runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Carina Christensen (KF), 2008-12-11:
Så kan det være, at jeg bare ikke er så god til at læse Socialdemokraternes beslutningsforslag.
Her står der: »Folketinget pålægger regeringen i 2009 at foretage lovovervågning ...«
»I løbet af 2009« står der altså sort på hvidt.
Hvis det skal læses som »med det samme«, er jeg glad for, at vi er fuldstændig enige, for vi er jo lige netop gået i gang med det samme.
Så kan jeg forstå, at hr. Mogens Jensen synes, det er mere interessant at høre nogle uafhængige forskere og bede dem om at lave en eller anden meget stor undersøgelse i stedet for at spørge dem, der virkelig har fingeren på pulsen og virkelig ved, hvad det her handler om, nemlig de store foreninger, ikke mindst idrætsorganisationerne, som nu tager direkte kontakt til dem, det handler om, nemlig lederne osv. ude hos dem.
Ca. 12.000 medlemmer i deres foreninger får nu en direkte henvendelse.
Vi får mulighed for at få en hel unik feedback, og det synes jeg man skal tage hatten af for og sådan set takke foreningerne for frem for at sige, at man hellere ville have haft et uafhængigt forskerhold.
Bertel Haarder (V), 2008-12-11:
Der er ikke noget mere livsbekræftende end at komme til morgensang på en skole, hvad enten det er på en skole på Frederiksberg, hvor forældrene efterhånden i stort tal møder op og synger med til morgensang, og hvor der er et skoleorkester, eller det er på Klostervængets Skole på Østerbro, hvor skolelederen selv sætter sig ved klaveret med de yngste klasser.
Det er en fryd hver gang, og jeg har i øvrigt stående invitationer fra adskillige skoler til at komme til deres musikarrangementer.
Jeg er ikke sikker på, at der synges mindre nu end for 10 år siden.
Mit gæt er, at der synges mere end for 10 år siden, og det bedste er jo altså, at der synges af lyst, at det er noget, man selv finder på, frem for at vi skriver cirkulærer om, hvor mange gange der skal synges, hvor mange vers der skal være, og tonelejet osv.
Jeg er bange for at blive lidt til grin med den lovbestemmelse og det cirkulære, som skal følge op på obligatorisk morgensang.
Der bliver i hvert fald stof til revyerne, hvis jeg kommer med sådan et forslag.
Alt i retning af inspiration, alt i retning af at understrege i musikfagets læseplan, at der faktisk skal synges, er jeg med på, men når det handler om, hvordan der skal synges, synes jeg, at der skal være et lokalt råderum.
Martin Henriksen (DF), 2008-12-11:
Altså, hvis det bedste argument imod obligatorisk morgensang er, at ministeren er bekymret for at blive til grin i nogle revyer, synes jeg ikke, at ministeren skal tage det så tungt.
De kan være meget morsomme at følge med i, og nogle gange kan man også tage det som en kompliment, at man finder vej til revyerne, så det går nok.
Det bedste argument imod morgensang er stadig væk, at hr. Per Clausen mener, at det er grunden til, at han er blevet medlem af Enhedslisten, men det går nok også med det.
Ministeren siger sådan set, at vi ikke skal blande os i, hvordan skolerne har morgensang, og det er fint nok, for så kan vi måske indgå et kompromis, hvor vi siger, at de skal have morgensang, og så blander vi os ellers ikke i, hvordan de har morgensang.
Så kan vi lave nogle overordnede retningslinjer, hvor vi selvfølgelig definerer hvordan og hvorledes, men hvor der selvfølgelig stadig væk kan være et lokalt råderum.
Det ville være fint, hvis ministeren ville kommentere det.
Den anden del af mit spørgsmål, som jeg desværre ikke fik svar på, var det her med, om ministeren ikke var bekymret for, at det ville sende et forkert signal, hvis man slog håndværksfagene i folkeskolen sammen, at vi risikerede at sende det modsatte signal af, hvad vi rent faktisk gerne vil, nemlig at vi ønsker at gøre noget mere for de elever i folkeskolen, som er praktisk anlagt i stedet for bogligt anlagt, og om ministeren ikke kan forstå den bekymring, som Dansk Folkeparti har på det område.
Bertel Haarder (V), 2008-12-11:
Problemet er ikke, om en minister bliver til grin.
Problemet er, om sagen bliver til grin.
