runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kim Andersen (V), 2010-11-23:
Jeg kan også spørge hr. Simon Emil Ammitzbøll: Hvad er det for nogle eksempler, Liberal Alliances ordfører har på, at § 266 b har været forhindrende eller begrænsende i forhold til ytringsfriheden anvendt i det offentlige rum?
Jeg synes, som jeg sagde tidligere, at man skal se det i sammenhæng med de andre grundlovssikrede rettigheder, vi har her i landet – ytringsfriheden, forsamlingsfriheden, demonstrationsfriheden – og at det her indgår i en meget afstemt og nuanceret vægtning af begreberne for at holde ytringsfriheden på et spor, som er sagligt, og som ikke blot anvendes til at være fornedrende over for andre.
For ligesom vi har ytringsfrihed, så er det jo en frihed, det er en rettighed, det er ikke en pligt, og det skal vi værne om.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-11-23:
Kulturændringer kan selvfølgelig gøre noget, men i medierne ser man jo også sager, der sker inden for det offentlige, hvor der er nogle meget voldsomme ting.
Vi har jo senest set en meget kendt offentligt ansat, som er vendt tilbage til sit job for ganske nylig – uden at vi skal nævne konkrete sager i debatten som sådan.
Men det er måske en diskussion, vi skal gå videre med på et andet tidspunkt.
Nu var jeg jo så positiv i første runde.
Venstres ordfører brugte i virkeligheden samme begrundelse som justitsministeren, altså det her med injurielovgivning og privatlivets fred.
Det er ligesom det, der er godt.
Det er selv Dansk Folkeparti og Liberal Alliance enige i.
Så hvis vi nu diskuterer racismeparagraffen, hvor er så begrundelsen for, at Venstre – om ikke med næb og kløer, så i hvert fald meget håndfast – holder fast i straffelovens § 266 b?
Jeg vil spørge hr. Kim Andersen: Hvorfor?
Kim Andersen (V), 2010-11-23:
Jeg er meget glad for, at Liberal Alliances ordfører fastslår, at han i og for sig er enig med mig i, at de offentligt ansatte både formelt og reelt har en fuldstændig intakt ytringsfrihed.
Det er jeg glad for.
Det andet spørgsmål, som ordføreren så kommer ind på i den sammenhæng, bliver lidt vanskeligere sådan at få hold på, for det har jo meget, tror jeg, med kultur og vaner at gøre i de enkelte forvaltninger og i de enkelte offentlige institutioner.
Her tror jeg, at moderne ledelsesprincipper – åbenhed og den dialog, der er i ledelserne og med medarbejderne – i sig selv flytter mange ting med tiden, og jeg tror, at vi er kommet meget langt.
Jeg tror, at meget lukkede kulturer og kulturer, der vil appellere til, at den offentligt ansatte ikke bruger sin ytringsfrihed, vil lide en krank skæbne på mange andre fronter, og derfor er de faktisk, hvis de i det hele taget eksisterer, kraftigt på retur også i den offentlige sektor.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-11-23:
Selv om der ikke blev lagt op til fuldstændig enighed mellem Venstre og Liberal Alliance, vil jeg sådan set
gerne kvittere for noget af det, ordføreren sagde.
Jeg synes sådan set, det kunne være en rigtig spændende idé, hvis Justitsministeriet ville lave en større analyse i forhold til straffelovens § 266 b.
Så kan vi jo hver især bruge den til det, vi har lyst til.
Det er den ene ting.
de offentligt ansatte.
Har Venstre nogen ideer til, hvad vi kunne gøre for at styrke de offentligt ansattes ytringsfrihed, hvis vi nu skal videre med den sag?
Jeg tror, vi er enige om, at langt de fleste offentligt ansatte har fine forhold og ikke er bange for at skulle ytre sig, men man kan sige, at det jo også i et samfundsøkonomisk perspektiv sikkert ville være godt, at de har en lyst til at ytre sig, når tingene ikke er i orden.
