Pelle Dragsted (EL), 2016-03-17:
Tak, jeg sad også på den forkerte plads.
Når jeg tager ordet som privatist, er det, fordi jeg synes, der i den her debat bliver kastet rundt med tal og eksempler, som jeg mener er dybt vildledende for befolkningen.
Når man hører mange af højrefløjens ordførere, får man det indtryk, at kontanthjælpsmodtagere lever et liv i økonomisk luksus, og at der for arbejdsløse danskere stort set ikke er nogen gevinst ved at tage et arbejde.
Tallene, som suser gennem luften – og som desværre gengives ret ukritisk i medierne – er ligesom mange af de tal, der kommer fra den her regering, meget kreative og meget fantasifulde i deres beregningsmetoder.
Når vi f.eks. hører om de beløb, som kontanthjælpsmodtagerne får udbetalt, så nævnes det ikke, at der også indgår en boligsikring, som jo er knyttet til den husleje, man har, og det nævnes ikke, at det også omfatter de børnepenge, som lønmodtagere også får.
Man efterlader det indtryk hos befolkningen, at det her beløb på 17.000 kr. kan de gå hjem og sammenligne med deres lønseddel, og det er jo decideret forkert og vildledende.
For der er jo tale om en kontanthjælp, der er langt lavere, og nogle ydelser, som andre mennesker også har ret til, også blandt de lavtlønnede danskere.
Så får vi de her tal, som er før husleje.
Men det interessante er vel, hvad familierne har til rådighed, efter at de almindelige faste udgifter er betalt.
Lad os tage tallet på 17.400 kr. og se på, hvad en lejebolig til en enlig mor med to børn koster.
Ja, det er i hvert fald ikke under 7.000-8.000 kr., og herefter følger udgifter til el, vand, varme, forsikring, licens og alle de andre faste udgifter, vi har.
Hvad har den enlige mor så tilbage bagefter?
Ja, hun har måske et sted mellem 6.000 og 8.000 kr. tilbage, som skal dække udgifter til mad, vintertøj til ungerne, som skal dække regningen til fodboldklubben, som skal betale for fødselsdage, helligdage, jul og alle de andre ting, som er vigtige for at have et rimeligt liv.
Jeg synes, det ville være en god øvelse, hvis nogle af de vellønnede medlemmer af det her Ting selv prøvede at tænke over, om de ville kunne klare månedens udgifter med de penge.
Så siger man også, at det ikke kan betale sig at arbejde, og man kommer med eksempler på, at det kun er 600 kr. for en enlig forsørger, og her har ministeriet igen lavet et kreativt regnestykke, der viser, at forskellen er så lille, men for at nå frem til det resultat, sammenligninger man med en løn på 17.700 kr.
Når vi så spørger ministeren, hvor mange danskere der egentlig har sådan en løn, får vi at vide, at det er ganske få tusinde danskere, og det er jo, fordi den løn, man reelt får, selv om der er tale om en overenskomst, ikke bare er mindstelønnen, men den også omfatter den sjette ferieuge og forskellige tillæg.
Faktum er, at det for det store flertal af danskerne godt kan betale sig at arbejde, men man sammenligner en lillebitte gruppe, nemlig de 14.000, som tjener under 1.000 kr. på et arbejde, og af dem er det store flertal i arbejde.
Men det er alligevel den her lille gruppe, man bruger til at argumentere for, at der er et generelt problem, og for at jagte den lille gruppe gør man nu 30.000 arbejdsløse fattigere.
Når vi nu taler om incitamenterne, glemmer højrefløjen også at fortælle om alle de andre fordele, der er ved at gå fra kontanthjælp til arbejde.
Som lønmodtager må du spare op, som kontanthjælpsmodtager må du ikke eje over 10.000 kr., som lønmodtager må du eje et sommerhus, et kolonihavehus eller en bil, men det skal du jo sælge, lige så snart du kommer på kontanthjælp.
Og som lønmodtager sparer du op til pension og feriepenge, og du optjener dagpengeret.
Hvor blev de oplysninger af?
Det spørger jeg højrefløjen om.
Det er også dybt vildledende, når højrefløjen taler om passiv forsørgelse, det er, som om de har glemt, at de selv har indført et krav om det såkaldte nyttejob – eller udnyttejob, som egentlig er den rigtige betegnelse.
For et nyttejob betyder, at du arbejder 37 timer om ugen for din kontanthjælp; her i København bliver man sat til at plukke pileurt ude på Amager Fælled.
Så i virkelighedens Danmark står valget jo ikke mellem et arbejde og så et luksusliv hjemme på sofaen, men det står imellem et rigtigt arbejde med en rigtig løn, med dagpengeret, med pension, med ferie på den ene side og et underbetalt udnyttejob på den anden side.
Det er virkeligheden.
Mange på højrefløjen ville have godt af selv at prøve bare et par måneder på kontanthjælp.
For så tror jeg, at det ville se anderledes ud, hvad angår virkelighedsfornemmelsen og arrogancen herinde i det her Folketing.