Mette Bock (LA), 2011-11-16:
Der er nogle, der mener, at Peter Brixtofte er en farlig mand, der er nogle, der mener, at Anders Fogh Rasmussen er en farlig mand, og der er nogle, der mener, at erhvervs- og vækstministeren er en farlig mand.
Det skal ikke benægtes, at der findes farlige mænd overalt, ikke mindst i politik, nogle af dem er måske til stede i denne sal i dette øjeblik.
Det skal heller ikke benægtes, at både Peter Brixtofte, Anders Fogh Rasmussen og erhvervs- og vækstministeren har begået handlinger, som kan anfægtes politisk, juridisk eller moralsk.
Men når samfundet og Folketinget skal forholde sig til disse potentielt eller reelt farlige mænd, skal der være proportionalitet i anvendelsen af virkemidler.
Det, vi i dag med sikkerhed kan sige, er, at enhver ved, at erhvervs- og vækstministeren igennem det meste af sit liv har været kommunist.
Enhver ved, at erhvervs- og vækstministeren har været formand for de danske kommunister helt frem til det sovjetiske regimes fald, og enhver ved, at de danske kommunister modtog penge fra de kommunistiske kammerater i Øst.
Det vil enhver, der har fulgt med i samfundsdebatten eller bare læst Alexander Solsjenitsyns »Gulag Øhavet«, vide.
Vi ved også, at erhvervs- og vækstministeren i 1987, da han blev formand for DKP, udmærket vidste, at de østeuropæiske regimer enten ved egen kraft eller ved Sovjetunionens mellemkomst slog hårdt ned på demonstranters krav om demokratisering og almindelige borgerlige rettigheder.
Regimets forbrydelser trækker historiske tråde langt tilbage, men også i vores tid fortsatte forbrydelserne.
Lad mig henlede opmærksomheden på opstanden i Ungarn i 1956, der brutalt blev nedkæmpet, og på det forhold, at Alexander Dubček i 1968 måtte opgive at give kommunismen et såkaldt menneskeligt ansigt i forbindelse med fløjsrevolutionen i Tjekkoslovakiet.
Vi ved også, at erhvervs- og vækstministeren og alle andre vidste, at der i 1980'ernes Polen blev indført undtagelsestilstand, og at det kommunistiske regime med 70.000 soldater, 30.000 funktionærer fra militsen, 1.750 tanks, 1.900 pansrede køretøjer, 9.000 lastbiler og andre vogne samt flere eskadrer af helikoptere og transportfly forsøgte at nedkæmpe Solidarność' stigende popularitet i befolkningen.
Vi ved også, at det, da erhvervs- og vækstministeren i 1989 i Østberlin hyldede DDR på 40-års-dagen, var helt almindelig kendt, at den østtyske stat rådede over et af verdens største netværk af stikkere og overvågningsagenter, og at det, der blev kaldt for Republikflucht, blev straffet med 1-5 års barskt fængselsophold, hvis man da var så heldig at overleve de østtyske grænsevagters rifler.
Det vidste vælgerne før valget, og trods dette har de valgt erhvervs- og vækstministeren ind i Folketinget ved flere på hinanden følgende valg.
Partilederne i Det Radikale Venstre, i Socialdemokratiet og i SF vidste også rigtig meget om erhvervs- og vækstministerens fortid og om kommunismens forbrydelser, da den nye regering blev dannet, og alligevel er hr. Ole Sohn nu blevet Danmarks erhvervs- og vækstminister.
Det kan man undre sig såre over, og man kan tilmed være forarget, men vælgerne og landets regeringstop har truffet deres valg med åbne øjne og inden for gældende lovgivning.
Det tager vi til efterretning i Liberal Alliance, selv om ingen kan være større kritikere af den nuværende regering og ikke mindst hr. Ole Sohn på posten som erhvervs- og vækstminister, end vi er i vores parti.
Vi skal glæde os over, at vi har mulighed for, at der stilles forespørgsler som denne, men i Liberal Alliance kan vi ikke anbefale, at der nedsættes undersøgelseskommissioner, som jeg nu mærker der lægges op til.
I Folketinget skal vi holde skarpt øje med, hvilke ulykker den nye regering og ikke mindst den nye erhvervs- og vækstminister kan finde på at forårsage i tiden frem mod et nyt valg, og det er sådan, det skal være.