runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Finn Sørensen (EL), 2015-07-03:
Vi har været der før, vil jeg sige til ministeren.
Det er jo dokumenteret, at det her fører til fattigdom.
Det er dokumenteret, at lige nøjagtig de regler, man vil genindføre her, rammer særlig hårdt blandt ældre flygtninge.
Så må jeg sige: Vi vil ikke have adskillelse, vi vil ikke have et opdelt samfund, men det her fører da lige nøjagtig til et opdelt samfund.
Det fører til, at en bestemt gruppe mennesker bliver ekskluderet af samfundet, fordi de ikke har råd til at være en del af det.
De har ikke råd til de basale ting, der skal til, for at man kan blive en del af samfundet, nemlig at have råd til fritidsinteresser, have råd til at se nogenlunde ordentlig ud i tøjet, så man ikke skammer sig over at vise sig ude blandt andre mennesker.
Det her fører til et opdelt samfund.
Det er da det stik modsatte af integration.
Jørn Neergaard Larsen (V), 2015-07-03:
Når man ser på de samlede muligheder, der er i det danske sociale system, så er jeg ikke enig i, at man behøver komme i en fattigdomssituation.
Det er det ene.
Det andet er, at det bedste, vi kan gøre, er at håndtere hele det problemkompleks, som vi står over for her, på en sådan måde, at vi kan få integrationen til at fungere, være duelig, og hermed understøtte, at vi får mere velstand i Danmark.
Det vil også komme de svageste og de ældre til gode, også de mennesker, vi taler om her.
Det er ikke min vurdering, at der kommer fattigdom ud af de forslag, der er kommet fra regeringen,
heller ikke dette forslag.
Vort mål er at sikre velstanden, og at vort velfærdssystem bliver velfungerende, således at det er attråværdigt i forhold til alle, både dem, der skal betale, og dem, der skal modtage.
Vores demografi i Danmark taler sit eget sprog, og det vil sige, at der er nogle, der skal betale meget mere.
Og det er ikke min opfattelse, at der kommer fattigdom ud af nogen af de forslag, vi har behandlet i dag.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2015-07-03:
Tak for det.
Argumentet for at sætte de her ydelser ned består af to ting, og regeringen gentager dem igen og igen skriftligt og mundtligt.
1: at man mener, det vil motivere folk til at arbejde.
2: at man mener, at det vil skræmme nogle folk væk fra at søge asyl her i Danmark.
Argument nr. 1 – det her med at motivere folk til at arbejde – giver ikke mening i forhold til folkepensionister.
Det er jo netop mennesker, som er i en alder, hvor man ikke har noget ønske om og ikke forventes at arbejde.
De er netop for gamle til at arbejde, kan man sige.
Det vil sige, at det kan vi lægge til side.
Så er det andet argument tilbage, nemlig at man regner med, at det her med at presse ydelserne nedad vil betyde, at færre kommer hertil.
Nu snakker jeg ikke om alle de andre forslag, nu snakker jeg kun om det her, nemlig at fratage flygtninge retten til fuld folkepension.
Der er kun ét argument tilbage.
Det der med at motivere til arbejde gælder ikke; de skal jo ikke arbejde.
Der er det tilbage, som hedder, at det vil skræmme folk væk.
Tror ministeren, at der sidder en eneste flygtning og tænker: Jeg fravælger Danmark, for der får man ikke fuld folkepension?
Det var da spændende.
Vi bevæger os selvfølgelig lidt ud over lovforslagets indhold, men det er da interessant, hvis De Konservatives holdning er, at det sådan set ville være fint nok, hvis mennesker, som har flygtningebaggrund eller bare er nogle, vi hentede i Afrika, fik lavere lønninger end danskere, fordi det jo er mange penge der, hvor de kommer fra.
Jeg synes jo, man skal have en løn, man kan leve af der, hvor man er, og derfor synes jeg, det er helt meningsløst at sammenligne 1.000 kr. her i Danmark med, hvad man kan få for dem i Syrien, hvis folk bor her i Danmark.
For det er jo ret ligegyldigt, hvor mange bleer, hvor mange flyverdragter, hvor meget mad du kan få for 1.000 kr. i Syrien, hvis det er i Danmark, du bor.
Derfor synes jeg ikke, at argumentationen giver mening – for slet ikke at tale om social dumping, og hvad ved jeg.
