Marianne Jelved (RV), 2008-02-26:
Det er svært, jeg havde nær sagt sag efter sag, at blive ved med at forsvare folkeskolen, og jeg er meget, meget fortørnet over, at der er kommuner og dermed skoler, som endnu ikke har levet op til lov om godt undervisningsmiljø.
Der er jo ingen tvivl om, at mobning er noget af det, der gør mest ondt på et barn i skolen og i en meget, meget vanskelig og sårbar periode i et barns liv, og derfor må vi selvfølgelig som voksne sætte alle kræfter ind på at forhindre, at sådan noget finder sted i skolen.
Vi har flere og flere børn, der har psykiske problemer, flere og flere unge, som har spiseforstyrrelser og gør skade på sig selv osv., vi har en høj rate af selvmordsforsøg, så der er nok at tage fat på, når vi ser på de sårbare børn og unge, vi har i folkeskolen og i uddannelsessystemet.
Spørgsmålet er jo kun, hvordan vi bærer os ad med at få det til at ske.
Jeg er fuldstændig med på mange af de tanker, der ligger i Socialdemokratiets forslag; jeg kan godt følge de tanker.
Jeg synes bare, at hvis man paralleliserer forslagene med noget af det, undervisningsministeren sagde og svarede på, sidder jeg for en gangs skyld med en lille smule autoritetstro.
Jeg har hørt den samme type argumentation fra tidligere undervisningsministre, som står mig lidt nærmere, end den nuværende undervisningsminister gør, og det gør lidt indtryk på mig.
Derfor har jeg siddet og spekuleret på, om man kunne forestille sig, at udvalget lavede en særlig grundig udvalgsbehandling af det her beslutningsforslag og simpelt hen pindede det ud - undskyld udtrykket i små dele og bad ministeren svare på, hvorfor det er uhensigtsmæssigt at gøre på den her måde, eller hvorfor det er en god idé, så vi fik et billede af, hvad problemet er, hvis vi gennemfører lige nøjagtig det forslag, Socialdemokratiet har fremsat.
Måske kunne man på baggrund af sådan et grundigt arbejde, som jeg har forstået at ministeren gerne vil bidrage til, slutte med at bede ministeren om en redegørelse for, hvordan regeringen vil forbedre indsatsen.
Og vi kunne måske tilligemed i fællesskab prøve at mobilisere vores egne folkevalgte ude i kommunerne med den indsigt, vi så får i det udvalgsarbejde, og få dem til at prøve, jeg havde nær sagt at tage skeen i den anden hånd, så vi satte massivt politisk fokus på det både fra centralt hold og fra lokalt hold i forhold til denne opgave, som der jo ikke er et eneste voksent menneske i det her land, som ikke ville være enig i vi skal løse problemet omkring.
Det ville være min tilgang til det, for jeg er faktisk åben og positiv over for intentionerne, men jeg er usikker over for nogle af redskaberne.
Omkring bekendtgørelsen vil jeg sige, at jeg også tror, den har nogle huller.
For det er stort set umuligt at være skoleleder i folkeskolen i dag.
Hvis man træffer en beslutning om en elev og så underkendes af en kommunalbestyrelse, så er der ikke ret meget mere at gøre.
Det er så dramatisk en begivenhed, at vi er nødt til at se på og bede ministeren om at se på den bekendtgørelse og finde ud af, om man kan få lukket et hul, som jeg opfatter der er - der er andre, der brugte den betegnelse også.
Jeg har ikke det færdige svar her, men jeg vil gerne medvirke.