Kamal Qureshi (SF), 2010-11-23:
Jeg takker for svaret, som jeg er meget enig i.
Jeg kunne godt tænke mig at nævne – for bare at tage en af sagerne – de udtalelser, som Hizb ut-Tahrirs leder kom med i forbindelse med den hetz, der var imod det jødiske mindretal, hvor han blev dømt for at overtræde § 266 b.
Er Venstres ordfører ikke enig med mig i, at hvis § 266 b skal have en berettigelse, har de udtalelser – det har de i hvert fald efter min mening – ikke noget at gøre med den fri debat og har ikke noget at gøre med noget, der beriger den danske debat, og har ikke noget at gøre med meningsudvekslinger, men er en hetz?
Og er det sådan set ikke det, § 266 b er et bolværk imod, altså at sikre imod hetz også i relation til diskussionen om den personlige frihed?
Den personlige frihed er jo ikke kun et spørgsmål om, hvad man kan sige, men også et spørgsmål om beskyttelse.
Kim Andersen (V), 2010-11-23:
Det kan spørgeren jo hævde, men det er jo heldigvis ikke et spørgsmål for hverken spørgeren eller salen her, men alene et anliggende for uafhængige domstole.
Sådan er det jo i vores land, og det er jeg glad for.
Spørgsmålet er jo om at lade en forening opløse ved dom sat i forhold til, hvad en enkelt person måtte have sagt eller ikke sagt.
Det tror jeg også er et spørgsmål, der meget let rummer så mange facetter og nuancer, at det ikke skal komme til en afklaring her.
Men jeg vil gerne sige, at for mig skal der være meget, meget vide rammer for, hvad man må sige i det offentlige rum.
Jeg tror faktisk, at det bedste bolværk mod tyranner, tåbeligheder og fanatisme er, at tingene bliver sagt i det offentlige rum, at de bliver klædt af i al deres magtesløshed og ynkelighed, og at udtalelserne kan blive modsagt.
Det tror jeg faktisk i et samfund som vores både er det bedste, det sikreste og det sundeste.
Lone Dybkjær (RV), 2010-11-23:
Jeg forstod hr. Jesper Langballe sådan, at censur var noget af det vigtigste at forhindre.
Vi har nogle andre måder, vi synes ghettoproblemerne skal løses på.
Jeg må bare konstatere, at den måde, hr. Jesper Langballe og hans parti ønsker at løse det på, er ved at indføre censur, som hr. Jesper Langballe så i øvrigt siger han er imod.
Jeg vil så sige, at der er mulighed for manipulation på mange forskellige måder.
Der kan sandelig også manipuleres med tv og alle mulige andre medier, der går ud til mange.
Men det, jeg ikke fatter, er, at hr. Jesper Langballe kan gå ind for censur, når han nu synes, noget af det vigtigste for et samfund er, at man ikke har censur, men ytringsfrihed.
Jesper Langballe (DF), 2010-11-23:
Det vil jeg ikke forbyde fru Lone Dybkjær at kalde det.
Jeg ser også et problem, jeg ser også et dilemma, men prøv da en gang lige at tage stilling til, hvad det er for et problem, vi er oppe imod.
Her er tale om noget, som kan risikere at rive landet fuldstændig i stykker eller føre til en borgerkrigslignende tilstand.
Det er den ene ting, jeg vil sige.
Den anden ting, jeg vil sige, er, at jeg tidligere har ment, at internettet principielt var totalitærstatens død, fordi det sikrede, at alle mennesker kunne få oplysninger om sandheden.
Internettet viser sig i højere og højere grad ikke bare at være et medie for oplysning, men i høj grad et medie for manipulation.
Al-Qaeda bruger det.
Det er det, som de folk i ghettoerne sidder og hører, fuldstændig døve og blinde for, hvad vi f.eks. diskuterer her.
Lone Dybkjær (RV), 2010-11-23:
Hr. Jesper Langballe gik jo meget op i censur og mener, at racisme- og blasfemiparagrafferne er genindførelse af censur.