Men skal jeg forstå ordføreren sådan, at De Konservative synes, at man da fint kunne vælge at sige, at flygtninge får lavere lønninger, for selv om de fik det halve, ville det være mange penge sammenlignet med der, de kommer fra?
Rasmus Jarlov (KF), 2015-07-03:
Nej, det skal man ikke.
Fru Johanne Schmidt-Nielsen er altid god til at digte lidt videre på det, man siger, og så lave en lidt mere ekstrem udlægning, for nej, det var ikke ordret, hvad der blev sagt.
Jeg sagde ikke, at vi synes, det ville være fint, hvis der var lavere lønninger til flygtninge i Danmark.
Jeg sagde meget specifikt, at det har vi ikke nogen planer om.
Det er der en lang række andre argumenter for end det, vi diskuterer lige nu.
Men i forhold til en rimelighedsbetragtning ville man da gøre dem en tjeneste, hvis de kunne få en løn, der var en tredjedel af, hvad man får i Danmark, hvis de kom fra Afrika.
Men det har vi ingen planer om, og der er en lang række andre grunde til, vi ikke ønsker et opdelt samfund.
Vi kan komme på mange andre ulemper ved at indføre den model, så det har vi ikke nogen planer om.
Zenia Stampe (RV), 2015-07-03:
Nu var hr. Rasmus Jarlov måske i virkeligheden selv lidt inde på det, altså det her med et opdelt samfund, for jeg synes i virkeligheden, at det jo er det, som tegner sig i den argumentation, som vi hører fra De Konservative i dag, nemlig at hvis man har været fattig der, hvor man kommer fra, så er det okay, at man også er fattig i Danmark.
Og så må jeg jo bare sige, og det er måske dér, hvor vi så bare er ideologisk uenige, at jeg ikke ønsker, at der skal være fattigdom i Danmark.
Jeg ønsker det ikke for de mennesker, der er fattige, men jeg ønsker det heller ikke for mig selv, fordi jeg tror, at der med fattigdom følger mange andre rigtig grimme ting.
Der følger også øget kriminalitet, øget usikkerhed med.
Og det vil sige, at det i sidste ende også kommer til at betyde noget for os selv og vores egen velfærd.
Derfor vil jeg bare gerne igen høre ordførerens refleksion i forhold til det opdelte samfund, for er det i virkeligheden ikke det, hr. Rasmus Jarlov er inde på, nemlig en egentlig ønsketænkning om, at vi kan have et samfund, hvor der er sådan en B-klasse eller en etnisk underklasse, eller hvad man nu skal kalde det, som lever uden for vores velfærdssamfund med en helt anden levestandard?
Er det der, vi er på vej hen, fordi det er rimeligt og det jo er det, de er vant til?
Rasmus Jarlov (KF), 2015-07-03:
Jeg er meget glad for det spørgsmål, fordi det er det spørgsmål, vi skal stille os selv.
Ønsker vi i Danmark, at vi skal have et etnisk opdelt klassesamfund, hvor vi har en masse indvandrere, som er en ny underklasse i Danmark?
Det ønsker jeg ikke, det ønsker Det Konservative Folkeparti ikke.
Det her forslag ligestiller danskere og indvandrere, og derfor er det urimeligt at fremstille det, som om vi på den måde opbygger en ny underklasse.
Det gør vi ikke, vi ensretter reglerne.
Det, der er det afgørende, er, at antallet af flygtninge og indvandrere, som vi får til Danmark, i sig selv har en kæmpe betydning for, om vi får det her etnisk opdelte klassesamfund eller ej.
Hovedformålet med, at vi strammer op nu, er jo, at vi vil sikre, at folk ikke kommer herop som fattigdomsflygtninge, fordi vi så får netop det etnisk opdelte klassesamfund, som vi for alt i verden skal undgå, men som vi er på vej imod, og som man har styret mere i retning af i de senere år, hvor man har gjort systemet så attraktivt og gavmildt, at man har fået en masse fattigdomsflygtninge herop.
Zenia Stampe (RV), 2015-07-03:
Jeg kan ikke se, hvordan man ligestiller, for grunden til, at vi undtog flygtninge fra den her pensionsopsparing eller -optjening, var jo netop, at vi ikke på samme måde kunne regne med, at de kom med en opsparing derfra, hvor de kom, fordi de jo flygtede og måske efterlod deres tegnebog derhjemme eller brugte alle deres penge på at komme over Middelhavet.
