runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2008-04-09:
Jeg kan selvfølgelig bekræfte, at et svar, der er afgivet af den tidligere familieminister, er afgivet.
Jeg synes også bare, at det i forlængelse af hr. Mogens Jensens spørgsmål er værd at holde fast i, at det, vi laver, er en ændring af ægteskabslovgivningen, hvor man ikke tager stilling til de kønsmæssige forhold og dermed åbner mulighed for, at ægteskabslovgivningen kan gælde for par, der består af en mand og en kvinde, men også for par, der består af to mennesker af samme køn.
Søren Krarup (DF), 2008-04-09:
Hr. Kim Andersen sagde i sin begrundelse for, at Venstre ikke ville gå med til det forslag, at man ikke ville risikere at sende et sådant signal.
Vil hr. Kim Andersen ikke indrømme, at han dermed jo også har givet til kende, at han for så vidt allerede har bøjet sig for en ydre pression?
Han ligger under for en frygt, som betyder, at han ikke vil risikere det.
Er det ikke dermed dokumenteret, hvad der ligger i blasfemiparagraffen, nemlig at det til syvende og sidst er forsøget på at diktere den offentlige debat?
Det er jo faktisk det, der ligger i det.
Og det kom jo - synes jeg - også frem i ministerens redegørelse, hvor hun lægger vægt på den måde, der tales på.
Det er jo i virkeligheden at bøje sig for ufriheden, og det er jo i modstrid med, vil jeg sige, hele den danske tradition, hvor hr. Kim Andersen selvfølgelig lige så godt som jeg ved, hvordan man har omtalt kristendommen og folkekirken.
Der er ingen grænser for de injurier, som kristendommen har måttet finde sig i.
Vil hr. Kim Andersen ikke indrømme, at det i virkeligheden er en afslørende formulering, han kommer med?
Kim Andersen (V), 2008-04-09:
Som ministeren lige har redegjort for, er det jo ikke just et nyt forslag, vi her har til behandling.
Det er vel faktisk tredje gang inden for en kort årrække, forslaget her fremsættes.
Det kunne jo få en til at tro, at straffelovens § 140 er en meget indgribende bestemmelse, som har vidtrækkende konsekvenser for den frie debat.
Men det er ingenlunde tilfældet.
Som det også fremgår af forslagets bemærkninger, og som det i øvrigt har været nævnt i forbindelse med tidligere behandlinger af forslaget, har paragraffen ikke ført til domfældelse siden 1938.
Det på trods af, at man jo sandt for dyden må sige, at vi i dette land har en meget åbenhjertig og bramfri debat også om religionernes rolle i vores samfund.
Der var f.eks. ikke grundlag for at gøre paragraffen gældende i forbindelse med de tegninger, der førte til den såkaldte Muhammedkrise.
Paragraffen kan kun gøres gældende for den, der bespotter eller håner andres religioner, tro og gudedyrkelse.
Der er dannet præcedens for, at dette fortolkes meget snævert.
Der skal altså være tale om virkelig alvorlige krænkelser af andres religion, før loven kan praktiseres.
I Venstre har vi ikke tidligere ment, at paragraffen skulle afskaffes.
Det mener vi fortsat ikke at den skal.
Den repræsenterer en relevant begrænsning af ytringsfriheden.
Vi kan derfor ikke stemme for forslaget.
Paragraffen skal ses i sammenhæng med netop ytringsfriheden og de andre frihedsrettigheder, vi har, og den er på ingen måde til nogen form for begrænsning af ytringsfriheden.
Vi kan ikke støtte forslaget.
Jesper Langballe (DF), 2008-04-09:
Det er i og for sig interessant, at hr. Kim Andersen forsvarer, at vi beholder en blasfemiparagraf med den begrundelse, at den overhovedet ingen betydning har, den er fuldkommen ligegyldig.
Det sidste er jeg enig med hr. Kim Andersen i, men det er dog en mærkelig begrundelse.
En gang imellem plejer lovgivere at rydde op.
Det siges, at der engang var en, der en dag fandt en lov, der forbød, at man drev får over Knippelsbro.
Så kan man, når man får øje på sådan en lov, spørge, om det så ikke var en idé at sige: Der er vist ikke mere så mange får, der går over Knippelsbro, så vi slår en streg over den lov.
Det er en fuldkommen ligegyldig lov.
Hvorfor vil hr. Kim Andersen beholde den med den begrundelse, at den aldrig nogen sinde bliver brugt?
