Karin Nødgaard (DF), 2008-11-27:
Først og fremmest vil jeg da gerne sige tak for debatten i dag og også for de bemærkninger, der er kommet.
Da det kom frem, at havfruen skulle udlånes og fjernes fra sin vante plads på Langelinie,
troede jeg faktisk, at det var en aprilsnar.
Hvem kunne dog finde på at fjerne figuren fra den plads, som hun så smukt har indtaget siden 1913, og som har været til glæde og gavn for rigtig mange både danske og udenlandske turister?
Der findes vel ikke den turistbrochure om København eller for den sags skyld om Danmark, hvor der ikke har været et billede af eller en tekst om Den Lille Havfrue, og jeg har altså svært ved at forestille mig den skuffelse, der vil opstå hos de mange, der valfarter til stedet for at se og fotografere figuren, når de lige pludselig opdager, at der er en tom sten, og at der slet ikke er noget at forevige.
Havde det været en del af en samling, kunne man selvfølgelig kigge på et udlån med andre øjne.
Det ville ikke udløse den samme frustration, og jeg vil gerne slå fast, som jeg også har gjort tidligere over for nogle af dem, jeg har stillet spørgsmål til, at Dansk Folkeparti absolut ikke har noget imod at låne eller udlåne kunst, også over landegrænser.
Men jeg mener helt klart, at der er meget stor forskel på at udlåne én skulptur, måske fra en større samling på Glyptoteket, eller et par Skagensmalerier fra en større samling på Skagens Museum, og at udlåne en enkeltstående kunstgenstand, som Den Lille Havfrue må siges at være.
Der tales om en erstatning på stedet og om, at man vil sørge for noget andet til turisterne, og det lyder også meget tillokkende.
Men det er jo ikke et spørgsmål om at erstatte hende, for det er jo hende, som turister og andre besøgende gerne vil se.
Dansk Folkeparti bakker hundrede procent op om, at der skal være en Expoudstilling.
Det er en god ting, at verdens lande kan lave et udstillingsvindue, så nationerne kan få øjnene op for andre landes fortræffeligheder og måske også lokke dem til.
Her mener vi dog, at det ikke behøver at være modellen fra Langelinie, der udstilles i Shanghai.
Andet kan sagtens leve op til intentionerne hos idémændene bag den danske pavillon.
Det er ikke ukendt, at kunstneren bag havfruen, Edvard Eriksen, har lavet adskillige udgaver af figuren, og det ville da være oplagt at låne en af disse og udstille den.
Der findes jo allerede nogle eksemplarer af havfruen i Asien, og det er måske ikke sikkert, at de folk, der står bag udstillingen, er opmærksomme på det.
Men der er altså faktisk ikke noget nyt i at bringe havfruen til Asien.
I yachtklubben i Hongkong findes der et eksemplar, og som jeg tidligere har nævnt i dagens debat, er der også i den kinesiske by Yantai, hvor det første danske konsulat i Kina blev oprettet, en meget, meget smuk udgave.
Den kunne man selvfølgelig låne, og så skulle den selvfølgelig også ud på en noget kortere rejse end den københavnske model.
Der er noget andet, der er nok så vigtigt i forhold til udlån, og som jeg måske ikke synes så mange egentlig har beskæftiget sig med i deres iver for at promovere Danmark via havfruen.
Det er selvfølgelig hensynet til de erhvervsdrivende i området på og ved Langelinie.
Har man overhovedet overvejet en kompensation til de mennesker, som får deres indkomst ved salg af souvenirs m.v. i løbet af turistsæsonen, eller til de restauranter, som vil få færre gæster, i og med at det store tilløbsstykke ikke vil være at finde på stedet?
Og hvad med Havnerundfarten, som valfarter til stedet på Langelinie med turister i bådene - turister, som ikke længere vil kunne fotografere Den Lille Havfrue?
Skal bådejerne, inden billetten købes, reklamere med, at det desværre ikke er muligt at se andet end en sten uden det store trækplaster?
Det er vel egentlig ikke den bedste reklame.
Wonderful Copenhagen synes tilsyneladende at bakke et udlån op, men de er jo også den store i dette spil.
Jeg mener, at vi også må og skal lytte til de små, som jo er de lokale erhvervsdrivende, og det drejer sig jo som sagt også om, at det er et halvt år i højsæsonen i 2010.