Den uenighed, der er mellem hr. Martin Henriksen og mig om morgensang, kan jo sammenfattes til, at hr. Martin Henriksen mener, at der skal være obligatorisk morgensang, og at jeg mener, at det skal være obligatorisk at synge.
Og den uenighed tror jeg at vi kan leve med.
Jeg er i øvrigt fuldstændig enig i den betragtning, at sløjd og håndarbejde hver har deres faglige identitet.
Begge dele er vigtige, både for drenge og for piger, og hvis de skal samarbejde, er det ikke, fordi vi skal gøre det til et teorifag, et designfag, hvor det meste foregår med blyant og papir osv.
Identiteten i de to adskilte discipliner skal selvfølgelig fastholdes, men begge fag har jo noget med formgivning at gøre.
Begge fag har noget med hænderne at gøre, og de har altså noget tilfælles.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2008-12-11:
Jeg blev faktisk meget glad for at høre, at ministeren ville tale med KL og Danmarks Lærerforening om, hvordan vi sikrer personalesituationen ude i folkeskolen.
Vil ministeren også drøfte med KL og Danmarks Lærerforening, at der bliver mulighed for, at kommunerne kan give de her musikere eller kunstnere, eller hvem det nu måtte være, nogle kurser på professionshøjskolerne i didaktik, pædagogik og andet, det er nødvendigt at vide noget om, sådan at vi er sikre på, at faget også har en høj indlæringsmæssig faglighed?
Bertel Haarder (V), 2008-12-11:
Jeg kender en musikpædagog, som får morgensangen på skolen til at løfte sig, og som også er rigtig god til at have eleverne i musiktimerne.
Mig bekendt er musikpædagoger jo også blevet undervist i, hvordan man underviser, men de har traditionelt sigtet mere på individuel instrumentalundervisning, korledelse og den slags end på undervisning i en folkeskole.
Men det udelukker jo ikke, at en musikpædagog i allerhøjeste grad kan være en god erstatning for en linjefagsuddannet lærer, bl.a. fordi den linjefagsuddannede lærer har ½ år bag sig, hvis man lægger musiktimerne sammen; musikpædagogen har adskillige år bag sig.
Jeg havde det med i mit oplæg.
Det var noget, der blev drøftet ved et møde i Politikens foredragssal, hvor der var kloge musikfolk til stede.
Jeg synes, det kunne tegne et lys og også give os et mægtig godt eksempel på et samarbejde mellem professionshøjskoler og universiteter, et, som vi alle sammen kan tilslutte os.
Erling Bonnesen (V), 2008-12-11:
Nu nævner den socialdemokratiske ordfører jo selv, at der er nogle gode eksempler på kommuner, der tager en lavere pris, og så er der så nogle lidt i den anden ende, når vi kigger på den udbragte mad.
Jamen det beviser jo lige nøjagtig, at det kommunale selvstyre virker.
Der er en masse gode eksempler på, at man lige præcis får brugt valgfriheden til at sige, at nogle steder vil man have kold mad, og nogle steder vil man have varm mad, og så får man sat sine muligheder efter det.
Hvorfor vil Socialdemokraterne tvinge alle kommuner ned på laveste fællesnævner?
Eyvind Vesselbo (V), 2008-12-11:
Med B 47 ønsker forslagsstillerne at indføre en ny lovovervågning, der bl.a. skal omfatte en landsdækkende undersøgelse af, hvor mange foreninger og institutioner der undlader at indhente de lovpligtige børneattester.
Da vi i foråret ændrede loven om indhentelse af børneattest sidst, kom det frem som følge af lovovervågningsredegørelsen fra 2007, at der var noget, der tydede på, at loven stort set virkede efter hensigten.
Der havde været nogle enkelte tilfælde, hvor det havde vist sig, at ansøgerne til børnerelaterede job tidligere havde fået en dom for pædofili.
Men det er klart, at det er et problem, når der så kommer en undersøgelse fra Fyn, som viser, at hver femte forening ikke indhenter attester.
Det kunne jo tegne et andet billede, hvis man ikke gjorde det, end det, som var kommet frem i den tidligere redegørelse.
Derfor var det jo, som ministeren også nævnte, godt, at DGI og DIF efter den her undersøgelse satte en informationskampagne i gang til op til 7.000 organisationer eller dele af organisationer og samtidig også gik i gang med at lave en yderligere informationskampagne og vil sætte en spørgeskemaundersøgelse i gang her til foråret.