Kim Andersen (V), 2008-04-09:
Allerførst kan jeg ikke lade være med at undre mig en lille smule over, at hr. Jesper Langballe synes, at det er vældig interessant, at jeg på Venstres vegne afviser forslaget og dermed afviser at annullere paragraffen.
Det kan jo ikke komme som nogen vældig stor overraskelse for hr. Jesper Langballe.
Det har Venstre faktisk sagt, hver gang hr. Jesper Langballe og hans fæller har ført det her forslag frem.
Som jeg også sagde i mit indlæg, skal det jo ses i en sammenhæng med netop ytringsfriheden og de andre frihedsrettigheder, vi har.
De indgår alle i en balance.
Jeg er meget enig i, at vi skal have en absolut ytringsfrihed her i Danmark, og det må man også sige at vi har, men vi skal ikke sende et signal om at ophæve blasfemiparagraffen og dermed risikere at sende et signal til nogle ekstremistiske kræfter om, at det bare er o.k. at sige hvad som helst af ondskabsfulde ting om andre menneskers religion eller gudebilleder.
Det er der ingen grund til.
Det tjener ikke ytringsfriheden.
Det er i virkeligheden slet ikke en reel ytringsfrihed.
Derfor indgår det i en meget fin balance, som vi ikke på nuværende tidspunkt er indstillet på at rokke ved.
Jesper Langballe (DF), 2008-04-09:
Hr. Kim Andersen og ministeren fatter ikke, at vi bliver ved med at genfremsætte dette forslag, men det gør vi, og vi vil blive ved, og vi vil blive ved og blive ved, for sagen er nemlig den, at der er sket noget siden første gang, vi fremsatte det.
Der har været en Muhammedkrise, som pludselig har stillet alle danskere i et valg mellem ytringsfrihed og omsorg for de krænkede religiøse følelser, og det er vel at mærke en omsorg, der skal bruge magt - enten lovgivningsmagt eller den rå pøbelmagt, som vi har set.
Det er derfor, at vi genfremsætter forslaget.
Det er også, fordi - det kan jeg godt føje til - at SF, første gang vi fremsatte det, fremsatte præcis det samme forslag på præcis det samme tidspunkt, men trak sig.
Som bekendt har SF's formand på det sidste været meget drabelig i sine udtalelser om muslimerne, der må overholde det danske værdisæt.
Det bliver spændende at høre, hvad han siger nu.
Kim Andersen (V), 2008-04-09:
Det var vel, hr. formand, mere et indlæg, vi hørte her, end det egentlig var et spørgsmål til mig, men det giver mig anledning til at få ordet, så tak for det.
Jeg kan sige til hr. Jesper Langballe, at jeg jo ikke udtrykte undren over, at Dansk Folkeparti fremsatte forslaget.
Jeg undrede mig lidt over, at det kunne undre hr. Jesper Langballe så voldsomt, at vi er modstandere af det.
Det kan nemlig ikke undre, al den stund vi også har været imod det de andre gange, hr. Jesper Langballe har fremsat det her forslag.
Jeg kan jo et stykke ad vejen godt forstå Dansk Folkepartis bevæggrunde, og jeg medgiver gerne hr. Jesper Langballe, at der bestemt er sket noget i den mellemliggende periode.
Men det ændrer ikke ved vores grundsynspunkt, nemlig at blasfemibestemmelsen i straffeloven på ingen måde er en hindring for en reel og fri ytringsfrihed i vores land, og at denne bestemmelse indgår i en hårfin balance med andre rettigheder, som vi ikke mener det vil være hensigtsmæssigt at rokke ved på nuværende tidspunkt.
For den, der lytter, er der faktisk også i det, jeg her siger, en refleksion over det, der er passeret, siden Dansk Folkeparti fremsatte dette forslag første gang.
Det tror jeg også at hr. Jesper Langballe må medgive.
Karen Ellemann (V), 2008-04-09:
Jeg konkluderer af svaret, at vi i hvert fald dér er enige om, at der er nogle store udfordringer i at få det tilpasset.
Et andet spørgsmål i forbindelse med lovforslaget, som jeg synes ministeren var grundigt inde på, er i forbindelse med udenlandske par, som så vil komme her til landet og indgå ægteskab.
Hvad sker der så i de lande, hvis de kommer fra lande, hvor det ingen retsvirkning har; hvordan skal det håndteres?