Så derfor igen: Nogle gange bliver man nødt til at behandle folk forskelligt for at behandle dem ens.
Og det er vores udgangspunkt.
Flygtningene skal kunne leve i vores samfund på lige fod med os – ikke som de rigeste, men som danskere i den samme situation som dem.
Og det er faktisk også det, vi har forpligtet os til ifølge flygtningekonventionen: at vi skal stille de samme vilkår til rådighed for flygtninge, som vi gør for selv.
Rasmus Jarlov (KF), 2015-07-03:
Jeg synes, det er en forkert fremstilling af det lovforslag, som vi agter at stemme igennem.
Hvis vi nu tager en dansker, som har boet mange årtier i udlandet, som ikke har pensionsopsparing, og som så kommer til Danmark, og vi så sammenligner med en flygtning, som kommer til Danmark uden pensionsopsparing, og som også i sagens natur har boet mange årtier i udlandet og ikke i Danmark, så bliver de to behandlet ens. Så det er at ligestille flygtninge og danske statsborgere.
Det er det, vi gør, og jeg synes, at alt andet er dybt urimeligt.
Finn Sørensen (EL), 2015-07-03:
Jeg kan forstå, at ordføreren går meget op i det her med harmonisering, og det var derfor, hr. Pelle Dragsted hentydede til den diskussion, vi har haft herinde om politikeres pensionsvilkår.
Det vil jeg så gerne gøre lidt mere ud af, for jeg kunne forstå på ordføreren, at den diskussion, vi har haft, var ordføreren ikke sådan helt bekendt med.
Men den handler jo om, at man som medlem af Folketinget bare et enkelt år så har fået ret til livslang politikerpension.
Det handler også om, at hvis man har siddet bare en enkelt periode i Folketinget, udløser det en politikerpension på 80.000 kr. om året.
Det svarer nok nogenlunde til den brøkpension, og det er endda i den bedste ende af brøkpensionen, hvis man får det.
Og hvis man har været herinde i 20 år eller mere, giver det en politikerpension på 347.000 kr. om året.
Nu vil jeg gerne høre ordføreren: Hvor langt strækker ordførerens ønske om harmonisering sig?
Så spørger jeg bare, da ordføreren åbenbart ikke var med i den her diskussion: Vil ordføreren så i harmoniseringens navn være med til, at vi harmoniserer på det punkt, sådan at politikere ikke er stillet bedre end brøkpensionister og andre pensionister?
Rasmus Jarlov (KF), 2015-07-03:
Jeg prøver virkelig at forstå, hvorfor det skulle være relevant i forhold til det lovforslag, vi diskuterer, men jeg kan ikke finde ud af, hvorfor det skulle være det.
Jeg synes, det er en helt anden diskussion, og den må vi tage en anden gang.
Finn Sørensen (EL), 2015-07-03:
Så prøver jeg igen.
Så ville jeg bare vide, hvor langt ønsket om harmonisering så strækker sig.
Rasmus Jarlov (KF), 2015-07-03:
Altså, vi snakker her om, at danske statsborgere og eksempelvis syriske statsborgere skal ligestilles i forhold til optjening af folkepensionen.
Vi snakker ikke om, hvordan vi sammenligner forskellige professioner med hinanden, så jeg kan virkelig ikke se, at det er relevant.
Jeg vil da gerne sige, at jeg ikke synes, at folk herinde bare skal sidde og suge meget, meget attraktive pensionsvilkår til sig.
Men vi må tage den diskussion en anden gang, det har ikke noget med det her lovforslag at gøre.
Jørn Neergaard Larsen (V), 2015-07-03:
Tak for indlæggene og for den opbakning, der har været til forslaget.
Med lovforslaget genindføres jo de regler om harmonisering af opgørelse af bopælstid for folkepension, der var gældende fra den 1. januar 2011 til den 31. december 2014.
Harmoniseringen af optjeningsreglerne for folkepension indebærer, at flygtninges adgang til at medregne bopælstid i oprindelseslandet afskaffes, og dermed omfattes flygtninge af de samme regler for optjening af ret til folkepension, som gælder for andre indvandrere og danskere, der har haft ophold i andre lande.
Jeg har ikke flere bemærkninger til forslaget nu, men vil naturligvis besvare eventuelle opklarende og uddybende spørgsmål i forbindelse med udvalgsarbejdet.
Leif Lahn Jensen (S), 2015-07-03:
Tak for det.
