runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helle Sjelle (KF), 2006-12-14:
Det er også et godt konservativt standpunkt, at vi nu skal videre i den her sag, for nu skal vi sørge for, at de mennesker, som venter på en behandling, faktisk også får den behandling, som de har krav på.
Nu tror jeg, det er vigtigt at hæfte sig ved, at den behandlingsgaranti, vi taler om her i dag, er en behandlingsgaranti, der er indført under SR-regeringens ledelse, og den har vi selvfølgelig også været med til at støtte.
Men SR-regeringen har altså også i sin tid været med til at støtte den her behandlingsgaranti.
Jeg mener, at man kunne gøre det, som man nu har gjort fra ministerens side.
Man har netop reageret straks, da man opdagede, at der var nogle problemer; det har man gjort, og det er det.
Og så synes jeg, det på nuværende tidspunkt handler om at se fremad.
Det er også derfor, at der er taget de initiativer, søsat de initiativer, der er, både fra ministerens og fra amternes side og i samarbejde med amterne.
Lone Møller (S), 2006-12-14:
Der, hvor jeg tolker ...
Til det sidste: Nej, det gør jeg bestemt ikke.
Jeg er ikke læge, jeg er heller ikke klog på området, som politiker er jeg derfor nødt til at støtte mig til sagkundskaben, og de råd og de vejledninger, vi fik hele vejen rundt, gik på, at det var fuldstændig uforsvarligt at sende dødssyge mennesker ned til Hommelburg, hvor de nogle gange brugte mere tid på at betale end på overhovedet at blive behandlet, inden de vendte hjem i en kiste.
Jeg er til gengæld rigtig, rigtig glad for, at vi i dag er begyndt at udføre alternative behandlinger i Danmark under kontrollerede former.
Men sådan var det ikke i 1980’erne, så jeg fortryder ikke noget.
Jeg mener, at hr. Jørgen Winther fortolker min opfattelse af en behandlingsgaranti helt anderledes end jeg selv.
Det har jo ikke noget at gøre med, at en læge er syg, for så kan man vel finde en anden læge.
Der, hvor jeg ...
Jørgen Winther (V), 2006-12-14:
Det var fremragende ord fra fru Lone Møller, for det vil sige, at fru Lone Møller som Socialdemokratiets sundhedsordfører opfatter en garanti på samme måde, som jeg opfatter den, nemlig at hvis der kun er én kompetent læge, som kan udføre behandlingen, og den læge er syg en måneds tid, kan patienten ikke få behandling.
Det siger al fornuft, for det ville jo være ærgerligt, hvis en stud.med., der aldrig har prøvet at udføre en hjerteoperation før, skulle gøre det.
Sådan skulle det være, hvis der var en garanti, for en garanti er altid en garanti.
Men på sundhedsområdet kan man altså ikke lave garantier på samme måde, som man kan i forbindelse med købeloven osv., og jeg er glad for, at fru Lone Møller giver udtryk for, at der er forståelse for det synspunkt, og også selv har forstået det sådan.
Mit spørgsmål går så på: Fortryder fru Lone Møller i dag, at hun på Socialdemokraternes vegne sagde nej til eksperimentel kræftbehandling tre gange, nemlig i 1999, 2000 og 2001?
Dengang kæmpede og kæmpede jeg for at få Socialdemokratiet til at forstå det, men man sagde nej.
I dag er det en kæmpesucces, og fortryder fru Lone Møller det i dag?
Lone Møller (S), 2006-12-14:
I dag har jeg ingen anden opfattelse af behandlingsgarantien, end jeg havde i 2001.
Men bare så sent som i dag har vi i hvert fald hørt, at der er meget forskellige opfattelser af, hvordan den skal opfattes.
Men for mig er en garanti en garanti, og man behøver jo ikke at være et fjols for at definere en garanti.
Det er klart, at hvis der ikke er nogen til at behandle en dødssyg patient, kan patienten jo ikke blive behandlet; det er da logik.
Men det er jo ikke sådan, at vi har hørt fortolkninger fra Venstres eller andre ordførere i forbindelse med debatten.
Det har været muligt at kanalisere dødssyge kræftpatienter andre steder hen, men det har man ikke gjort, så man har simpelt hen ikke overholdt behandlingsgarantien.
Jørgen Winther (V), 2006-12-14:
Jeg vil gerne spørge, hvordan fru Lone Møller vil definere behandlingsgarantien for kræftpatienter i dag, og om fru Lone Møller kan forklare, hvordan fru Lone Møller forstod behandlingsgarantien i 2001, dengang Arne Rolighed fra Socialdemokratiet indførte behandlingsgarantien?