Mogens Jensen (S), 2008-04-09:
Altså, nu har vi jo en del områder, hvor den retsstilling, vi har i Danmark, ikke nødvendigvis er den retsstilling, man har i udlandet, men det skal vi jo ikke lade vores retsforhold afgøre efter.
Jeg synes, at det er vigtigere for os, når vi bestemmer, hvordan retslovgivningen skal være i Danmark, at den retter sig mod de borgere, der er i Danmark, og det er det, det her gør, nemlig at det sikrer en ligestilling, uanset hvem vi er som borgere i Danmark, i forbindelse med bl.a. indgåelse af ægteskab.
Tom Behnke (KF), 2008-04-09:
Jeg skal lige forstå hr. Mogens Jensen helt rigtigt, for jeg synes, at hr. Mogens Jensen stod og vævede lidt i det ved det første spørgsmål, der blev stillet af Venstres ordfører.
Altså, vil man fuldstændig fraskrive biologiske forældre retten til deres egne børn, for det er jo det, hr. Mogens Jensen står og siger, eller hørte jeg forkert?
Mogens Jensen (S), 2008-04-09:
Nu tror jeg, at hr. Tom Behnke udmærket er klar over, at når der indgås aftaler, og det gør der jo, om, at f.eks. en lesbisk får et barn med en mand eller en mand fungerer som donor, selv om man jo ikke må det, hviler der jo ofte nogle aftaler om det, der bl.a. kan handle om, at faren ikke ønsker at have adgang til barnet.
Men det kan komme senere, som ordføreren siger, og der siger jeg bare, at det synes jeg vi skal kigge på i den videre behandling af forslaget, nemlig hvordan vi kan sikre den situation, at der så også bliver en mulighed for den biologiske far for at have en eller anden form for samkvem eller adgang til barnet.
Tom Behnke (KF), 2008-04-09:
Det synes jeg var beroligende på den måde, at nu ved vi i hvert fald, hvor Socialdemokratiet står, og Det Konservative Folkeparti er lodret uenig i det.
Hele udgangspunktet bliver altså noget teknik og nogle aftaler, og hvad man i øvrigt har fået forhandlet sig frem til, og det vægtes stærkere end de biologiske forældre.
Jeg synes, at det er fint, at det er blevet slået fast, og nu ved vi, at det er Socialdemokratiets politik.
Det er vi lodret uenige i, men det er godt at få det at vide, fordi så ved vi og befolkningen, at det er der, Socialdemokratiet står.
Det er ubehageligt at skulle konstatere, men det er godt at få det konstateret.
Mogens Jensen (S), 2008-04-09:
Hr. Tom Behnke kan råbe højt i Folketingssalen, men det bliver hans udsagn jo ikke mere rigtigt af.
Jeg står ikke her og siger, at vi på nogen måde vil tilsidesætte de biologiske forældre.
Jeg står her og taler om en situation, hvor man åbenbart i et forhold er enige om at få et barn; to kvinder er blevet enige om, at de gerne vil have et barn, en mand stiller sig til rådighed og har et aftaleforhold med de to kvinder.
Man kan selvfølgelig spørge, om det kan holde, hvis manden på et senere tidspunkt fortryder, at han ikke ønskede at have noget med det barn at gøre.
Det er noget af det, vi kan kigge på i udmøntningen af forslaget.
På den måde ønsker vi altså også at tilgodese, hvis en biologisk far også ønsker at have adgang til sit barn.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2008-04-09:
Fru Marlene Harpsøes partiformand, fru Pia Kjærsgaard, har for nylig udtalt, at i dag går hun faktisk ind for stedbarnsadoption for homoseksuelle, på trods af at Dansk Folkeparti stemte nej tilbage i 1999, dengang vi behandlede det.
Men man må gå ud fra, at med fru Pia Kjærsgaards udtalelser, hvis hun ellers udtalte sig på vegne af hele partiet, accepterer Dansk Folkeparti nu homoseksuelle forældre.
Hvad er forskellen på at kunne acceptere, at homoseksuelle kan stedbarnsadoptere, og at homoseksuelle kvinder i lesbiske, registrerede partnerskaber kan få kunstig befrugtning og blive anerkendt som forældre fra begyndelsen?
Marlene Harpsøe (DF), 2008-04-09:
For det første kender jeg ikke til den konkrete udtalelse, som hr. Simon Emil Ammitzbøll hentyder til, og for at man kan give et fair og rimeligt svar på det, er det jo klart, at man er nødt til at have læst det grundigt, før man kan udtale sig om den slags.