Derfor vil jeg heller ikke bruge så mange ord på det, som der blev brugt sidste gang.
Lovforslaget er en del af aftalen om beskæftigelsesreformen, som Socialdemokratiet, Radikale, Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti indgik sidste sommer.
Forslaget betyder, at refusionen til kommunerne af beskæftigelsesindsatsen bliver omlagt.
Vi skal gøre det nemt for kommunerne at tilrettelægge den indsats, der virker bedst.
Vi skal gøre det nemt for kommunerne at tilrettelægge den indsats, der betyder, at den enkelte arbejdsløse sættes i centrum og kommer i beskæftigelse eller på førtidspension.
Konkret betyder det, at den statslige refusion af kommunernes forsørgelsesudgifter i udgangspunktet skal være ens på tværs af ydelserne.
Det sikrer et enkelt og gennemsigtigt system i modsætning til i dag.
Omlægning af refusionen er en helt afgørende del af den samlede beskæftigelsesindsats.
Det er med andre ord afgørende, at refusionssystemet fungerer efter hensigten, og derfor er det også rigtig godt, at vi blandt aftaleparterne er enige om at følge udviklingen tæt, så vi sikrer os et system, som virker, og som rent faktisk får flere væk fra passiv forsørgelse og i arbejde.
Den foreslåede omlægning af refusionssystemet er helt central for, at det netop skal lykkes.
Socialdemokraterne kan derfor støtte forslaget.
Og jeg skulle hilse fra De Radikale og sige, at det kan de også.
Finn Sørensen (EL), 2015-07-03:
Vi taler jo typisk om langtidsledige, langtidssyge osv. mennesker, som er røget ud af arbejdsmarkedet, og som ikke selv kan finde sig et job.
Det er ligesom hovedargumentet.
Så jeg har bare et spørgsmål til ordføreren, for mekanikken i det her lovforslag handler om noget andet.
Det handler om, at kommunerne selv skal betale en langt større del af alle de her beskæftigelsesmæssige og sociale ydelser – dagpenge, sygedagpenge, førtidspension osv.
De skal betale 80 pct., når ydelsesperioden rammer 1 år.
Så spørger jeg bare: Hvorfor skulle det skabe mere plads på arbejdsmarkedet i den enkelte eller de omliggende kommuner, at kommunerne selv skal betale så stor en del af den pågældende ydelse?
Hans Andersen (V), 2015-07-03:
Men det er jo der, hvor min tiltro til kommunernes evne og vilje til at få de ledige i gang måske er større end hr. Finn Sørensens tiltro til kommunernes evne og vilje.
Jeg tror sådan set, at med det her forslag bliver fokus fra kommunernes side i højere grad at hjælpe de ledige i arbejde, også de kommuner, som på papiret har det svært.
Altså, det her gør jo, at vi bruger mindre på administration og mere på den håndholdte indsats, og det er jo netop det, som også de ledige, der har udfordringer, store udfordringer, har brug for.
Så jeg mener sådan set, at det her er med til at få flere ledige i gang, og at vi bruger ressourcerne, herunder også de menneskelige ressourcer, på det helt rigtige, nemlig at hjælpe ledige i arbejde.
Merete Riisager (LA), 2015-07-03:
Den model, der nu bliver vedtaget, er næsten identisk med den, som Arbejdsmarkedskommissionen foreslog i 2009.
Den betyder, at man forsimpler systemet væsentligt.
I stedet for at lade refusionen variere med typen af ydelser og indsatsen, skabes der som udgangspunkt ét system, hvor refusionen er afgjort af ydelsens varighed.
Der er et behov for ændringer i refusionssystemet, fordi det er vigtigt, at kommunerne har fornuftige incitamenter.
Med forslaget tages der skridt i retning af, at den udøvende offentlige myndighed i højere grad selv bærer de økonomiske konsekvenser af indsatsen, og det er ganske sundt.
Når det er kommunerne, der selv bærer ansvaret, kunne man også bruge det som en anledning til at afbureaukratisere.
Der er ingen grund til at stille en masse detailkrav til indsatsen, når indsatsens kvalitet direkte påvirker kommunens økonomi.
I det nuværende system belønner man kommunerne for at skubbe borgerne fra en type ydelse til en anden, imens man med det nye system alene vil belønne kommunerne for at få folk i arbejde.
Det er et sundt styringsmæssigt princip at belønne kommunerne for at nå målet i stedet for at belønne dem for at anvende bestemte midler.