Det sidste spørgsmål er: Mener fru Lone Møller, der også skal være behandlingsgaranti, hvis det er sådan, at der kun er én læge, der kan udføre en bestemt behandling?
Hvis den læge er syg i en måneds tid, skal det så være en læge, der ikke er kvalificeret til det, som skal udføre behandlingen?
Jeg vil gerne have en meget klar definition fra Socialdemokratiet af behandlingsgaranti for kræftpatienter.
Hvordan opfatter Socialdemokratiet den garanti?
Lone Møller (S), 2006-12-14:
Jeg må sige, at jeg er overrasket over, at hr. Erling Bonnesen har den opfattelse, at Socialdemokratiet skulle have problemer med det.
Jeg har beskæftiget mig med sundhedspolitik i over 30 år, og i alle de år har jeg faktisk forsøgt at få meget mere fokus på opgaveglidning, efteruddannelse og meget blødere grænser i det danske sundhedsvæsen, end vi har i dag, så jeg tror overhovedet ikke, det kan være i den tid, jeg har været sundhedsordfører for Socialdemokratiet, der har været problemer med at være åben.
Der er ingen tvivl om, at en social- og sundhedsassistent sagtens kan være andenmand ved en strålekanon.
Det behøver vi ikke have to sygeplejersker til, på et år til halvandet kan de blive efteruddannet, og der er ikke så stor personalemangel på deres fagområde, som der er hos sygeplejerskerne, så det burde man være gået i gang med for lang, lang tid siden.
Erling Bonnesen (V), 2006-12-14:
Jeg takker for det klare svar, men kan vi også regne med Socialdemokratiets fulde opbakning, når vi måske for alvor virkelig skal begynde at diskutere nogle ændringer og diskutere, hvordan opgaverne skal planlægges?
Historisk set
har Socialdemokratiet måske også været lidt fastlåst, men kan jeg forstå svaret sådan, at man lige præcis er klar til at give fuld opbakning til, at de forskellige faggrænseproblemer skal løses, så vidt det er muligt?
Der skal selvfølgelig altid være læger til stede, men det er måske ikke lægerne, der skal klare alle opgaverne.
Man kan måske godt overlade dem til sygeplejerskerne et sted og til social- og sundhedsassistenterne et andet sted, så der kan blive blødt op.
Der har jo været problemer, og kan vi regne med Socialdemokraternes fulde opbakning til at løse dem?
Lone Møller (S), 2006-12-14:
Det tror jeg aldrig der har manglet opbakning til fra Socialdemokratiets side, men vi synes ikke, denne regering er dygtig nok til at lave det, der hedder opgaveglidning, inden for plejeområdet.
Man er utrolig gammeldags, når det gælder om at bryde grænser ned.
100 dage efter, at regeringen tog over, fik vi Kjeld Møller Pedersens 100-dages-rapport, som sagde, at der rent faktisk ikke vil være de store overenskomstmæssige problemer i at ændre opgavefordelingen i det danske sundhedsvæsen, så det har vi bestemt ingen problemer med.
Erling Bonnesen (V), 2006-12-14:
Ordføreren startede med at sige noget om status, at man skal kigge lidt på, hvordan er det gået, og selvfølgelig bruge det som baggrund for, hvordan man kommer videre.
Her kunne det jo være interessant også at kigge lidt på problematikken med faggrænserne mellem de forskellige personalekategorier, og ville det ikke være en god idé at tage det op og drøfte det med de forskellige faglige organisationer for læger, sygeplejersker og andre personalekategorier?
Man skulle måske overveje at blive lidt mere fleksibel, så man kan få bemandet de forskellige funktioner bedst muligt og på den måde øge produktiviteten.
Jørgen Winther (V), 2006-12-14:
Man bliver ikke optimist af at høre det her.
Behandlingsgarantien har jeg forklaret så godt som overhovedet muligt, men jeg tror, det er uden for pædagogisk rækkevidde at få forklaret det således, at fru Karen Hækkerup kommer til at forstå det.
Angående uddannelse vil jeg sige, at jeg synes, vi har diskuteret i så mange år, om det var hr. Per Kaalund eller det var den daværende undervisningsminister – hr. Bertel Haarder – eller hvem det nu var, der havde ansvaret for det.