For det andet er det her med stedbarnsadoption selvfølgelig også noget, der har været vendt i Dansk Folkepartis gruppe, og der var man meget enig om, at man vender sig imod den udvikling, som man ser, hvor lesbiske i dag har mulighed for at blive kunstigt befrugtet.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2008-04-09:
Pointen er jo, at når et samfund skal udvikle sig, når det skal have ligestilling, er der selvfølgelig altid nogle, der går foran, og nogle, der er mere fodslæbende.
Men det viser sig så åbenbart, at med 9 års forskydning kan selv Dansk Folkeparti, som var nogle af de mest fodslæbende i 1999, være med.
Det, jeg i virkeligheden inviterer til, er at række hænderne frem.
Denne gang har Dansk Folkeparti chancen for at slå til med det samme og være med til at udforme lovgivningen.
Man anerkender jo homoseksuelle forældre fra Dansk Folkepartis side, når man anerkender stedbarnsadoption.
Jeg kan også afsløre, at homoseksuelle forældre, også lesbiske, jo vil blive ved med at være her.
Hvorfor skabe flere ulykkelige situationer for de familier?
Marlene Harpsøe (DF), 2008-04-09:
I Dansk Folkeparti føler vi os ikke forpligtet til at deltage i det kor, kan man sige, af partier i Folketinget, som går ind for, at lesbiske skal have mulighed for at blive kunstigt befrugtet.
Tværtimod mener vi, at den tilstand skal tilbagerulles.
Og det er også derfor, vi selvfølgelig ikke kan gå ind for det her med, at stedbarnsadoptionen skal ændres.
I forbindelse med det med ligestillingen synes jeg altså, at det er lidt absurd at diskutere det på det her område.
For når det er, at man vælger - hvad hedder det? - at få et barn, uanset hvilken seksuel baggrund man har, jamen så har det jo altså ikke noget med ligestilling at gøre.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2008-04-09:
Ordføreren lægger vægt på, at et barn har krav på en mor og en far.
Så kunne jeg godt tænke mig at spørge: Hvad med de mange kvinder, der får børn, uden at der er kontakt til en far - ud over måske i et enkelt tilfælde eller to?
Er Dansk Folkeparti imod den slags familier, hvor en enlig kvinde vælger at få et barn?
Dansk Folkeparti lægger vægt på, at en familie består af en mand og kvinde, fordi der skal en mand til for at få børn.
Mit andet spørgsmål er, om en familie, hvor man så at sige låner sæden udefra - det er der brug for i den sammenhæng - så heller ikke er en familie i Dansk Folkepartis øjne, idet faren jo så heller ikke er biologisk far, men man har benyttet sig af kunstig befrugtning.
Marlene Harpsøe (DF), 2008-04-09:
Det Radikale Venstre har fremsat det her lovforslag om ægteskab mellem to personer af samme køn.
Hvis dette lovforslag blev virkelighed, ville det være muligt for to personer af samme køn, også kaldet homoseksuelle, at blive viet i den danske folkekirke.
Desuden ville det give en kvinde, der ikke har født et barn i et lesbisk forhold, den officielle betegnelse som medmor.
Homoseksuelle par kan allerede i dag blive registrerede partnere, og de har desuden mulighed for at blive kirkeligt velsignet.
Derfor mener vi også det er forkert, når forslagsstillerne i lovforslagets bemærkninger skriver, at der finder forskelsbehandling sted.
Man skal i denne debat huske på, at det rammer nogle meget etiske forhold, som vi i Dansk Folkeparti mener er vigtige at holde fast på.
For det første, at et ægteskab er et forhold mellem en mand og en kvinde, for det andet, at det udelukkende er forholdet mellem to af forskelligt køn, der gør det muligt at stifte familie ad naturens vej.
Fra naturens hånd er det sådan, at en person ikke kan få børn, medmindre man ønsker at involvere en person af det modsatte køn, og i Dansk Folkeparti stiller vi os derfor undrende over for, at man med lovforslaget ønsker at gøre en person til medmor, selv om hun ikke har født barnet.
Der kan efter Dansk Folkepartis opfattelse kun være én mor, nemlig den kvinde, der har født barnet.
Dansk Folkeparti kan ud fra disse betragtninger ikke støtte lovforslaget.
Der er jo tale om en helt anden debat.
For her er der jo tale om den debat, der omhandler, at barnet fra starten er kommet til verden - hvad hedder det? - med en far og en mor.
