Inger Støjberg (V), 2012-03-13:
Ifølge den nugældende integrationslov får kommunerne en kontant belønning for hver udlænding, der skaffes relevant beskæftigelse, mens repatrieringsloven fastslår, at kommunerne har en vejledningspligt om repatrieringsmuligheder.
Det aktuelle lovforslag indeholder forslag om at ophæve kommunalbestyrelsens pligt til at vejlede om repatriering som led i den løbende opfølgning på integrationskontrakten.
Endvidere indeholder lovforslaget forslag om at ophæve resultattilskuddet på 25.000 kr. til kommunalbestyrelserne for hver udlænding med bopæl i kommunen, der repatrieres.
Den nuværende lovgivning har til formål at sikre, at herboende udlændinge aktivt bliver gjort opmærksom på mulighederne for repatrieringsstøtte.
For nogle udlændinge kan repatrieringsmuligheden udgøre et gunstigt alternativ til den tilværelse, de kan få i Danmark, grundet integrationsvanskeligheder eller grundet en lav arbejdsmarkedstilknytning.
Det ændrer ikke ved, at repatriering altid beror på frivillighed, og at der således ikke er tale om, at kommunerne kan pålægge en udlænding repatriering.
Det er godt for dem, og det er selvfølgelig også derfor, at kommunerne skal vejlede om den mulighed.
Social- og integrationsministeren er bekymret for, at resultattilskuddet og vejledningspligten sammenblander det, som ministeren betegner som den beskæftigelsesrettede integrationsindsats og repatrieringsmulighederne.
Endvidere er ministeren bekymret for at svække borgernes tillid til, at de modtager en saglig vejledning.
Begge dele er dog fuldstændig ubegrundet og underkendes også af socialrådgiverne selv.
Formanden for Socialrådgiverforeningen, Bettina Post, udtalte faktisk allerede i 2010 til Politiken, og jeg citerer: Vi skal være objektive, faglige og saglige, og det vil vi være, uanset om der er den her bonusordning.
Resultattilskuddet går nemlig til kommunen, ikke til den enkelte socialrådgiver.
Så den bekymring, som ministeren måtte have, mener jeg faktisk er helt forfejlet, og jeg mener også, at det er at nedgøre socialrådgivernes faglige dømmekraft.
Endvidere finder social- og integrationsministeren, at reglerne i et vist omfang er udtryk for overflødig overregulering og udtryk for symbolpolitik.
I hvilket omfang står dog fuldstændig uvist, men ministeren bemærker i lovforslaget, at kommunerne også efter det nye lovforslags vedtagelse forpligtes til at vejlede om repatriering, jævnfør § 5 i repatrieringsloven.
I Venstre ser vi nu ikke, sådan som ministeren gør, noget stort bureaukratisk problem i, at vejledningspligten står nævnt i integrationsloven i forbindelse med integrationskontrakten.
Jeg synes, det er meget vigtigt, at kommunerne sikrer sig, at udlændingen har modtaget den fornødne rådgivning om repatriering.
Og grunden til, at vi indførte en tydelig bestemmelse, var jo netop at udrydde tvivlen om, hvorvidt der skulle vejledes i den sammenhæng.
Den tvivl er regeringen nu med til at genskabe.
Endvidere fremgår det af lovforslaget, at et stigende antal udlændinge i de seneste år har benyttet sig af repatrieringsordningen.
Således benyttede 129 udlændinge sig af den i 2009, mens tallet i 2010 var 355, og i 2011 var der hele 613, der benyttede sig af det, som ministeren kalder for symbolpolitik.
Jeg må sige, at når man ser på tallene, synes jeg ikke, at der er meget symbolpolitik i det.
Så synes jeg tværtimod, at der er tale om en god ordning, som jo er frivillig, og som flere udlændinge benytter sig af.
Venstre kan således ikke støtte lovforslaget.