Laura Lindahl (LA), 2016-01-19:
Liberal Alliance kan nemt tiltræde ministerens redegørelse.
Det er ikke en tilkendegivelse af, at alt, hvad man kan komme i tanker om inden for forskningsverdenen, står til karakteren 12, men gennemsnittet er mere end rigeligt til at bestå.
Først lidt ros.
Selve det danske forskningssystem er robust og gennemtænkt.
Fra den reneste grundforskning til den velfungerende prototype er der programmer, som sikrer en glidende overgang.
Fra det spirende talent til den erfarne forskningsleder med et kæmpe hold omkring sig er der ligeledes en overskuelig vej.
Det er meget positivt.
Det er også positivt, at 67 pct. af forskningsmidlerne uddeles som basismidler.
Vi havde gerne set, at basisbevillingerne var endnu større, men godt og vel to tredjedele er bestemt godkendt.
Alligevel melder der sig her et spørgsmål, som vi gerne vil høre ministeren reflektere lidt over.
I den amerikanske universitetsverden havde man for en del år siden en diskussion af den kritiske forskning over for den administrative forskning.
Først lidt om den kritiske.
At være den frie og kritiske tankes sikre base er selve universiteternes væsen.
Det er denne beskyttelse af tankefriheden, der historisk har gjort de europæiske universiteter til noget særligt, og som har ført til, at alle fremgangsrige egne af verden i tidens løb har anvendt den europæiske model som grundlag til at udvikle sin egen.
Den kritiske forskning er nødvendigvis og altid
revolutionær.
Kan det nu også passe, hvad de største og de mest velrenommerede inden for ens eget fag siger?
Kritisk forskning fører ofte til bitre uoverensstemmelser mellem den gamle og den nye tænkning, men det er sådanne bitre uoverensstemmelser, som i det lange løb driver erkendelsen videre.
Så lidt om den administrative forskning.
At være et udvidet instrument til produktudvikling var, hvad forligskredsen bag den gældende universitetslov i høj grad ønskede at universiteterne skulle være.
Det ser man også tydeligt af ministerens redegørelse.
Men er det kritisk forskning at lave en lidt bedre version af noget, der allerede findes, eller er det ikke snarere det, man i den amerikanske universitetsverden kaldte administrativ forskning, dvs. forskning, hvor man præcis ved, hvor man ønsker at ende, men blot endnu ikke kender vejen.
Derfor er et af de spørgsmål, vi stiller i dag: Hvordan mener ministeren at den kritiske og rebelske forskning, der kuldkaster eksisterende verdensbilleder, har det?
Så lidt ris.
Det var beklageligt, men nødvendigt, at man i finansloven for 2016 måtte spare 1,4 mia. kr. på forskning.
Ganske vist overholder Danmark stadig væk Barcelonamålsætningen om at afsætte 1 pct. af BNP til forskning, men selvfølgelig sender en 7-procentsbesparelse chokbølger gennem universitetsverdenen, fordi en så stor del af budgetterne er bundet i faste omkostninger.
Imidlertid har det jo vist sig, at forskningsbesparelserne indirekte rammer andre aktiviteter rigtig hårdt, og hvorfor gør de det?
Det gør de, fordi universiteterne i årevis har opkrævet en slags skat på 44 pct. af alle de forskningsbevillinger, som man modtager fra staten.
Uden denne såkaldte skat, som universiteterne altså kalder overhead, kan de øvrige aktiviteter slet ikke hænge sammen, og derfor rammer det universiteterne hårdere, når beskatningsgrundlaget skrumper ind.
Fra politisk side eller i hvert fald fra Liberal Alliances side er det problematiske ved hele det her system, at der mangler transparens.
Der tilfalder faktisk kun forskeren 560.000 kr. ud af 1 mio. kr.
Resten, som er langt mere, end hvad administrationen af det konkrete forskningsprojekt kan koste, sendes rundt i systemet og bruges til alt muligt andet end forskning.
Så spørgsmålet lyder: Finder ministeren det her såkaldte skattesystem rimeligt og retfærdigt, og hvad vil ministeren egentlig gøre for at fremme transparensen i de her sager? En anden ting, som vi er nødt til at spørge kritisk ind til, er landdistriktsvækstpilotordningen, et udtryk, der bl.a. omtales på side 3 i redegørelsen.
Henrik Dahl ville sige, at det er en god tommelfingerregel, at hvis et sammensat navneord består af mere end fire elementer, er der noget galt.
Og her er vi altså oppe på fem.
Det gør de private virksomheder.
Så hvor stram er kontrollen med, at de her landdistriktsvækstpilotordninger og innovationssamarbejder og rådgivningsnetværk og kontaktpunkter for vækstiværksættere og vækstvirksomheder nogen sinde bliver til andet og mere end møder og powerpointpræsentationer?
Finder der troværdige og kritiske evalueringer sted af de her aktiviteter, som allerede på grund af deres terminologi rejser en mistanke om, at der i realiteten skabes mere vækst i konsulentsektoren, end der reelt gør i det egentlige erhvervsliv?
Eller måles der på knap så relevante ting som f.eks. antallet af afholdte møder og seminarer eller folks subjektive oplevelser af aktiviteterne?
Så til sidst lidt ros igen, for man skal altid slutte af positivt.
Nogle elementer står til en høj karakter og andre til en lavere.
Men alt i alt kommer vi bestemt over grænsen mellem bestået og ikke bestået, og derfor er den samlede redegørelse bestemt godkendt fra Liberal Alliances side.