I forbindelse med det her med enlige kvinder med børn er det da klart, at der både findes enlige kvinder her i Danmark og enlige mænd her i Danmark, som har et barn af den ene eller den anden grund.
Det kan f.eks. være, fordi den anden part er gået bort, eller at den anden part - hvad hedder det? - har ønsket skilsmisse og helt har frasagt sig barnet; der kan være mange tragiske skæbner derude.
Men samtidig betyder det jo ikke - det synes jeg egentlig er noget pladder at sige - at vi ikke anerkender, at en enlig selvfølgelig skal blive ved med at have den ret til barnet.
Mogens Jensen (S), 2008-04-09:
Om man så skal se på, om der kan tilstilles faren muligheder, hvis faren ønsker det, med hensyn til at have samkvem med og adgang til barnet, så synes jeg selvfølgelig, at man skal se på det.
Karen Ellemann (V), 2008-04-09:
I det tilfælde, hvor en kvinde er gift med en anden kvinde og bliver gravid - ikke ved kunstig insemination, men ved et seksuelt forhold - vil det her lovforslag jo medføre, at medmoren kommer ind og får de rettigheder, den biologiske far rent faktisk har.
Hvad med den biologiske fars rettigheder?
Hvad nu, hvis han lige pludselig er klar over, at han biologisk er far til et barn, hvad sker der så med ham?
Jesper Langballe (DF), 2008-04-09:
Jeg må indrømme, at jeg egentlig godt kunne drømme om at være en flue på væggen i SF's gruppeværelse, for der sker altså mange spændende ting, det er helt sikkert.
Nu holdt ordføreren sådan et nydeligt, principielt foredrag, men dengang vi fremsatte forslaget første gang, fremsatte SF det også med glødende begejstring.
SF's formand er jo gået ud med nogle drabelige ord om, at de kan gå ad helvede til, de der islamister, og at de må følge dansk …
Mogens Jensen (S), 2008-04-09:
Jamen jeg synes ikke ordføreren svarede på mit spørgsmål.
Vi har i dag pålagt folkekirken, at de ikke kan vie homoseksuelle, hvorfor skal den tvang presses ned over folkekirken, hvorfor skal de ikke have frihed til at vælge?
Har det ikke engang været Venstres slogan?
Jeg forstår det ikke, og jeg synes ikke rigtigt, at jeg får noget svar fra ordføreren.
Karen Ellemann (V), 2008-04-09:
Jeg vil understrege det, som jeg tidligere har gjort, og som ministeren i øvrigt også understregede, og som jo også senest har været debatteret for mindre end et år siden: Vi står stadig væk fast på, at så længe der ikke foreligger et ønske fra folkekirken om at ændre på det her forhold, så kommer det ikke til at ske.
Det skal altså være et ønske fra folkekirken; vi går ikke ind og er initiativtagere til at ændre på forhold, som folkekirken ikke ytrer ønske om at ændre på.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2008-04-09:
Jeg vil også blive ved emnet kirkelig vielse.
Man kunne jo stille spørgsmålet: Hvordan skal folkekirken udtrykke et ønske til Folketinget?
Hvorfra skal dette ønske komme - skal det være fra en procentdel af menighedsrådene, af biskopperne, af hvad ved jeg?
Derfor bliver det jo sådan et argument, der bider sig selv i halen, nemlig at når folkekirken ikke udtrykker ønsker, kan vi ikke gøre noget, og når folkekirken ikke kan udtrykke ønsker, kommer vi aldrig til at kunne gøre noget.
Så jeg vil spørge fru Karen Ellemann: Hvordan forestiller man sig, at folkekirken skal kunne udtrykke sine ønsker?
Karen Ellemann (V), 2008-04-09:
Det synes jeg er et rigtig godt spørgsmål.
Jeg ved, at vi har en kirkeminister, som er præstens minister på det område, og for mig at se ville det være den naturlige vej, at et sådant ønske gik til kirkeministeren - med en samlet folkekirke, der står bag et sådant ønske.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2008-04-09:
Man kan jo sige, at et af de væsentlige problemer med hensyn til folkekirken faktisk er, at det kan den ikke.
Det Radikale Venstre har et andet forslag, som handler om en kirkeforfatning.
Det kan vi diskutere en anden dag, men det vil i hvert fald være med til at løse problematikken ved, om folkekirken kan udtrykke nogen som helst former for ønsker.
Jeg må også sige, at jeg lige har læst en bog om I.C. Christensen, en god gammel Venstremand, som jo indførte menighedsråd for 100 år siden også imod brede dele af kirkens ønsker.