Jesper Langballe (DF), 2010-11-23:
Jeg tror oprigtig talt, at hr. Kamal Qureshi tager fejl.
Jeg tror ikke, at hr. Morten Messerschmidt har fremsat den udtalelse.
Jeg tror, at hr. Kamal Qureshi tænker på en udtalelse af fru Louise Frevert, der dengang var medlem af Dansk Folkepartis folketingsgruppe – en udtalelse, som jeg i øvrigt ikke brød mig om.
Men så vil jeg sige til alle hr. Kamal Qureshis formalistiske spørgsmål – hvis han har tid til at høre efter – at jeg ikke gider forholde mig til spørgsmål, hvor spørgeren overhovedet ikke overvejer, ikke et sekund, det problem, som fru Pia Kjærsgaard havde set.
Hvis hr. Kamal Qureshi kunne se, at der var et problem, men sagde, at han alligevel ikke ville være med til at lukke for adgangen til de kanaler, så var der noget at tale om.
Nu er hr. Kamal Qureshi sådan en fuldstændig bevidstløs forsvarer af den ghettomentalitet, som er et af landets største problemer.
Kamal Qureshi (SF), 2010-11-23:
Jeg skal ikke gøre mig til dommer over, hvad indholdet af de enkelte kanaler er, og hvad der bliver set.
Men det synes jeg sådan set meget godt viser, at også hr. Jesper Langballe her synes, at det skal være sådan, at der skal være begrænsninger for ytringsfriheden.
Altså, så lægger vi snittet forskellige steder.
Hr. Jesper Langballe synes, det er i orden, at man forbyder bestemte kanaler og pålægger befolkningen ikke at se det, man fra Dansk Folkepartis side synes er forkert.
Det er hr. Jesper Langballes begreb om ytringsfriheden.
Så vil jeg gerne tage en sag op om de offentligt ansattes ytringsfrihed.
Det er en sag fra den 14. juni 2005, hvor hr. Morten Messerschmidt fra Dansk Folkeparti advokerer for, at professor Vagn Greve, som udtalte sig i Berlingske Tidende, skal fyres, fordi han mener, det er uforeneligt med professorembedet at have nogle meninger om sharialovgivningen.
Er det den måde, Dansk Folkeparti synes at kampen for ytringsfriheden skal føres på: at de offentligt ansatte, som man mener at man er uenig med, skal fyres, hvis de udtaler sig?
Karen Hækkerup (S), 2010-11-23:
Det synes jeg er en rigtig spændende problemstilling, men jeg må sige, at jeg ikke har noget kendskab til, at det særlig er dårligt bemidlede og dårligt mentalt udrustede, der bliver ramt af racismeparagraffen.
Sådan et statistisk belæg har jeg faktisk ikke set, så jeg ville kunne kommentere den situation.
Men jeg vil bare generelt sige, at vi, når vi kigger ud over vores fængsler, ser, at der jo der ikke sidder toppen af den danske ungdom eller den danske befolkning i det hele taget.
Der sidder primært mennesker, som har haft en dårlig opvækst, som er vokset op i misbrugsfamilier og brudte familier, som er flyttet mange gange, som har haft det skidt, som har haft dårlige betingelser for at kunne få en uddannelse, og som ikke har kunnet lykkes med deres familiestruktur.
Der sidder en masse mennesker, som kommer fra bunden af det danske samfund.
Derfor kan man sige: Der er allerede i dag den skævhed, at vi i Danmark sender overklassen på universitet og underklassen i fængsel.
Det er i øvrigt et forhold, Socialdemokraterne meget gerne vil være med til at rette op på.
Vi har fremsat flere forslag til, hvordan man kan reformere Kriminalforsorgen, hvordan man kan sætte ind med en tidlig indsats, hvordan man kan sikre, at de indsatte i vores fængsler får uddannelse, får social træning og bliver hjulpet videre til at kunne klare sig i et liv uden kriminalitet.
