Jesper Petersen (SF), 2009-01-22:
Danmark og verden er midt i en finansiel krise, der nu breder sig til at være en egentlig økonomisk krise med fyringer og stigende arbejdsløshed til følge.
Den utøjlede liberalisme har spillet fallit, og det at lade den finansielle sektor have for frit spil har ført til et kollaps, der har store konsekvenser for almindelige mennesker og samfund over hele verden.
Borgerlige regeringer, som der desværre stadig er for mange af i verden, har igen og igen måttet erkende, at markedet må styres, og at banker i større eller mindre grad har skullet nationaliseres eller reddes.
Selv den nu afgåede George Bush fik nærmest sovjetiske tendenser mod slutningen af sin embedsperiode.
Ultraliberalisternes idé om et ukontrolleret marked har slået fejl.
Den pludselige finansielle omvæltning har fået det frem i lyset, at der er blevet lånt penge ud til alt for usikre projekter, og at bankerne har langt flere penge ude at svømme i forhold til deres indestående, end hvad der har været sædvanligt.
Vi har været klar til at vise beslutsomhed og handlekraft, sætte vores mandater i arbejde og tage medansvar for at håndtere krisen, som vi også gerne ville i forbindelse med loven om finansiel stabilitet i efteråret, men hvor forligskredsen desværre blev holdt mere snæver.
Kreditpakken er ikke lavet for bankerne skyld, tværtimod bærer de en del af ansvaret for krisen.
Pakken er lavet for at begrænse den økonomiske tilbagegang og lægge sporene ud til ny vækst og dermed fastholde arbejdspladser i Danmark.
Der er tale om en helt nødvendig pakke i en økonomisk svær situation.
Den er ikke tilstrækkelig, der skal mere til offentlige investeringer - men det her er noget af det arbejde, der skal gøres.
Hvis bankerne ikke har kapital nok, bliver de for forsigtige i forhold til at låne ud.
Lidt forsigtighed er naturligt og rigtigt, når konjunkturerne vender, men det må ikke være manglende kapital, der udløser et låneafslag til et fornuftigt projekt.
Nu er vi noget af vejen.
Bankpakken skal give mulighed for fortsatte eller nye kreditter til gode projekter, der giver arbejdspladser, vækst og skatteindtægter.
Men hvis ikke der er noget at bestille for virksomhederne, er der jo ikke noget at låne penge ud til.
Derfor er næste skridt i at afværge den finansielle krises skadelige konsekvenser at sætte ind med offentlige investeringer i skoler, plejehjem, infrastruktur og energirenoveringer.
Det vil virke langt bedre end de ufinansierede skattelettelser, som også er fremme i debatten, og vi burde have taget fat på det arbejde allerede med pakken her.
Nu tager vi skridtet, og så må vi videre med de offentlige investeringer efterfølgende.
Det er kreditpakken, vi står med.
Den gør det muligt for banker og realkreditinstitutter at låne op til 100 mia. kr. mod en fornuftig rente til staten.
Den rente, bankerne skal betale til staten, er individuelt fastlagt, men vil i gennemsnit være på 10 pct.
Kreditpakken kan derfor i sidste ende vise sig at være en god forretning for staten.
SF har været med til at få en særlig kredit til eksportvirksomheder ind i ordningen.
Der indgår en øget regulering, en styrkelse af Finanstilsynet og Forbrugerombudsmandens muligheder samt en stramning af kravene til bankerne i pakken.
Men selvfølgelig ville pakken have set anderledes ud, hvis der havde været 90 mandater bag SF's ønske til pakken, som også den socialdemokratiske ordfører nævnte.
Vi havde gerne set, at staten havde købt aktier i bankerne og på den måde fået styrket indflydelse via udpegede repræsentanter.
Vi havde gerne set yderligere krav til bankerne, bl.a. i forhold til krav til bestyrelserne, krav om henlæggelser fra bankens side, så bankerne indbetalte et beløb til at styrke dem imod dårligere tider i fremtiden, og en spredning af deres risici, så det ikke kun er det enkelte lån, men også sammensætningen af udlån, der bliver set på.
Flere af de her krav kunne have været endnu skrappere, og de kunne have været gjort permanente.
SF havde også gerne set, at banker, der på den måde er understøttet af adgangen til statslig forpligtelse, forpligter sig til ikke at donere penge til politiske partier, så der ikke kan sås tvivl om bankernes politiske uafhængighed i de her sager.
De krav var der desværre ikke politisk opbakning til, men det gør ikke kreditpakken mindre nødvendig.
Dermed er staten og skatteborgerne ikke med til at betale de urimelig høje lønninger - de går alene fra bankens overskud.
Der er blevet aftalt et forbud mod aktieoptioner, og der er blevet strammet op over for salg af bankens egne aktier til kunderne.
Næste skridt må være en aftale om en vækstpakke, som altså gerne skulle have været der allerede nu, så virksomhederne får noget at lave og fyringerne standser.
Det er samme strategi, jeg har hørt Socialdemokraterne anbefale, og som også ligger i dele af Enhedslistens beslutningsforslag, som vel mere er en markering end en aktuel politisk mulighed.
Det er helt i orden, men SF har valgt at forholde sig til de politiske og økonomiske realiteter og sætte vores mandater i arbejde for at få det bedst mulige resultat med kreditpakken.
Først og fremmest skal vi nu hurtigst muligt have øget de offentlige investeringer.
Vi skal give kommunerne lov til at gå i gang med de mange projekter, de har liggende, og som de mange steder gerne vil føre ud i livet, men som de ikke kan på grund af anlægsloftet.
Vi skal have sat gang i renoveringen af skoler og ældreboliger og almennyttigt byggeri, sygehuse, infrastruktur og alt det offentlige byggeri, der trænger til at blive opdateret til moderne energistandarder, hvor varmen og energien i dag fiser ud mellem sprækkerne.
Det vil være en gevinst for beskæftigelsen, den økonomiske vækst og miljøet - projekter, der alligevel skal laves på et eller anden tidspunkt, som er blevet skubbet foran os, og som er afgørende for vores fremtid, fordi de vil være med til at gøre os uafhængige af fossile brændstoffer og udemokratiske regimers leverancer af olie og gas.
Nu har vi chancen for at sætte tryk på den udvikling til gavn for miljøet, Danmarks sikkerhed og dansk økonomi og vores fremtidige eksport.
Vi mener godt, at det offentlige forbrug generelt kan øges, f.eks. også til at sikre efteruddannelse og omskoling af de mange, der bliver fyret nu, og til at genindføre hjemmeserviceordningen, skolepraktikken m.m.
Det er investeringer, vi skulle have foretaget uanset hvad, men hvor det altså også er rigtigt og nødvendigt at lave en kreditpakke, for at samfundet ikke går yderligere i stå.
Så SF kan altså ikke støtte beslutningsforslag nr. B 85, men vil stemme for de to lovforslag om den nødvendige kreditpakke.