Kirken har allerede i dag et ritual, som man bruger, når det gælder registrerede par.
Det kunne man jo i virkeligheden se som et udtryk for, at folkekirken allerede har lavet et ritual.
De mangler sådan set kun den juridiske kompetence, og den kan de kun få et sted fra, og det er fra det her hus.
Så hvorfor ikke give folkekirken den juridiske kompetence, der passer til det ritual, som folkekirken selv har indført?
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2008-04-09:
Jeg skal først lige høre, om jeg forstod ordføreren rigtigt.
Er det rigtigt, at ordføreren for lidt tid siden sagde, at der er en væsentlig forskel på forholdet mellem to af samme køn og på forholdet mellem en mand og en kvinde?
Jeg er i tvivl om, om jeg hørte rigtigt, så hvis det er korrekt, at ordføreren sagde det, vil jeg gerne have det uddybet.
Det var den ene ting.
Den anden ting er, at jeg bliver nødt til at køre videre i det her med folkekirken.
Landsforeningen for Bøsser og Lesbiske, LBL, siger meget klart, at kirken jo faktisk allerede har indført et ritual.
Problemet er, at man fra Folketingets side ikke vil give kirken mulighed for at følge op med en reel ligestilling.
Når mange præster nu allerede har sagt, at de ønsker at ligestille homoog heteroseksuelle, hvorfor kan man så ikke fra regeringens side sige: Vi vil naturligvis også anerkende menneskers ret til at gifte sig, uanset seksualitet?
Det var altså to spørgsmål.
Karen Ellemann (V), 2008-04-09:
Til det første spørgsmål kan jeg kun sige, at fru Johanne Schmidt-Nielsen har hørt forkert.
Jeg synes naturligvis ikke, at der er forskel på mennesker i den henseende.
Med hensyn til det andet spørgsmål medgiver jeg bestemt, at det er en udfordring.
Derfor var det også glædeligt at høre, at der er tænksomme personer i gang med at udtænke en reform på det område, for det er da en udfordring, hvis der er et flertal af folkekirkens præster, som rent faktisk ønsker det her.
Det tror jeg bare ikke er tilfældet på nuværende tidspunkt.
Men jeg mærker da bestemt også, at man rykker sig alle steder.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2008-04-09:
Jeg tror sådan set ikke, man behøver at tænke så meget, for svaret ligger lige for, nemlig at man med argumentationen om frihed, ønsket om at give mest mulig frihed, ikke at blande sig for meget herindefra, vælger at sige: Lad det være op til den enkelte præst og den enkelte menighed, om man ønsker at vie homoseksuelle mennesker.
Som sagt er det jo det, man allerede har gjort i kirken; man har sagt, at i de menigheder, hvor der ønskes at give folk muligheden for at få en eller anden form for religiøst ritual, kan de udføre det ritual.
Hvorfor ikke også give de menigheder og præster mulighed for at få den juridiske del med, uanset om et flertal af præsterne mener det eller ej?
For flertallet er sådan set ikke vigtigt. Det, som er interessant med hensyn til friheden, som ordføreren selv argumenterer for, er jo at sige: Kan vi give den enkelte præst muligheden for at udføre det her ritual, eller ønsker man fra Christiansborgs side at holde præsterne og kirken fra muligheden for at vie homoseksuelle par, som man gør i dag?
Karen Ellemann (V), 2008-04-09:
Tak for det lange spørgsmål.
Jeg kunne godt tænke mig at tage udgangspunkt i noget helt andet i svaret på det, nemlig i det her med, hvad vi lægger i forståelsen af et ægteskab.
For det, vi jo gør med det her lovforslag, er, at vi helt konkret går ind og ophæver det registrerede partnerskab og erstatter det med ægteskab.
Der er det altså bare, jeg igen må fastslå, at vi i Venstre altså stadig væk mener, at der er forskel på ægteskab og på registreret partnerskab, og forskellen er meget, meget enkel, nemlig at et ægteskab indgås af to personer af forskelligt køn - ægteskabet er jo altså en forbindelse mellem en mand og en kvinde - og et registreret partnerskab er forbindelsen mellem to personer af samme køn.
Hvis man mener, at ægteskabet fuldstændig skal ligestilles med registreret partnerskab - hvilket jo er tilfældet her, nemlig at man skal droppe registreret partnerskab - er det den vej, vi skal, og det er noget, vi debatterer her.