Det er vel initiativer, som viser, at man tager det her alvorligt og ønsker at gøre noget ved det.
Jeg må sige, at de klare meldinger, der i den her sag kom fra ministeren om at gøre noget, om at tage initiativ, om at få belyst det her område, jo gør, at Socialdemokratiets forslag her er overflødigt.
Derfor kan vi ikke stemme for det forslag.
Mogens Jensen (S), 2008-12-11:
Jeg er fuldstændig enig i, at det, at DGI og DIF selv tager fat på den her problemstilling, er utrolig vigtigt.
Det er måske det vigtigste redskab overhovedet, for her når vi ud til alle foreningerne også med oplysning på området, som jeg tror vil hjælpe meget.
Jeg kan forstå, at der ikke er nogen - i hvert fald ikke nogen af dem, vi har hørt indtil nu - der kender til, hvad undersøgelsen faktisk indeholder.
Er den valid?
Har man forskere indeover?
Der vil jeg spørge, om ordføreren ikke er enig med mig i, at man da bør kunne være enige om at lave en undersøgelse, som er valid, og som er holdbar.
Det er jo det, Socialdemokraterne har ønsket.
Henriette Kjær (KF), 2008-12-11:
Først vil jeg lige undskylde over for spørgeren, at jeg kom til at kalde DIF for DUF, men det vil så også være relevant at gå videre med DUF på et tidspunkt og måske inddrage dem i det her arbejde.
Men nok om det.
Nej, jeg er altså ikke helt enig i, at det behøver at være en så videnskabelig undersøgelse, som ordføreren her antyder at det bør være.
Jeg mener i høj grad, at det bør handle om, at man stiller spørgsmålet: Bliver der indhentet børneattester i jeres klub?
Og der skal være et informationsbrev om vigtigheden af, at man gør det, og man skal også have folk til at svare ja eller nej til, om de gør det, eller de ikke gør det.
Det er jo det, vi skal frem til.
Vi skal gerne frem til en høj svarprocent og også gerne til, at de fleste klubber selvfølgelig indhenter børneattester.
De, der ikke gør det, skal selvfølgelig have et brev om, at det skal de, det er lovpligtigt.
Johs. Poulsen (RV), 2008-12-11:
Det Radikale Venstre er ligesom de øvrige partier, der hidtil har udtalt sig om sagen, naturligvis optaget af, at vi gør, hvad vi kan, for at beskytte børn mod overgreb.
Derfor synes vi også, at det er vigtigt, at man i den her sag forsøger at finde en tilgang, som betyder, at der i foreningerne, som der her er tale om, føles størst muligt ejerskab til det, der foregår, og at man i foreningerne har størst mulig forståelse for, at den fremgangsmåde, der skal anvendes, er en, som man også dér synes om, og som man mener er den rigtige til at få foreningerne til at agere hensigtsmæssigt.
Der er derfor tale om en slags balancegang, kan man sige, mellem en meget vigtig hensyntagen til børn og på den anden side set en tillid til, at det med rimelighed kan administreres af foreningerne.
Og det er der måske nok ikke et fuldstændig entydigt svar på hvordan man bedst muligt gør, men efter vores opfattelse bør man i alt fald i første omgang afvente, at DGI og Dansk Idræts-Forbund forsøger at udfolde de størst mulige bestræbelser i retning af netop at få skabt det ejerskab i foreningerne til, at det her er en opgave, som man skal tage sig af.
Det er jo helt tydeligt, at den undersøgelse, der ligger til grund for udarbejdelsen af beslutningsforslaget - det går jeg i hvert fald ud fra er det, som er tilgangen - jo viser, at der med rimelighed kan antages at være problemer med opfyldelsen af det, der er lovens intention.
Men vi er altså af den opfattelse, at man i første omgang bør satse på, at DIF og DGI via deres arbejde bør sikre, at man som sagt får så stort et ejerskab til problemstillingen i de enkelte foreninger som overhovedet muligt.
Der er altså også noget, der hedder, at hvis man kommer fra Christiansborg og lovgiver på et område, eller hvis man meget firkantet har tilgang til et område, og det opleves, som om man får noget trukket ned over hovedet, så kan det somme tider have den modsatte virkning.
