget problem, så vi vil sige, at han ikke har vist rettidig omhu.
Efterfølgende er det jo så dejligt, at der faktisk er sket noget, og der er elementer i det her forslag, som vi i SF er glade for.
Vi er glade for, at der er et indgreb mod store skattefradrag, vi er også glade for, at der er en beskæring af afskrivningsfordelene, og omlægningen af CFC-beskatningen som følge af en EF-dom er også faldet godt ud.
Men vi fatter simpelt hen ikke, at selskabsskatten skal sættes ned, og at der skal gives en belønning overvejende til den finansielle sektor.
Vi er godt klar over, at skurken i det her faktisk er skattestoppet, og det tror jeg rolig man kan kalde en skurk.
Det er paradoksalt, at man, hvis man skal lukke skattehuller, samtidig skal tage provenuet og fordele det ud lige omkring hullet.
Vi har også en fornemmelse af, at det her ikke er lavet tilbundsgående nok.
Den undersøgelse, den analyse, som SKAT har lavet: Har de fået besked på at gå rigtig i dybden?
Er vi ude i alle hjørner?
Er der ikke en række områder, hvor der burde sættes spørgsmålstegn?
I hvert fald vil SF i den periode, der nu kommer, stille en række spørgsmål for at få alle områderne belyst.
Jeg kan nævne nogle ting, f.eks. om fradrag er placeret rigtigt i forbindelse med overtagelse?
Placeres de i det rigtige selskab?
Bliver momsen for rådgivning f.eks. placeret rigtigt?
Skulle vi ikke have en analyse af det?
Har SKATs kontrolinstans ressourcerne til at gå i dybden over for de store selskaber, de potentielt store skatteydere?
Vi tror det ikke.
Det kunne vi også godt tænke os at få belyst nærmere.
Er reglerne og rådgivningen gearet til, at fradragene bliver placeret rigtigt?
Endelig kunne der være sådan en ting, som at de personer, som administrerer kapitalfondene, normalt er med og deler ca. 20 pct. af den samlede fortjeneste.
Får vi placeret en rimelig skat dér?
SF annoncerer altså en række spørgsmål.
Overordnet kan vi så også oplyse, som det må være fremgået, at vi ikke kan støtte forslaget.
Poul Erik Christensen (RV), 2007-05-02:
Jeg vil lige indledningsvis genopfriske skatteministerens hukommelse.
Det var således, at jeg under forhandlingerne tilbød for at løsne op på den knude, der var opstået, at man jo kunne give skattenedsættelsen til befolkningen, til lønmodtagerne, når man havde konstateret provenuet.
Men det er jo så en detalje, som ikke blev til noget.
Det, jeg gerne vil spørge skatteministeren om, er: Venstres skatteordfører, hr. Kim Andersen, oplyste tidligere i dag, at årsagen til skattenedsættelsen var overholdelse af skattestoppet, og at det ikke var en del af lukningen af skattehullet.
Kan jeg få skatteministeren til at bekræfte, at disse oplysninger, som hr. Kim Andersen kom med, er rigtige?