Lad os se fremad: Vi har en meraktivitetspulje, nu skal de, der har behov for strålebehandling, have tilbud om behandling i udlandet, og lad os så se at få kræftbehandlingen så god som overhovedet muligt.
Lad os lade være med at gå for meget ned i fortiden.
Karen Hækkerup (S), 2006-12-14:
Jeg fik jo ikke svar på nogen af mine spørgsmål.
Vi får endnu en gang en eller anden svada om fortiden.
Man kunne jo blive ved.
I 1990’erne sagde man, at vi mangler kræftlæger, fordi den nuværende undervisningsminister, som også dengang var undervisningsminister, ikke havde sørget for, at der var uddannet læger.
Der er jo uddannet massevis af læger.
Det har den tidligere socialdemokratiske regering sat i værk, og den her regering har sådan set også været med til, at der bliver uddannet flere læger.
Men Venstre var med til at sylte den uddannelsesplan, der skulle have gjort, at der havde været uddannet nok personale til at betjene de strålekanoner, personale, vi i dag mangler.
Det initiativ blev pillet ud af kræfthandlingsplan II.
Er Venstre i dag ikke ked af, at man pillede det ud, når man kan se, hvad konsekvenserne er, nemlig at patienter ikke får nogen behandling, og at den behandlingsgaranti, som Venstre har givet, har vist sig at være et flop?
Den findes jo ikke mere.
Charlotte Antonsen (V), 2006-12-14:
Jamen vi har altså ikke skåret ned på det forebyggende arbejde, tværtimod.
Den indsats er vi i fuld gang med; for første gang i danmarkshistorien er Arbejdstilsynet nu på vej rundt i alle danske virksomheder for at sikre sig, at arbejdsmiljøet er i orden, så vi har ikke sløjfet noget som helst, og vi har ikke nogen dårlig samvittighed.
Vi gør utrolig meget på arbejdsmiljøområdet, fordi det er vigtigt for det danske samfund, at man har nogle velfungerende, ordentlige arbejdspladser.
Jørgen Winther (V), 2006-12-14:
Jeg vil svare på en lidt anden måde.
Jeg vil sige, at der i dag mangler onkologer, kræftlæger.
Det tager omkring 15 år, fra man er læge, til man er færdig som onkolog.
Tænk, hvis den socialdemokratiske regering i 1990’erne havde sørget for at uddanne nok læger, så ville vi have haft nok onkologer.
Vi kan jo ikke lige knipse med fingrene og så få nok onkologer.
Det tager omkring 15 år at få dem uddannet.
Jeg ved godt, at der blev spurgt om noget lidt andet.
Så vil jeg slutte af med at referere til fru Vibeke Storm Rasmussen, der kritiserer folketingspolitikerne for at fokusere alt for meget på at få placeret et ansvar og få klynget ministeren op i stedet for at sætte sig ned og få løst problemerne.
Lyt dog til fru Vibeke Storm Rasmussen.
Her har hun sagt noget meget fornuftigt.
Helle Sjelle (KF), 2006-12-14:
Fru Lone Møller satte spørgsmålstegn ved, hvad det enkelte menneske, som følger denne debat i fjernsynet, egentlig kan forstå.
Jeg sætter nu ikke spørgsmålstegn ved, hvad borgerne ude foran skærmene kan forstå, for jeg er ret overbevist om, at de godt kan forstå, at fru Lone Møller og resten af Socialdemokratiet ikke har afsat en eneste krone på finansloven til en bedre kræftbehandling.
Charlotte Fischer (RV), 2006-12-14:
Det har vi faktisk ikke på noget som helst tidspunkt sagt.
Men det handler om, at der er sket en dårlig forvaltning, og der er også sket lovbrud på det her område.
Så vil jeg gerne stille den konservative ordfører et spørgsmål.
Når nu der er investeret så meget, kan man jo godt stå her i 2006 og spørge: Er den reelle og konkrete behandlingsgaranti, som man udstedte med regeringsgrundlaget i 2001, så gennemført; har regeringen levet op til den?
Lone Møller (S), 2006-12-14:
Jeg kan bekræfte, at der ikke er afsat midler direkte til kræftbehandling i Socialdemokratiets sundhedsprojekt, men selvfølgelig er der afsat penge til sundhedsområdet, og jeg går også ud fra, at fru Helle Sjelle er klar over, at vi støtter hver eneste krone på finansloven til kræftbehandling.
Det er jo ikke sådan, at Socialdemokratiet mener, at der ikke skal afsættes midler, vi har støttet hvert eneste forslag.