I Liberal Alliance kan vi sagtens se, at man kunne gå endnu længere, end lovforslaget lægger op til, men da vi mener, at det her er udtryk for et væsentligt skridt i den rigtige retning, kan vi støtte lovforslaget.
Josephine Fock (ALT), 2015-07-03:
Tak for det.
Alternativet støtter ambitionen om en forenkling af refusionssystemet og anerkender ønsket om at forøge kommunernes incitament for at få borgerne i beskæftigelse.
Dog er vi i Alternativet meget bekymrede for, om forslaget får en social slagside og vil gå ud over de borgere, der er særligt udsatte og derfor står længst væk fra arbejdsmarkedet.
I Alternativet frygter vi, at de økonomiske incitamenter i forslaget vil få kommunerne til at øge presset på de svageste borgere i samfundet.
Det er typisk borgere, som har komplekse sociale problemer, og som derfor er afhængige af sociale ydelser i længere tid.
Forslaget giver muligvis sorte tal på den økonomiske bundlinje, men røde tal på den sociale bundlinje, og derfor kan Alternativet ikke støtte forslaget.
Rasmus Jarlov (KF), 2015-07-03:
De Konservative kan bestemt støtte lovforslaget.
Jeg vil tilføje i forhold til de mange gode ord, der blev sagt tidligere, at det er en væsentlig forbedring, at reglerne bliver mere simple.
Vi er tilhængere af simple regler generelt, også i den offentlige sektor.
Det gør jo så også, at man som kommune ikke skal sidde og spekulere i, om man skal putte folk på den ene eller den anden ydelse, fordi refusionsreglerne bliver ens, så der ikke er nogen gevinst i at putte folk på det ene eller andet, som der kan være i dag, hvor selve reglerne for, hvor meget man får tilbage fra staten, kan påvirke, om man ønsker at sætte folk på den ene eller den anden ydelse.
Og vi synes generelt, det her er et stort fremskridt.
Det giver et bedre incitament til at få folk i arbejde, og vi tror på incitamenter, og vi tror også på, at det er muligt at få flere mennesker i arbejde, også igennem en kommunal indsats.
Jørn Neergaard Larsen (V), 2015-07-03:
Tak for indlæg og opbakning til lovforslaget.
Det lovforslag, som vi nu har genfremsat og behandlet, udmønter jo den ene del af den brede aftale, som Venstre, Dansk Folkeparti, Det Konservative Folkeparti, Socialdemokraterne og Det Radikale Venstre indgik den 2. februar 2015, om en reform af refusionssystemet og tilpasninger i udligningssystemet.
Den anden del af aftalen har vi behandlet tidligere i dag.
Reformen gør jo først og fremmest op med et refusionssystem bestående af en række komplicerede regler og et bureaukrati, som ikke understøtter et klart jobfokus og et fokus på resultater.
For nogle ydelser falder refusionssatserne i dag over tid, mens de for andre er konstante.
Nogle typer af indsatser giver i dag en høj refusionssats, mens andre giver en lav.
Tilsammen har man skabt et uoverskueligt refusionssystem, hvor incitamenterne til at få borgerne i arbejde ikke altid er helt klare.
Med det her lovforslag indfører vi i stedet et mere simpelt og gennemskueligt refusionssystem, hvor satserne bliver ens på tværs af ydelser og faldende over tid.
Når alle ydelserne får den samme refusionssats, tilskynder det kommunerne til at iværksætte en indsats med det klare mål at få borgerne i beskæftigelse uden skelen til refusion.
Når satserne samtidig falder over tid, kan det i højere grad betale sig at igangsætte en tidlig indsats, så vi forebygger langtidsledighed.
Samlet set skaber vi klare økonomiske rammer for en beskæftigelsesindsats, der først og fremmest skal nedbringe antallet af borgere, som i øjeblikket befinder sig på offentlige ydelser, og som er i den arbejdsdygtige alder.
Det mener jeg er en afgørende forbedring.
Der har tidligere været rejst en bekymring om, at kommunerne med reformen vil vælge at stoppe indsatsen over for visse typer af borgere, herunder dem, som er længst væk fra arbejdsmarkedet.
Til det vil jeg gerne understrege, at det for regeringen er en vigtig prioritet, at så mange borgere som muligt kommer i beskæftigelse.
