Mogens Jensen (S), 2009-03-25:
Kulturministeren siger jo selv i sin fremsættelse af lovforslaget her, at der er tale om absolut mindre justeringer af lov om Kunstrådet og lov om Statens Kunstfond.
Som den tidligere ordfører var inde på, var vi enige om, at Kunstrådet sammen med Statens Kunstfond nu skal arrangere et bredt kulturpolitisk seminar - en slags kunsten og kulturens Sorømøde eller Herningmøde, som nogle af os jo har valgt at kalde det - der giver mulighed for, at kunstnere, kulturinstitutioner og -organisationer, udvalg, råd og kulturpolitikere kan mødes til en årlig dialog om kulturpolitik og kunstens rolle i samfundet - fint.
Vi var også enige om at afskaffe karensreglerne, for så vidt angår Kunstrådets og Statens Kunstfonds repræsentantskaber, ligesom vi var enige om at bevare det internationale billedkunstudvalg, som ellers var foreslået nedlagt, dog sådan at der nu er en fælles formand for dette udvalg og fagudvalget for billedkunst.
Endelig var vi enige om at ændre rådets navn til Statens Kunstråd - alt sammen meget fint.
Jeg synes dog, der er grund til at sige her i dag, at vi Socialdemokrater og også andre partier havde ønsket en langt mere ambitiøs aftale på kunsten og kunstnernes vegne.
Det er en stor skuffelse, at hverken aftalen eller lovforslaget kunne ledsages af et økonomisk løft i form af frie midler til kunstrådet og fagudvalgene, som i den grad mangler ressourcer til stor skade for de mange kunstnere, kulturinstitutioner og kulturprojekter og ikke mindst vækstlag, som er under økonomisk pres i øjeblikket og er meget, meget afhængige af kunstrådets bevillinger.
Det gælder rytmiske spillesteder, musikensembler, teatre og udstillingssteder, som alle har kunnet læse om i medierne de seneste mange måneder, ligesom vi også har haft mange i deputation i Folketingets Kulturudvalg.
Men det ville ministeren ikke.
I stedet indgik ministeren en snæver finanslovaftale med Dansk Folkeparti, som ikke giver én eneste ekstra krone til kunstrådets virksomhed, og det er beklageligt.
Socialdemokraterne havde også gerne set, at fagudvalgenes autonomi var blevet styrket med lovforslaget, at der var blevet etableret et tværgående fagudvalg til tværgående projekter, og at der var blevet sikret en mere formel opdeling at Kunststyrelsens sekretariat, så der havde været mere armslængde i betjeningen af kunstrådet og af ministeren.
Der er alvorlige problemer for bl.a. skuespillere og musikere med reelt at kunne stå til rådighed for det kunstneriske arbejdsmarked, da de i stedet bliver pålagt andet arbejde uden for deres fag, og bl.a. rådighedsreglerne administreres uden hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende for disse grupper.
Vi har jo set masser af vanvittige eksempler på, at f.eks. succesrige skuespillere kommer til at arbejde helt uden for deres eget fag, selv om de på sigt reelt har et skuespiljob i ordrebogen.
Derfor ønskede vi fra Socialdemokraternes side, at vi i forhandlingerne skulle bede kulturministeren og beskæftigelsesministeren om at nedsætte et tværgående udvalg, som skulle komme med forslag til, hvordan man kunne løse de problemstillinger og bl.a. også undersøge andre landes modeller.
Heller ikke det kunne vi komme igennem med.
Men heller ikke det ønskede kulturministeren at gøre noget ved, og det synes jeg også er beklageligt.
Derfor er det et blodfattigt forslag, vi står med her i dag.
Vi støtter forslaget, men jeg tror, kulturministeren må forberede sig på, at der skal helt andre boller på suppen, når vi inden længe skal i gang med at drøfte vilkårene for Statens Kunstfond.