Man skal selvfølgelig være varsom med at lægge alt for meget i målinger i diverse aviser, og det ved vi politikere jo nok bedre end så mange andre.
Men jeg vil alligevel sige, at der har været mange reaktioner fra borgerne vedrørende udlån af havfruen.
De er selvfølgelig kommet i kølvandet på, at man har offentliggjort forslaget om udlån til Expoudstillingen.
I en avisundersøgelse viste det sig, at 83 pct. af 6.700 adspurgte var meget imod et udlån, i tv-interviews sagde samtlige adspurgte nej til et udlån, og efter at sagen kom frem, har jeg jo modtaget rigtig mange mails og telefonopringninger fra borgere, som udtrykker alt lige fra bekymring til voldsom vrede over, at man kan overveje noget sådant.
Jeg er ikke i tvivl om, at der er nogle - det har vi jo også hørt i dag - som tænker: Hvordan kan vi dog debattere det her i Folketinget?
Men for Dansk Folkeparti er der altså noget principielt i, at vi bør diskutere, om det virkelig kan være rigtigt, at vi udlåner noget, der må betegnes som et nationalt klenodie, og så i så lang tid.
Har vi ikke en forpligtelse til at leve op til det, vi lover i brochurer, og er det ikke vigtigt, at vi trods alt siger, at der er ting eller genstande, som vi ikke - bare for at tilfredsstille forretningsfolk i deres forsøg på indtjening og opmærksomhed - kan tillade at udlåne?
Hvordan tror man det ville blive modtaget i andre lande, hvis deres nationale klenodier skulle udlånes et halvt år?
Tænk f.eks. på Manneken Pis i Bruxelles.
Den er nem at fjerne, men mon der ikke også ville blive sagt nej her?
Kunstneren Edvard Eriksen lever ikke mere og kan derfor selvfølgelig ikke udtale sig om projektet; han kan jo allerhøjst vende sig et bestemt sted.
Men arvingerne har været på banen i den debat, der nu har foregået i et par måneder, og de var da også noget skeptiske ved, at man kunne overveje at udlåne deres forfaders kunstværk.
Jeg vil sige, at der jo er mange ting, vi skal have frem i dag, og på sin vis synes jeg egentlig, at der er mange flere aspekter end dem, der har været fremme i debatten, der skal inddrages, og som man måske skulle forholde sig lidt nøjere til.
Men med hensyn til de kommentarer, der er kommet, vil jeg selvfølgelig gerne sige, at der har været mange gode kommentarer, men der har også været nogle, hvor jeg tænkte, at man vist egentlig ikke har tænkt tankerne helt til ende.
Jeg vil sige, at når Socialdemokraternes ordfører begynder at snakke om snæver national populisme, synes jeg, det er upassende i forhold til den debat, vi har ønsket at tage i dag, om man skal udlåne nationale klenodier.
Jeg synes, at det her netop ikke drejer sig om nationalromantik, det drejer sig om at ville forholde sig til noget, som det også fremover kan være væsentligt at vi har forholdt os til og taget stilling til.
Når SF's ordfører snakker om forholdene i Kina, ved vi jo af erfaring her i Folketinget, at det er en debat i sig selv.
Den har vi taget, og den tager vi gerne igen, især med hensyn til menneskerettigheder osv.
Jeg synes selvfølgelig, at de seneste ordførere, der kom herop og udtrykte en modvilje imod, at vi overhovedet skal debattere det her, har taget fejl.
Jeg respekterer selvfølgelig, at man siger sådan, men hvis vi hver især, hver gang vi går på talerstolen, skulle anføre, om vi synes, det er et godt eller et skidt forslag, der bliver debatteret, tror jeg, at debatterne ville trække noget længere ud.
Men ellers vil jeg afslutningsvis sige, at jeg har været glad for, at vi har taget debatten.
Jeg synes faktisk, det har været godt at få luftet nogle tanker; det var jo det, H.C. Andersen også gjorde i sin tid, da han skrev en masse ting ned.
Jeg synes måske, det er lidt bemærkelsesværdigt, at når man nu har fået så mange reaktioner fra borgerne på alle mulige måder, er det i hvert fald ikke borgernes mening, der er blevet udtrykt i det, der er blevet sagt her i Folketinget i dag.
Hans Christian Andersen sagde jo meget typisk »at rejse er at leve«.
Det er også rigtigt, men i denne forbindelse vil jeg nok sige, at ude er godt, men hjemme bedst.