Derfor er vi ret optaget af, at det her tilrettelægges med en tilgang, hvor man har idrætsorganisationerne inde så stærkt som overhovedet muligt.
Så vi er tilfredse med den redegørelse, som kulturministeren har afgivet her fra Folketingets talerstol i dag, og med det som afsæt kan vi ikke støtte beslutningsforslaget.
Karin Nødgaard (DF), 2008-12-11:
Jeg synes, at hr. Mogens Jensen lød lidt mere mild i den her omgang end i første omgang, og det er selvfølgelig positivt.
I ordførerens indledende tale nævnte hr. Mogens Jensen op til flere gange, at det var fint, at foreningerne så på det osv., og at det også var vigtigt, at man nåede ud til alle foreninger.
For i princippet er det jo næsten et spørgsmål om ja eller nej, har man indhentet de her lovpligtige attester, eller har man ikke?
Mogens Jensen (S), 2008-12-11:
Det gode, tror jeg, ved DGI’s og DIF's initiativ
er jo, at de har netværket til at nå ud til samtlige medlemsorganisationer, og det er selvfølgelig vigtigt i den her sag.
Som jeg også har sagt, respekterer jeg fuldstændig det, de kan gøre for at oplyse foreningerne om det her, og jeg synes, at det er det vigtigste arbejde overhovedet.
Men hvis ikke undersøgelsen er andet end et ja eller nej til, om man sender attesterne, finder vi jo aldrig ud af, hvorfor de ikke gør det.
Er det, fordi de glemmer det, eller fordi de ikke er klar over lovgivningen?
Er det, fordi de ikke har tid til det?
Hvad er det, der gør, at de ikke indhenter de her attester?
Er de imod dem?
Derfor synes jeg, at det er væsentligt, når man laver sådan en undersøgelse, og når vi skal forlade os på den som politikere, at den så er repræsentativt dækkende og bliver lavet af nogle, som har forstand på at gøre den slags, og som jeg måske håber at DIF og DGI har allieret sig med.
For den undersøgelse, vi så på Fyn, var altså lavet med udgangspunkt i et universitet.
Karin Nødgaard (DF), 2008-12-11:
Jeg kan så sige, at jeg har stor tiltro til, at netop de her organisationer er dem, der bedst kan vurdere, hvordan man skal udforme sådan nogle spørgeskemaer, så vi netop også får de aspekter ind, som hr. Mogens Jensen nævner her.
Men jeg vil også gerne spørge ordføreren, om det trods alt ikke er godt, at der bliver handlet nu, altså så vi allerede i maj-juni måned kan se, at vi har noget at agere ud fra og så kan stramme op på lovgivningen, hvis der er nogle huller i den, for at vi netop kan beskytte de her børn og unge, som vi alle sammen har en enorm stor interesse i at beskytte.
For det er jo hovedformålet for os alle sammen, og debatten i dag har jo også vist, at vi er enige om, at vi skal beskytte børn og unge mod overgreb fra voksne.
Mogens Jensen (S), 2008-12-11:
Jeg ved ikke, om det bliver nødvendigt med 5 minutter, men jeg vil sige, at hensigten med det her forslag som sagt var at kunne reagere så hurtigt som muligt på det problem, der opstod, da vi i sommer fandt ud af, at den lovrevision, vi lige havde lavet for ikke så lang tid siden, faktisk ikke fungerede.
Og vi måtte her i dag konstatere, at nu har regeringen skiftet kurs i sagen i forhold til de svar, vi fik, da vi tog sagen op.
I forbindelse med at vi skulle fremsætte beslutningsforslaget, fik vi et svar fra regeringen om, at det kan man se på om 2-3 år, og at idrætsforeningerne nu sætter en informationskampagne i gang, og så må man se, hvordan det forløber.
Nu har ministeren her i dag sagt: Vi ændrer kurs, vi vil nu i forlængelse af, at idrætsforeningerne sætter både en informationskampagne og en undersøgelse i gang, indkalde til politiske forhandlinger allerede til sommer næste år.
Det er selvfølgelig klart, at det tager vi som et positivt signal, og vi tager det også som et signal om, at det her beslutningsforslag har haft den virkning, som vi har haft til hensigt at opnå med det, nemlig at der bliver handlet konkret i den her sag.
For der er ingen af os, der kan leve med, at vi har et hul i lovgivningen.
