Kristian Jensen (V), 2007-05-02:
Formanden nævner, at jeg har et kvarter til rådighed.
Det kan lyde som lang tid, men det er det faktisk ikke i forbindelse med et lovforslag, som vel er blandt de teknisk mest komplicerede, som Folketinget vil se i den her folketingssamling, og som i forhold til virksomhedernes vilkår og den økonomiske virkning for det danske samfund tilsvarende er blandt de allervigtigste, som Folketinget skal behandle i den her folketingssamling.
Jeg vil gerne starte med at sige, at jeg mener, det lovforslag, der ligger her, er den rigtige vej at gå for at løse et problem, der er opstået i Danmark, nemlig at vi først og fremmest er blevet udsat for en hidtil uset aggressiv skatteplanlægning, hvor man har benyttet regler på en måde, som vi ikke har set før, til at fjerne skattebetalingen i Danmark.
Samtidig med det er der også en løsning på det forhold, at EF-Domstolen har kendt de danske regler vedrørende CFC ugyldige, og derfor har det været nødvendigt at lave nye regler for at undgå skattespekulation.
Men lad mig prøve at tage fat på nogle af de punkter, der er blevet nævnt.
Først og fremmest vil jeg sige ganske klart, at det her lovforslag samlet set ikke vil give en skattelettelse.
Rent faktisk vil det her lovforslag være med til at genoprette det skatteprovenu, som vi burde have haft, og som vi ville have haft, hvis vi ikke havde været udsat for en aggressiv skatteplanlægning.
Hvis man ikke var klar til at gennemføre de nødvendige tiltag, ville det ikke bare være 2 mia. kr., vi snakker om, men, som Venstres ordfører, hr. Kim Andersen, nævnte, i de kommende år helt op til 15 mia. kr. af det danske selskabsskatteprovenu, der ville blive fjernet.
Det mener jeg ud fra en betragtning om, at det, vi har set hidtil, er, at både danske virksomheder og virksomheder, der er opkøbt fra udlandets side, har skattespekuleret i, hvorvidt de kunne flytte overskud fra en relativt høj beskatning i Danmark til en relativt lav beskatning i andre lande, eller de har kunnet flytte udgifter fra et land, hvor fradragsretten havde lav værdi, til Danmark, hvor fradragsretten havde en høj værdi.
Derfor er en af de bedste værnsregler, som kan sikre det danske skattesystem mod kommende angreb, at gøre skattebasen så bred som muligt og satsen tilsvarende lav.
For det er jo præcis de samme tanker, som Socialdemokratiet var ansvarlig nok til at tage i brug, dengang man selv sad i regering, nemlig at man kan gøre basen bred og satsen lav.
Dengang man selv sad i regering, kom man fra socialdemokratisk side med flere forslag og udgav pjecer om nødvendigheden af at have en lav selskabsskattesats for at sikre investeringsklimaet i Danmark og for at forbedre danske virksomheders konkurrenceevne.
Og nu i en situation, hvor konkurrencen er endnu hårdere, end den var, da vi havde en SRregering, og hvor globaliseringen er endnu mere udtalt, ja, så står man ikke ved de principper, man havde, da man sad i regering.
Jeg synes også, det er mærkeligt, at Socialdemokratiet ikke har været mere aktiv i det forhandlingsforløb, der har været op til, og ikke har forsøgt at bidrage.
Der vil jeg gerne rose Det Radikale Venstre, for selv om vi ikke kunne blive enige om formen og indholdet til sidst, var Det Radikale Venstre langt mere aktiv og opsøgende for at finde nogle af de løsninger, der skal til.
Jeg forstår heller ikke den diskussion, der rejses vedrørende spørgsmålet om, hvordan man laver provenuberegninger.
Der er ikke i det her forslag opfundet nogen nye provenuberegningsmetoder, som ikke er blevet brugt tidligere både af denne regering og af den foregående regering.
Når man kigger på spørgsmålet om adfærdsændringer, var det, så vidt jeg husker, i 1995 eller 1996 ved indførelsen af CO2-afgiften, man beregnede, hvilket provenu den ville have efter adfærdsændringer.
Det kan selvfølgelig være et meget praktisk hukommelsessvigt af selektiv karakter, at man ikke kan huske, at man brugte den slags provenumetoder, da man selv sad i regering.
Det, der sker her, er, at vi laver en række stramninger, ikke for udelukkende at gribe ind over for skatteplanlægning fra kapitalfondenes side, men for at gribe ind over for skatteplanlægning generelt, uanset om man er ejet af en kapitalfond eller ej.
Jeg vil gerne sige, at jeg ikke har noget problem med, at man danner en kapitalfond eller en anden konstruktion for at gå ind og investere i en branche eller investere i en konkret virksomhed.
Jeg synes, det er fint, at mennesker har lov til frit at vælge, om de vil investere individuelt eller i fællesskab.
Derfor er det her ikke et indgreb mod det at have en kapitalfond, men det er et indgreb mod at have en kapitalfond, der spekulerer skattemæssigt og investerer skattemæssigt, det er et indgreb mod at lade kapitalfonde og andre selskaber, der bruger samme metoder, opfatte det danske skattesystem som et tagselvbord, hvor man kan selvbetjene sig til en lavere skat.
