Tom Behnke (KF), 2012-05-15:
Det er, fordi jeg har magiske evner og kan blive usynlig.
Nej, spøg til side.
Se, det her jo et meget, meget alvorligt emne, og derfor skal der ikke laves noget spøg og sjov, når vi har denne debat.
Jeg synes faktisk, at det har været en gavnlig debat, vi har haft, selv om jeg stadig væk synes, at fronterne er trukket lidt hårdt op.
Det, der gør sig gældende, er jo, at selv om Folketinget enstemmigt har indført behandlingsgaranti både i og uden for fængslerne, er virkeligheden derude, at behandlingsgarantien fungerer i fængslerne, fordi det er der, staten har fat i den lange ende.
Det er der, vi styrer, det er der, vi bestemmer, det er der, vi organiserer tingene, så der fungerer behandlingsgarantien.
Men lige så snart vi kommer ud i kommunerne, halter det helt vildt, og systemet møder misbrugerne med kæmpe mistro og afvisninger.
Man skal komme igen en uge til 14 dage senere for at bevise, at man virkelig ønsker at komme i behandling.
Når disse mennesker bliver modtaget på den måde, er der ikke noget at sige til, at jeg har mødt adskillige stofmisbrugere, som gav udtryk for, at det er meget nemmere at være hjemløs stofmisbruger på heroin end at komme ind i behandlingssystemet.
Det kan vi simpelt hen ikke være bekendt.
Det er en helt anden diskussion, men det er ligesom det, der ligger forud for det, vi diskuterer i dag, nemlig at der er en række problemer forbundet med stofmisbrug, og det er jo, fordi behandlingssystemet ikke virker godt nok, det er ikke optimalt.
Det er også derfor, at man, hvis man går ud på gader og stræder, kan konstatere, at antallet af misbrugere er steget over årene, og det er jo helt uhørt, samtidig med at vi her i Folketinget har indført behandlingsgaranti.
Det er helt uhørt!
Jeg er enig i, at der er alt for mange stofmisbrugere, der dør, og der er alt for mange, der tager skade.
Jeg er også enig i, at der er alt for mange kanyler, der ligger og flyder på gader og stræder, på togstationer, i sandkasser og alle mulige andre steder.
Jeg er helt enig i, at det er en udfordring og det er et problem, der skal tages hånd om.
Men regeringens forslag om fixerum, stofindtagelsesrum, er ikke den rigtige løsning.
Det er den forkerte løsning.
For nok kan man opnå de to ting, jeg har sagt her – måske, og i et vist omfang, ja – men bagsiden af medaljen skal vi huske at tage med; man kan ikke nøjes med kun at se på forsiden.
Derfor er det ærgerligt, at regeringen ikke har taget sig den tid, det tager at gennemtænke løsningsforslag, der løser problemerne, alle problemerne, der er forbundet med stofmisbrug.
Det kan man, hvis man vil.
Problemet med de her stofindtagelsesrum er jo, at misbrugerne selv skal komme med de ulovlige stoffer, ulovlige stoffer, der er købt ulovligt.
Det er i orden, synes regeringen.
Det synes vi ikke er i orden.
Vi vil ikke anerkender det, vi vil ikke acceptere det, for vi vil ikke holde liv i hele den illegale handel.
Vi vil heller ikke være med til – den viden har man nemlig – at langt de fleste penge, der bliver brugt til at købe stoffer for, kommer fra kriminalitet.
De kommer fra indbrud, røverier, tyverier, alle mulige former for berigelseskriminalitet.
Det er derfra pengene kommer.
Det er helt almindelige mennesker, der får indbrud, dag efter dag; op mod 50.000 familier får indbrud i deres hjem om året.
Det er tingene derfra, der bliver omsat til kolde kontanter, og som der bliver købt ulovlige stoffer for af dødens købmænd – og så kan man lige løbe ned i et fixerum, og hvis man når inden for døren, må man med regeringens velsignelse have lov at indtage stofferne.
Kan vi ikke gøre det bedre?
Og det er ikke, fordi man skal være magiker, det er ikke, fordi man skal lave trylleslag, men man kan gøre det bedre, hvis man tænker sig om.
Det tredje element, som kan gøres bedre, og som det her nemlig heller ikke tager hånd om, er, at de stoffer, der bliver købt illegalt, stadig væk er urene stoffer af en styrke, man ikke ved, hvad er.
Derudover skal vi huske på, at de fungerer sådan, at når man som stofmisbruger har købt noget ulovligt stof, er det ikke sådan, at man trasker det halve København eller en anden by igennem for at komme ned til et stofindtagelsesrum.
Det gør man ikke.
Det bliver indtaget inden for 200 m fra købsstedet, for man er totalt stresset og rigtig bange for, enten at ens såkaldte kammerater slår en ned og stjæler stofferne, eller at politiet kommer og beslaglægger dem.
Derfor bliver stofferne indtaget så hurtigt som muligt, efter de er blevet erhvervet.
Hvis det her skal fungere, forudsætter det altså, at der skal ligge stofindtagelsesrum med ganske kort afstand imellem.
Det er jo en dum måde at gøre det på.
Lad os nu løse de her problemer, lad os løse de her udfordringer en gang for alle uden at have den negative bagside med, nemlig ved at udvide den ordning, vi har lavet med lægeordineret heroin.
Det er den samme persongruppe, vi taler om, men grunden til, at der ikke er ret mange inde i det system, vi har i dag med lægeordineret heroin, er jo, at de skal indtage stofferne intravenøst, de skal sprøjte det ind.
En, der har været på rygeheroin i mange, mange år, skal over på sprøjten for at komme ind i behandlingssystemet med lægeordineret heroin.
Det duer jo ikke.
Lad os nu lave den ordning, så den er for dem, som er misbrugere, måske oven i købet udvide stofvalget, for så løser man problemet.
Det gør man ikke med lovforslaget her; der skaber man bare nogle nye.