Jeg synes, det er en forkert konklusion, når fru Helle Sjelle siger, at Socialdemokratiet ikke brænder allermest for kræftbehandling.
Vi har faktisk haft stor tiltro til, at denne regering, som har lovet og lovet og har udstedt løfter og garantier, også levede op til dem.
Vi har bl.a. haft en formodning om, at de ting, man lovede at gøre for dødssyge mennesker, ville blive overholdt, men vi har konstateret, at det ikke har været tilfældet.
Det er ikke korrekt, at vi ikke brænder for det, og jeg har overhovedet ikke nogen som helst grund til at synes, at vi skal afskaffe behandlingsgarantien.
Anne Baastrup (SF), 2006-12-14:
Nu var det faktisk mit indtryk, at fru Helle Sjelle også sad i Sundhedsudvalget, således at det er et kollektivt problem i Sundhedsudvalget, at der ikke efter ministerens mening er gjort tilstrækkeligt for at følge op på hele det her forløb, at der ikke er gjort tilstrækkeligt for at følge op på de problemer, der er forbundet med alternativ behandling osv.
Hvad mener fru Helle Sjelle selv at fru Helle Sjelle kunne have gjort, således at vi i Sundhedsudvalget havde fået taget sagen op?
Helle Sjelle (KF), 2006-12-14:
Det er jo noget af et spørgsmål – at jeg skal sætte mig til dommer over, hvad oppositionen har gjort og ikke har gjort i Sundhedsudvalget.
Anne Baastrup (SF), 2006-12-14:
Jeg kan forstå på sundhedsministeren, at han mener, at vi i Sundhedsudvalget ikke har gjort tilstrækkeligt for at følge med, og der fik jeg ikke rigtig noget klart svar fra fru Birthe Skaarup på, hvor hun syntes man havde begået fejl i Sundhedsudvalget.
Så vil jeg lige høre, om fru Helle Sjelle kunne påpege, hvilke fejl der er begået i Sundhedsudvalget?
Lone Møller (S), 2006-12-14:
Jeg tror, jeg har sagt flere gange, at Socialdemokratiet har bakket op om alle tiltag, der har været i forbindelse med kræfthandlingsplanen.
Det var faktisk Socialdemokratiet, der startede med en kræfthandlingsplan, da vi sad i regering, og derfor har vi også løbende bakket op.
Der bliver spurgt, om vi kunne have gjort mere, hvis vi havde haft en fornemmelse af, at det så så grelt ud, som det gjorde, at man ikke opfyldte de ting, som man havde lovmæssige bindinger til at gøre, måske på grund af manglende ressourcer – det er i hvert fald det, vi har hørt fra Sundhedsstyrelsen.
Jeg tror nok, at hvis jeg havde været sundhedsminister, havde jeg sørget for at følge op på og få strammet op på det område.
Gudrun Laub (V), 2006-12-14:
Nu er det her jo ikke et spørgsmål om bud og overbud, men om virkelig at få forbedret kræftbehandlingen.
Jeg vil da gerne lige spørge fru Lone Møller, om hun der fra talerstolen anerkender regeringens store indsats på området.
Og mener hun, at Socialdemokraterne kunne have gjort mere?
For det har vi i hvert fald ikke set i form af forslag til bevillinger.
Lone Møller (S), 2006-12-14:
Jeg tror, jeg har svaret på det flere gange.
Jeg gør det gerne igen.
Fru Gudrun Laub har jo også siddet en del år i det her Folketing og ved, hvordan man skruer en finanslov sammen, og jeg kan sige, at vi ikke har været indbudt til finanslovforhandlinger.
Der var afsat penge i et samarbejde mellem Dansk Folkeparti og regeringen til at iværksætte kræfthandlingsplan II.
Vi havde selvfølgelig en formodning om, at de penge rakte til de initiativer, der var fremlagt, som vi har bakket op om, som vi mente var rigtige, og som vi bestemt ikke havde en fornemmelse af ikke var gode nok.
Så derfor har vi ikke specifikt afsat yderligere penge.
Det er der altså ikke tradition for at man sådan gør, medmindre man vil have den debat, hvor man bliver beskyldt for overbudspolitik.
Gudrun Laub (V), 2006-12-14:
Jeg vil gerne spørge fru Lone Møller, hvorfor Socialdemokraterne ikke har afsat ekstra penge på finanslovforslaget de seneste år til udvidelse af kræftbehandlingen.
Lone Møller (S), 2006-12-14:
Jeg har aldrig udtalt mig om, at de enkelte sygehuse ikke har et ansvar.