Så når der spørges, hvem der taber og hvem der tjener på forslaget her, vil jeg sige, at de, der taber, er de selskaber, der decideret har planlagt skattemæssigt efter at overforgælde den danske del af koncernen og dermed fjerne skattebetalingen, og de, der tjener, er de virksomheder, der har haft en almindelig drift og en almindelig gældsoptagelse, for de vil ikke blive ramt af stramningerne vedrørende rentefradraget, hvorimod de vil få gavn af den lavere selskabsskattesats.
Derfor er det her til gavn for langt de fleste danske virksomheder.
Alene det, at vi har en minimumsgrænse for rentestramningerne på 20 mio. kr., viser jo, at langt de fleste selskaber ikke vil blive berørt af det.
Vi går meget målrettet ind nu med forslaget, som det ligger, og sikrer, at det er de selskaber, der har skatteplanlagt, der kommer til at betale, for at vi får en bredere base, samtidig med at vi får genoprettet det skatteprovenu, som vi skulle have, og dermed også får genoprettet det økonomiske råderum, som vi mener der bør være.
Jeg er helt uenig i den betragtning, som hr. Frank Aaen har om, at vi, hvis EF-Domstolen siger, at nogle regler er til hinder for den lige konkurrence, skal være ligeglade og bare lade stå til.
Jeg er meget tilhænger af, at EU har et regelsæt, der tillader fri bevægelighed for virksomheder, kapital og mennesker, og at de også har en overvågningsenhed i form af EF-Domstolen, der sikrer, at de vilkår, vi sætter op for egne virksomheder, er de samme, som dem, vi sætter op for andre landes virksomheder.
Og jeg mener faktisk, at Danmark som land har god gavn af at have en domstol, som sikrer, at andre lande ikke laver særregler for at favorisere deres egne virksomheder.
Som et lille land har vi den største fordel af at have et frit og åbent indre marked.
Jeg er ret sikker på, at vi under udvalgsarbejdet vil komme til at uddybe en lang række af de spørgsmål, der er blevet rejst her, men jeg skal alligevel forsøge at nævne nogle få stykker af dem.
Det, vi oplevede, var, at de påstande, vi hørte i efteråret om nedskæringer, jo nu er blevet dokumenteret som falske, og det, der reelt er sket, er, at der har været en stigning i det provenumæssige, det pengemæssige forbrug i forhold til børnepasningen.
Så regeringen lytter til saglig kritik, men vi har bare kunnet konstatere, at der er en forskel i, hvor sagligheden lå henne.
Der blev spurgt fra flere sider til Nordsøen.
Det har hele vejen igennem været sådan, at forslagene er generelle.
Statskassen vil hverken vinde eller tabe i forhold til den aftale, der nu engang er indgået.
Så blev der sagt fra Det Radikale Venstres side, at man tvivlede på provenuet, hvorefter der blev sagt, at man alligevel gerne ville have været med, hvis bare man havde kunnet bruge det på noget andet.
Jeg håber, at man stoler på provenuerne, og hvis man vil bruge pengene et andet sted, så accepterer man vel også, at provenuberegningerne er korrekte.
I forhold til spørgsmålet om SKATs ressourcer og SKATs undersøgelse af de selskaber, der nu bliver kigget efter i sømmene, er det jo sådan, at der er nogle af de spørgsmål, som hr. Poul Henrik Hedeboe rejste, der først kan undersøges, når der reelt har været et videresalg af de selskaber, der er opkøbt.
Men vi er gået i dybden med at kontrollere, og vi har netop sat ind på at sikre, at der ikke bliver taget genveje og overtrådt regler i forbindelse med de opkøb, der har været.
Så vil jeg bare sige til hr. Frank Aaens gentagne påstande om den nedadgående spiral, at vi jo netop kan se her med lovforslagets provenubemærkninger, at selv om den nominelle selskabsskattesats går fra 28 til 25 pct., betyder det ikke en mindre skattebetaling, så betyder det faktisk, at vi får genoprettet det provenutab, der har været, og at vi dermed ikke er i gang med at lave en negativ spiral, hvor skattebetalingen bliver fjernet, men at vi sikrer, at skattereglerne er så robuste, at skattesystemet ikke er et tagselvbord, men at det er politisk valgt, hvilken skattesats der skal være for at sikre, at vi har et godt og konkurrencedygtigt erhvervsliv.
Afsluttende vil jeg bare sige, at de forhold og problemstillinger, der har været i Danmark vedrørende selskaber, der bliver opkøbt af kapitalfonde og andre, der aggressivt har brugt forgældning som et redskab til at fjerne skattebetaling, jo ikke er isolerede danske problemstillinger, det er problemstillinger, der også findes i andre lande, og derfor har vi kunnet se, at de problemstillinger, som har været i Danmark, også dukker op i andre lande.
Vi kan se syd for den danske grænse, at den tyske regering har indført en i hvert fald i princippet nogenlunde tilsvarende pakke, som går ud på at brede den tyske selskabsskattebase ud, sænke den nominelle sats, lave en begrænsning af rentefradragsretten og indføre regler, der sikrer, at man ikke kan fjerne et overskud på driften fuldstændig gennem rentefradrag, altså præcis de samme elementer, der indgår i den danske pakke, dog med en noget anden vægtning.
Så jeg tror faktisk på, at Danmark med lovforslaget her vil være et foregangsland, og jeg er derfor glad for, at der er et flertal mellem regeringen og Dansk Folkeparti, der vil stemme forslaget hjem til sidst, og jeg håber, at andre partier i Folketinget vil besinde sig og bakke op om en rigtig og nødvendig lovgivning.