Ole Birk Olesen (LA), 2013-11-26:
Ja, så står vi nu her igen og behandler et skatteforslag fra regeringen, der vil øge skatten på erhvervslivet i Danmark.
Den første gang, hun sagde det, var mig bekendt ved DI's topmøde i efteråret 2012, hvor vi fik at vide, at nu var det slut med nye skatteforhøjelser for erhvervslivet.
Der havde været talt meget om konkurrenceevne i ugerne op til DI-topmødet, og nu kunne fru Helle Thorning-Schmidt, statsministeren, så garantere, at skatterne ikke ville blive sat op yderligere.
Så skete det igen ved vedtagelsen af vækstpakken, at statsministeren sagde, at skatterne for erhvervslivet ikke ville blive sat op yderligere, og så gik der ganske rigtigt kun 3 døgn, som hr. Torsten Schack Pedersen har pointeret her fra talerstolen, før regeringen kom ud med det her om, at skatten skulle sættes op for olieselskaberne i Nordsøen.
Så regeringen siger ét, men gør noget ganske andet, og det er jo, hvad vi kender fra den her regering, også i forhold til hvad partierne i regeringen sagde før valget, og hvad de gjorde efter valget.
Den her skatteforhøjelse vil utvivlsomt føre til færre investeringer i olieudvinding i Nordsøen.
Det behøver man ikke at diskutere lang tid.
Det er sådan, at når man lægger ekstra skat på en branche, fører det til mindre lyst til at investere i den branche og dermed skabelse af færre arbejdspladser.
Men regeringen har jo analyseret situationen og med sine berømte kryds fundet ud af, at hvis den løfter skatten på olieselskaberne, så vil de borgerlige partier være imod det, og det synes regeringen er en meget, meget god situation at bringe sig i: at de borgerlige partier er imod og den er for, og så kan den så til gengæld bruge nogle penge på togene, og det er rigtig, rigtig rart.
Det store spørgsmål er imidlertid: Hvor er passagererne til de tog?
Vi har allerede snakket om det her i dag.
Det er det forhold, at man skal kunne køre mellem de store byer på 1 time, men det er ikke sikkert, at der nok passagerer, der vil køre mellem de store byer, til at togene kan fyldes op, så Dansk Folkeparti og Enhedslisten mener jo så, at der skal flere stop ind undervejs.
Så kan man samle flere passagerer op.
Men hvad var så formålet med hele den her øvelse?
Hvad var formålet med at øge beskatningen af olieselskaberne i Nordsøen?
Vi får at vide, at det var for at skabe timedrift på tognettet.
Men det mål er jo usikkert.
Det ved vi ikke om partierne i virkeligheden vil, for Dansk Folkeparti og Enhedslisten vil gerne have flere stop undervejs, så der ikke kan laves timedrift.
Det vigtige er tilsyneladende bare, at pengene bliver kradset ind.
Så må man bagefter finde ud af, hvad pengene skal bruges til.
Det synes jeg ikke er en holdbar måde at gøre det her på.
Men det er et udtryk for den her kommunikationsstrategi fra regeringen, hvor den gerne vil gøre de store internationale olieselskaber til syndebukke for al mulig dårskab i verden og gerne vil kradse flere penge ind og mener, at det er en god sag at have over for de borgerlige partier, som tænker mere klart og tænker mere på arbejdspladser, men som har en vanskeligere sag at forklare.
Det er ikke særlig godt at være vidne til denne form for venstrepopulisme, og det undrer mig, at Det Radikale Venstre vil være med til det.
Det undrer mig, at Dansk Folkeparti vil være med til det.
Dansk Folkeparti plejer at holde sig til højrepopulisme, men i den her sag er det så venstrepopulisme.
Vi stemmer imod lovforslaget, og det gør vi med stor overbevisning.