Og jeg må sige, at ministeren jo ikke har været særlig interesseret i at opfylde den tilsynspligt.
Der fik jeg et svar, hvor ministeren nærmest mente, at det var spild af hans tid.
Han havde ikke på noget tidspunkt tænkt sig at opfylde sin tilsynspligt eller registrere, om man fra Sundhedsstyrelsens side gik ud og sikrede, at de anbefalinger, som lå ude i amterne, blev fulgt.
Så jeg har faktisk forsøgt at følge op på den her sag.
Preben Rudiengaard (V), 2006-12-14:
Så er vi enige, og så er mit spørgsmål: Der er et sted – og vi kan jo lige så godt sige det, det er Herlev Sygehus – som har haft problemer med en række patienter, hvor man ikke har sendt disse patienter videre til Sundhedsstyrelsens videre visitation og anbefaling om behandling, og hvor Sundhedsstyrelsen så måske ikke med de sager, de har haft, har handlet lige så optimalt, som vi kunne tænke os.
Men når fru Lone Møller definerer behandlingsgarantien på den måde, er vi så i bund og grund ikke enige om, at det er ude i yderleddet, i dette tilfælde Herlev Sygehus og dets afdelinger og de ansvarlige politikere, at man primært har ansvaret for, at det er gået galt?
Lone Møller (S), 2006-12-14:
Som behandlingsgarantien er skruet sammen i dag, er der jo ingen tvivl om, at det er sygehuset, den enkelte afdeling, der i første omgang og måske for den samlede sygehusledelse skal søge at finde andre behandlingsmuligheder.
Kan man ikke klare det, er det Sundhedsstyrelsens opgave.
Og har Sundhedsstyrelsen ingen mulighed for at gå ud og finde dem, har den enkelte efter min mening ret til selv, eventuelt med hjælp fra andre, at se, om der skulle findes et andet behandlingstilbud, som selvfølgelig ligger inden for den faglige kvalitet, som er i orden.
Så det tror jeg ikke vi er uenige om.
Preben Rudiengaard (V), 2006-12-14:
Jeg har med stor interesse hørt fru Lone Møllers bemærkninger om behandlingsgaranti, og jeg vil gerne være sikker på, at jeg ikke har misforstået noget: Er det rigtigt forstået – svaret kan bare være ja eller nej – at når det drejer sig om disse livstruende sygdomme, er behandlingsgarantien en garanti for, at patienten får den og den behandling, og kan vedkommende sygehus ikke udføre den, er sygehuset forpligtet til at sørge for, at der sker noget i det videre forløb?
Er det fru Lone Møllers definition af en behandlingsgaranti?
Lone Møller (S), 2006-12-14:
I dag er faktisk det meget svært at få et helt konkret overblik over, hvordan ventetiderne er skruet sammen.
Hvis vi kigger på de oplysninger, der ligger angående ventetider i Det Nationale Indikatorprojekt, hvor lungecancer indgår, kan vi se, at hverken i 2003, 2004 eller 2005 har man på noget tidspunkt opfyldt forpligtigelserne, og derfor kan vi ikke bruge de ventetider, vi har oplysninger om i dag, til at afgøre, om vi nu kan være helt sikre på, hvordan det ser ud.
Men vi har jo mulighed for at bruge vores sunde fornuft.
Vi læser alle sammen aviser, og vi får garanteret alle sammen rigtig mange henvendelser fra cancerpatienter.
Birthe Skaarup (DF), 2006-12-14:
Så kunne jeg godt tænke mig at hæfte mig lidt ved dødeligheden i Danmark og ventelisterne.
Det er sådan, at der år for år er sket en stigning i antallet af borgere, der får behandling for kræft, og næsten alle sygehuse overholder faktisk behandlingsgarantien på kræftområdet, når der er tale om forundersøgelse, operation og kemoterapi.
Det er faktisk kun inden for stråleområdet, at ventetiden ikke har været overholdt.
Er fru Lone Møller klar over det, så hun ikke bliver ved med at køre frem med den retorik, at der er ventetid på både diagnostik og forundersøgelse og kemoterapi osv. osv.?
Jeg synes, det er vigtigt at få fastlagt, hvad det handler om, her i dag.
Lone Møller (S), 2006-12-14:
Jeg synes, det er rart, jeg synes, det er godt, og jeg synes, det er flot, at vi er kommet så langt med hensyn til at få indført nye behandlingsformer i dette land.