Derfor giver det nye refusionssystem netop kommunerne en større gevinst end i dag ved at få borgere, der har stået uden for arbejdsmarkedet i længere tid, i varig beskæftigelse.
Vi skal have fokus væk fra refusionsprocenterne og hen på at føre en effektiv beskæftigelsesindsats for de ledige.
Derudover indgår det i aftalen, at vi sammen med de øvrige partier bag reformen vil følge udviklingen i aktiveringsomfang og overgang til beskæftigelse tæt.
Tak for ordet.
Finn Sørensen (EL), 2015-07-03:
Tak, og tak til ministeren for fremlæggelsen.
Ministeren siger, at man skal have fokus væk fra refusionssatserne.
Men tror ministeren ikke, at det vil betyde, at kommunerne får en meget voldsom fokus på refusionssatsen, når det bliver sådan, at de selv skal betale 80 pct. af alle de her beskæftigelsesmæssige og sociale ydelser?
Det vil da give en voldsom fokus på refusionssatsen, og det er vel også meningen.
Så det er mit første spørgsmål.
Kommer man væk fra den her fokus ved at indføre det her, eller risikerer man det stik modsatte, eller ønsker man det stik modsatte?
Mit andet spørgsmål er til det citat, som jeg havde fra LO-FTF's høringssvar, hvor de advarer imod, at den her omlægning vil skabe et stærkt økonomisk incitament for kommunerne til at presse borgere helt ud af offentlig forsørgelse.
Anerkender ministeren, at der kan være en vigtig sandhed i det udsagn fra LO og FTF?
Jørn Neergaard Larsen (V), 2015-07-03:
Men når vi så ser, at mennesker glider længere væk fra arbejdsmarkedet, sker der på en eller anden måde en form for tilsanding, og når man ser på det regelværk, der er knyttet til forvaltningen i forhold til disse borgere, så er det, som det er beskrevet i dag, ufattelig komplekst.
Vi ved af erfaringer gennem mange år, at jo længere tid, man er i dette system, jo vanskeligere bliver det at komme tilbage, uanset om man søger selv, eller det er med støtte fra kommunen.
Med den her graduering af satserne har også kommunerne et klart økonomisk incitament til at målrette deres indsats til glæde for både erhvervsliv, den enkelte borger og deres egen økonomi.
Selvfølgelig vil der være opmærksomhed på satserne.
Det er jo en del af meningen med det hele, men det er nu i et fuldstændig ensartet transparent system, som der ikke er spekulationsmuligheder i, og med fokus på at hjælpe så hurtigt som muligt.
Så jeg er ikke enig i, at det her er en ordning, der øger risikoen for yderligere udstødelse eller øger risikoen for, at man søger at presse mennesker ud af forsørgelse.
Det vil vi følge tæt, som jeg har nævnt.
Målet med det her er at få et bedre fungerende arbejdsmarked, at få flere mennesker i beskæftigelse, hvis de har en arbejdsevne.
Det er på ingen måde at søge at spare i den anden enden, ved at mennesker presses ud af forsørgelse.
Finn Sørensen (EL), 2015-07-03:
Jeg synes, det er forbløffende hurtigt, at ministeren glemmer virkeligheden.
Det er jo ikke så længe siden, at ministeren selv har været direktør i Dansk Arbejdsgiverforening og dermed haft et tæt kendskab til virkeligheden.
Så må jeg lige minde ministeren lidt om, hvad den virkelighed går ud på.
Vi har sådan små 90.000 kontanthjælpsmodtagere, der ikke umiddelbart er parate til arbejdsmarkedet – ikkejobparate, eller hvad vi nu kalder dem.
Vi har ca. 15.000, der er blevet visiteret til fleksjob – nu taler vi fuldtidsstillinger – men som ikke kan få et fleksjob, fordi der åbenbart ikke er nogen.
Vi har ca. 10.000 mennesker efter førtidspensionsreformen, som bliver nægtet førtidspension hvert år, og som altså sandsynligvis heller ikke er parate til arbejdsmarkedet.
Vi har efter sygedagpengereformen ca. 14.500 mennesker, der mister deres sygedagpenge efter 22 uger.
Det er alt sammen ministeriernes egne tal.
Så spørger jeg bare: Hvorfor skulle arbejdsmarkedet dog blive mere rummeligt af, at man lader kommunerne betale 80 pct. af alle de ydelser, jeg har nævnt her?
Det savner jeg stadig væk et svar på.