For der har vi dokumentationen i orden.
De, der sidder i vores fængsler, vil jeg sige til hr. Simon Emil Ammitzbøll, er dem, der er vokset op på samfundets skyggeside.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-11-23:
Jeg kan allerede sige, at jeg der synes, at man går på kompromis med principperne, hvis det er det, der er tanken.
Hvad angår racismeparagraffen, synes jeg, at det var noget af en kædevandring, som fru Karen Hækkerup begav sig ud på, altså at hvis man tænkte noget og mente noget, var det sådan set o.k., bare det ikke kom ud til en videre kreds, for så kunne vi begynde at gøre det strafbart.
Det, jeg ikke forstår, er, at Socialdemokratiet, oprindelig et arbejderparti, ikke kan se, at der kan være en social skævhed i forhold til, hvem det er, der bliver ramt.
Det er de færreste – selv om vi kan finde enkelte eksempler også fra huset her – af de meget skrivende, meget intellektuelle, meget begavede, som bliver ramt, mens der er mange, måske ikke så kvikke, måske ikke så skarpt formulerede, der bliver ramt af den paragraf. Hvordan kan det være, at der er forskel på ens formuleringsevner og ikke på ens holdninger?
Karen Hækkerup (S), 2010-11-23:
Det bliver nok en slem skuffelse.
Hr. Simon Emil Ammitzbøll kommer her i sin replik ind på flere ting, for det første på forholdet til de offentligt ansatte.
Vi har allerede fremsat forslaget til vedtagelse her i Folketinget, så det er en kendt sag, at også Socialdemokraterne går ind for, at man skal have forbedrede forhold, hvad angår de offentligt ansattes ytringsfrihed, og som jeg redegjorde for, vil fru Line Barfod redegøre for indholdet i vores forslag.
Men jeg lagde mærke til, at hr. Simon Emil Ammitzbøll i en af de tidligere replikker til en anden ordfører selv sagde, at de offentligt ansatte havde fine forhold og ikke havde problemer med at ytre sig.
Der må jeg bare sige, at det altså er et statement, en udtalelse, som jeg ikke er enig i.
Der er mange offentligt ansatte, der ikke har fine forhold, og som har problemer med at ytre sig, og lige præcis derfor går vi jo også ind for, at der skal gøres noget ved det.
Jeg lagde mærke til, at ordføreren selv sagde, at racismeparagraffen var et udtryk for, at staten ville forbyde det, som man ikke kan lide at der bliver sagt.
Jeg har en anden indstilling til det.
Jeg har den indstilling til det, at tanker er toldfri og holdninger ikke er strafbare, men holdninger eller tanker, der bliver til ytringer, bliver til handlinger, og handlinger skaber et rum for, at andre handlinger igen kan genereres.
Derfor er der en forskel, og derfor skal racismeparagraffen fastholdes.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-11-23:
Jamen på trods af et par sprogblomster er jeg sådan set forholdsvis fortrøstningsfuld over fru Karen Hækkerups ordførertale.
Så den del om de offentligt ansattes ytringsfrihed må vi jo så tage dér, og så håber jeg, at den lykkepose, eller hvad det var, indeholder noget godt.
I forhold til spørgsmålet om blasfemi kan man sige, at vi i hvert fald er enige så langt, at vi synes, at arbejdet med at gøre noget ved det går for langsomt.
Det var dog i hvert fald en eller anden form for enighed, og så kan det være, at vi, når det er færdigt, så kan blive uenige igen, men så må vi jo tage debatten dér.
I forhold til racismeparagraffen kan det godt være, at det bare er mig, der har en positiv og optimistisk natur, men jeg hørte også en form for åbning dér; fru Karen Hækkerup sagde nemlig, at Socialdemokraterne mener, at der skal være én racismeparagraf.
Kamal Qureshi (SF), 2010-11-23:
Hele diskussionen om tegningerne tror jeg næppe at der er nogen her i salen der er uenig i.