Der er ingen tvivl om, at jeg støtter det, det foregår også under ordnede forhold, og man bliver dygtigere og dygtigere til det.
Det synes jeg bestemt er rigtig godt, så det har jeg ingen problemer med, og jeg støtter det gerne.
Birthe Skaarup (DF), 2006-12-14:
Jeg vil lige tage spørgsmålet om eksperimentel behandling op, for vi var jo nogle stykker, der i hvert fald så lyset, dengang vi hørte om eksperimentel behandling, og det redegjorde jeg faktisk også for i min ordførertale.
Jeg blev lidt beklemt, da fru Lone Møller sagde, at hun støttede sig til sagkundskaben dengang.
Det gjorde vi andre også, men der er altså noget, der hedder evidensbaseret videnskab i Tyskland.
Den havde man ikke indført i Danmark dengang, men det har man faktisk gjort nu, og jeg synes, det er godt for kræftpatienterne.
Det er virkelig flot, det vi laver i Danmark, og lægerne er blevet glade for, at de kan hjælpe patienterne ekstra meget.
De kan forlænge deres levetid, og patienterne kan tage del i mange ting her i samfundet.
Måske dør de på et tidspunkt, men meget af den behandling, man giver, er livsforlængende.
At man som alvorligt syg kan få udredt sin sygdom endnu en gang her i Danmark, er simpelt hen epokegørende og unikt.
Synes fru Lone Møller ikke det?
Og synes fru Lone Møller ikke, at vi skulle have været i gang lidt tidligere, og at den tidligere regering ikke skulle have modsat sig det?
Helle Sjelle (KF), 2006-12-14:
Ja, så kan man jo bare konstatere, at det åbenbart ikke er det område, som Socialdemokratiet og fru Lone Møller brænder allermest for.
Men o.k., nok om det.
Nu har vi drøftet behandlingsgarantien i en uendelighed, og Socialdemokratiet vil gerne sætte spørgsmålstegn ved den.
Men er det således, at fru Lone Møller gerne ser den afskaffet?
Ønsker fru Lone Møller og Socialdemokratiet ikke, at vi har en behandlingsgaranti, som giver muligheden for, at hr. og fru Jensen faktisk kan blive behandlet i rette tid, når de bliver syge?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2006-12-14:
Jamen der er en forskel.
Men jeg bliver jo nødt til at sige, at Det Konservative Folkeparti ikke er af den overbevisning, at det her lovforslag afhjælper noget som helst.
Men det er jo blevet fremsat, fordi vi har fået et pålæg.
Jeg kan sådan set godt forstå hr. Thomas Adelskovs spørgsmål – at han synes, det er mærkeligt, at man differentierer mellem kontanthjælpsmodtagere og starthjælpsmodtagere – men så forstår jeg ikke, at hr. Thomas Adelskov ikke har givet det brede pålæg.
Jeg har sådan set ikke de her problemer, som hr. Thomas Adelskov har, i og med at jeg heller ikke tror, at det her hjælper, men jeg understregede før, at det ikke skadede, og derfor ser jeg ikke nogen fordel i at lave et nyt forslag, som jeg heller ikke tror på.
Jeg ville hellere spørge hr. Thomas Adelskov: Hvordan kan det være, hr. Thomas Adelskov går med til noget, som han i virkeligheden har moralske kvababbelser over på halvvejen?
Thomas Adelskov (S), 2006-12-14:
Vi giver gerne mange flere pålæg og håber, at regeringen så vil følge dem.
Men når jeg spørger, er det jo, fordi jeg forstår, at Det Konservative Folkeparti er sådan et parti, der går ind for, hvad der er ret og rimeligt, og derfor undrer det mig, at Det Konservative Folkeparti ikke kan forstå, at vi måske synes, at det er et problem, at der er den her afgrænsning, altså når der er tale om folk med den samme diagnose, som er lige gamle, men hvor den ene er på kontanthjælp og den anden på starthjælp.
Vi mener i Socialdemokratiet, at hvis man har behov for hjælp – har man f.eks. behov for briller og kan få tilskud til det – er det sådan set lige meget, om man er kvinde eller mand, sort eller hvid, så skal man have ret til det.
Men når det drejer sig om lige nøjagtig det her, tager man altså gruppen af starthjælpsmodtagere ud; så er det ikke lige meget, om en person er psykisk syg på kontanthjælp eller psykisk syg på starthjælp.
: Hvad er forskellen på at være på kontanthjælp og starthjælp – hvis der er nogen?