Jeg vil egentlig gerne spørge ind til Dansk Folkepartis opfattelse af ytringsfriheden, altså hvad der er Dansk Folkepartis egne begrænsninger, og hvad Dansk Folkeparti begrunder de begrænsninger, de lægger, med.
Jeg kan jo tage en aktuel sag, hvor fru Pia Kjærsgaard er ude at foreslå, at man forbyder paraboler, med henblik på at bestemte tv-stationer ikke skal være tilgængelige for befolkningen, eller for dele af befolkningen.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, hvad hr. Jesper Langballe mener om, at man fra politisk side skal gå ind og definere, hvilke kanaler folk kan se.
For hvis nu der skulle komme et andet politisk flertal, skulle man så pille f.eks. Fox News af, altså den her ekstremt højreorienterede tv-kanal i USA, som kalder ledende politisk valgte mennesker i USA for nazister?
Er det Dansk Folkepartis begreb om ytringsfriheden, at det er politikere, der skal definere, hvilke tv-kanaler folk kan se?
Jesper Langballe (DF), 2010-11-23:
Nej, det fatter fru Lone Dybkjær ikke, fordi De Radikale ligesom hr. Kamal Qureshi jo overhovedet ikke er interesseret i sagens indhold, men bare i at stille sådan nogle spidsfindige formalistiske spørgsmål.
Må jeg svare fru Lone Dybkjær med et modspørgsmål?
Hvad ville der ske, hvis Danmarks Radio viste en børneudsendelse, hvor der gik sådan nogle søde dyr rundt og opfordrede børnene til, når de bliver store, at slå jøder ihjel?
Hvad ville der egentlig ske?
Der ville da blive gjort kort proces, den pågældende medarbejder ville øjeblikkelig blive fyret, og man ville selvfølgelig få stoppet sådan noget vanvid.
Men det er ikke desto mindre det, som de folk, der bor i ghettoerne og har deres paraboler indstillet på Al-Jazeera, bliver fodret med, al den tid de ser fjernsyn.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-11-23:
Hr. Tom Behnke fortsætter jo ad samme spor.
Det er jo hverken hr. Tom Behnke eller mig, der skal give debatten karakter og derefter afgøre, hvor grænserne for ytringsfriheden skal være.
Vi skulle altså lave sådan en lovgivning, en straffelov, der sikrer, at debatten ifølge hr. Tom Behnke ikke bliver tandløs, ikke bliver uinteressant, eller hvad ved jeg.
Men debatten skabes jo af det, folk siger og bruger deres ytringsfrihed til.
Vi mener, det er ytringsfriheden, der er udgangspunktet, og så må det, folk siger, jo være det, der bliver debatteret.
Vi tror på det danske folks intelligens.
Hvis folk siger de værste tåbeligheder, så tror vi på, at det danske folk godt kan høre, at tåbeligheder er tåbeligheder, og så vil det jo forme den debat, der kommer til at foregå.
Det er jo det dejlige ved ytringsfriheden.
Tom Behnke (KF), 2010-11-23:
Nu blev det næsten udtrykt sådan, at hvis man ikke er med på det synspunkt, er man imod ytringsfriheden.
Der må jeg nok lige sætte foden ned, for jeg hørte, at også hr. Simon Emil Ammitzbøll har nogle forbehold.
Der var trods alt visse ting, som man ikke skulle have lov til at ytre sig om.
Så vi jo bare uenige om, hvor grænsen går, for der er selvfølgelig nogle grænser for ytringsfriheden.
Jeg prøvede også bare at blive lidt konkret.
Det skal jeg så beklage, men det blev efterlyst af hr. Simon Emil Ammitzbøll selv, som spurgte, om vi ikke skulle prøve at blive lidt mere konkrete.
Men så går vi tilbage til det teoretiske niveau – det sådan mere floromvundne, bredspektrede – og spørger os selv: Bliver debatten, uanset hvilket emne vi skal diskutere, tandløs, indholdsløs og ligegyldig, fordi vi skal overholde de bestemmelser, bl.a. blasfemibestemmelsen og racismeparagraffen, som vi har?
Bliver debatten fuldstændig tandløs?
Det synes jeg i hvert fald ikke at jeg har bemærket.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-11-23:
Det viser jo meget godt forskellen på, hvordan ytringsfrihedens absolutte tilhængere ser debatten, og hvordan vores modstandere ser debatten.
Det handler jo ikke om mig.
Det er da helt imponerende, at man tror, at vi kommer med et forslag, fordi jeg skulle sige noget bestemt.
Jeg har sådan set rimelig gode muligheder for at udtrykke mine liberale nogenlunde almindelige hverdagssynspunkter.
Pointen er faktisk, at hvis man vil have ytringsfriheden, gælder den jo ikke kun for dem, der siger det, man selv kan lide.
Det er jo sådan set hele grundessensen.
Derfor må jeg sige til hr. Tom Behnke, at det, der er det afgørende for os, ikke er, at vi skulle brænde inde med noget i Liberal Alliance.
Det er, at borgerne skal kunne sige det, de mener, uden at risikere at komme i karambolage med straffeloven.
Tom Behnke (KF), 2010-11-23:
Jeg kan forstå, at der er lagt op til en sådan mere teoretisk debat om de her problemstillinger og om emnet ytringsfrihed, men alligevel efterlyser hr. Simon Emil Ammitzbøll, at man prøver at blive lidt mere konkret.
Det vil jeg så også gerne prøve.
Jeg kunne godt tænke mig at høre hr. Simon Emil Ammitzbøll, som jo vil ophæve racismeparagraffen, om, hvad det er for nogle ytringer, som hr. Simon Emil Ammitzbøll har behov for at komme ud med, som han i dag ikke kan komme ud med.
Hvad er det, hr. Simon Emil Ammitzbøll brænder inde med, hvor hr. Simon Emil Ammitzbøll hver dag sidder og tænker, det er ærgerligt, at vi har de der bestemmelser, blasfemibestemmelsen og racismeparagraffen, for der er så mange ting, som han gerne ville sige, men ikke må sige?
Kan vi ikke få nogen eksempler på det?
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-11-23:
Jeg ærgrer mig over, at SF's ordfører ikke ønsker at indgå i en dialog, da jeg jo stillede et spørgsmål.
Så vidt jeg ved, tillader forretningsordenen også, at man stiller spørgsmål den anden vej i de korte bemærkninger, så det ikke kun er en envejsspørgsmålskommunikation.
Derfor ærgrer det mig, at jeg ikke kan få noget svar på, hvorfor man vil bevare 266 b i straffeloven.
Hvorfor vil man det?
Er det, for at man en gang imellem kan lave en politianmeldelse af Dansk Folkeparti og få et enkelt folketingsmedlem dømt – er det det, der er pointen?
Jeg synes dybest set, at det er spild af domstolenes tid, og jeg tror ikke, at folk kommer til at mene noget andet end det, de sagde i første runde, fordi de eventuelt måtte få en dom ved domstolene.
Det tror jeg heller ikke hr. Kamal Qureshi tror.
Derfor er vores udgangspunkt, at folk skal have lov til at sige, hvad de mener.
Vi har jo ikke foreslået at afskaffe injurielovgivningen f.eks. Det er jo ikke sådan, at vi har foreslået at afskaffe hvad som helst, men jeg synes, at SF skylder at give et svar på, hvad det nytter med den politik, man har.
Kamal Qureshi (SF), 2010-11-23:
I dag er der jo nogle rammer.
En af de få personer, der er blevet dømt for nylig i forhold til overtrædelse af 266 b, var Hizb ut-Tahrirs formand, og han blev dømt for ytringer mod det jødiske mindretal i Danmark.
Det er en af de få ytringer, som man har vurderet til at være en overtrædelse af 266 b.
Så de rammer, der er i dag, er rimelig vide.
Spørgsmålet til hr. Simon Emil Ammitzbøll er, om han mener, at det var forkert at dømme Hizb ut-Tahrirs formand for de udtalelser, han kom med – udtalelser, der opfordrede til hetz mod det jødiske mindretal.
Jesper Langballe (DF), 2010-11-23:
Jeg vil gerne kvittere for en række originale og virkelig fortrinlige tanker i ordførertalen, bl.a. den iagttagelse af den sociale skævhed, som afstedkommes af racismeparagraffen.
Vi er utvivlsomt nogle primitive typer, som mangler den intellektuelle formuleringsevne og derfor bliver hurtigst ramt af racismeparagraffen.
Jeg vil i den forbindelse godt spørge hr. Ammitzbøll, om han ikke undrer sig over justitsministerens sorgløshed med hensyn til det mulige misbrug af racismeparagraffen.
En af de ting, der altid har forekommet mig værst ved den paragraf, er, at nedsættende bemærkninger om tro er nævnt.
Det vil jo i virkeligheden sige, at der åbnes for, at man fuldstændig kan lamme religionskritik, og det passer jo nogle fantastisk godt.
Lars Barfoed (KF), 2010-11-23:
Det er der slet ingen tvivl om.
Altså, bestemmelsen er i sin oprindelse fra 1939; det ligger fuldstændig fast.
I 1939 fik den følgende formulering: Den, der ved udspredelse af falske rygter eller beskyldninger, forfølger eller ophidser til had mod en gruppe af den danske befolkning på grund af tro, afstamning eller statsborgerforhold, straffes med hæfte eller under formildende omstændigheder med bøde. Så stod der lidt mere om, at hvis rygterne var fremsat i trykt skrift, var straffen hæfte eller under skærpende omstændigheder fængsel i indtil 1 år.
Nu hørte jeg godt, at der blev spurgt lidt til, hvilke bøger det står i.
Og de skriver her: § 266 b blev indføjet i straffeloven i 1939.
Så det er helt klart, at det blev den.
Så blev den ændret i 1971 – det har hr. Jesper Langballe jo fuldstændig ret i – fordi den skulle ændres i overensstemmelse med FN's racediskriminationskonvention; der fik den så den nuværende udformning.
Den konvention kunne man naturligvis ikke tage hensyn til i 1939, for da var konventionen der ikke.
Så den del af det er selvfølgelig rigtig nok.
Kamal Qureshi (SF), 2010-11-23:
Jeg vil også gerne starte med at rose Liberal Alliance for at tage debatten om ytringsfriheden, men jeg vil også gerne prøve at stille ordføreren et spørgsmål.
For min pointe er, at det jo reelt set er det, der er spørgsmålet.
Hvis man følger den offentlige debat, vil man høre, at der bliver sagt meget, også meget vrøvl, uden at det af den grund er ulovligt.
Det er jo ikke ulovligt at være skør eller at udtale sig forvrøvlet.
Kim Andersen (V), 2010-11-23:
Vi har en både formel og reel sikring af også offentligt ansattes ytringsfrihed.
Jeg er ikke enig i præmissen, at der er så mange sager.
Relativt set synes jeg faktisk ikke der er så mange sager.
Jeg er helt klart af den opfattelse, at i de tilfælde, hvor en offentligt ansat sagligt og underbygget bruger sin ytringsfrihed i det offentlige rum i sager, som er af samfundsmæssig relevans, og hvor man ikke benytter sig af interne informationer eller f.eks. overtræder persondataloven, ville det, hvis man kom til en fyringssag, være et spørgsmål, som domstolene ville forholde sig meget, meget nøgternt til på den skadelidtes præmisser og her varetage den fyredes, den afskedigedes interesser i forhold til de grundlovssikrede rettigheder.
Det er jeg ikke et sekund i tvivl om med det domstolssystem, vi har her i landet.