Vi er nødt til at gøre alt, hvad vi kan herfra, hvor vi sidder, og vi kan ikke gøre alt.
Vi kan skabe rammerne, men vi bliver nødt til at forsøge at gøre alt for, at loven bliver overholdt.
Så er jeg fuldstændig enig med bl.a. SF's ordfører i, at det her jo ikke gør det alene.
Børneattesterne gør det ikke alene, for med dem får vi jo kun fat i dem, der allerede er registreret.
Der venter et meget stort arbejde derudover, og det bekræfter jo egentlig også det, som Enhedslistens ordfører sagde heroppefra, nemlig at vi måske kunne have behov for en egentlig lovrevision, hvor lovens virkninger blev analyseret lidt dybere.
Det var sådan set også det, der ville ske, hvis vi gennemførte det socialdemokratiske forslag, altså at vi ikke kun ville forlade os på det, som idrætsforeningerne selv foretager sig - som jeg synes er positivt og godt og også tror på vil have en virkning - men at vi sikrede os, at vi fik en samlet lovrevision af alle de faktorer, der spiller ind i forhold til, hvordan vi bedst muligt sikrer børn og unge mod pædofile overgreb.
Men sådan skulle det altså ikke være.
Det kan jeg jo se på den indstilling, der er til forslaget, ikke mindst fra regeringens side.
Men jeg er selvfølgelig tilfreds med, at det har fået regeringen til at handle, at vi nu næste år får en politisk forhandling på baggrund af det arbejde, som idrætsforeningerne foreløbig selv sætter i gang.
Og så vil Socialdemokraterne selvfølgelig vende tilbage med nye initiativer, hvis det ikke skulle være tilfældet.
Henriette Kjær (KF), 2008-12-11:
Nej, jeg har ikke set selve undersøgelserne fra foreningerne DGI og DUF.
Mogens Jensen (S), 2008-12-11:
Det er muligt, jeg er mere bekymret med hensyn til, om vi lader der gå for lang tid, før vi har sikret os et overblik over det hul, der altså er med hensyn til, om loven bliver overholdt, og dermed sikrer, at der ikke bliver ansat pædofile i foreningerne.
Det tror jeg ikke man kan være for forsigtig med.
Men jeg vil gerne spørge Dansk Folkepartis ordfører, om ordføreren mener, man får det bedste grundlag for at tage stilling til problemet, ved at de foreninger, som forslaget omhandler, undersøger sig selv.
Hvis det nu handlede om overholdelse af nogle veterinære regler ude i landbruget, ville Dansk Folkepartis ordfører så mene, at landbruget skulle undersøge sig selv?
Karin Nødgaard (DF), 2008-12-11:
Der er jo åbenbart et problem, i og med at man kan se, at der er nogle, der ikke får afleveret de her attester.
Det kan være, det skyldes uvidenhed, det er én ting, og det håber jeg selvfølgelig det bare er.
Hr. Mogens Jensen snakker om et grundlag, men jeg mener, at det bedste udgangspunkt er, at der bliver handlet lige her og nu, og der mener jeg altså, at de, der har fingeren på pulsen, faktisk er de to store organisationer herhjemme.
Jeg synes, det er flot, at der allerede er iværksat noget arbejde, og at det bliver fulgt op, så vi som politiske ordførere allerede kan sætte os sammen allerede i maj-juni, altså inden vi går på sommerferie, og se på, om der skal strammes op, og så få lavet de stramninger af lovgivningen, hvis det er relevant.
Jamen jeg er helt sikker på, at svarene kan bruges til noget.
Jeg vil nu alligevel have lov til at sige til hr. Mogens Jensen, at når han antyder, at det kun er Socialdemokraterne, der har sat spørgsmålet på dagsordenen, passer det jo ikke.
Det er jo netop et område, som interesserer os alle sammen rigtig meget, og jeg husker tydeligt, at da vi i marts i år debatterede de her ting, sagde vi jo netop alle sammen, at det godt kan være, vi skal kigge på det lidt tidligere end om de 2-3 år.
Pernille Frahm (SF), 2008-12-11:
SF vil gerne støtte beslutningsforslaget.
Det er vores pligt som voksne og ansvarlige at beskytte børn mod den slags.
Men det, vi skal være opmærksomme på, er jo, at den undersøgelse, som beslutningsforslaget refererer til, viser, at lovgivning i sig selv ikke er nok.
Det er ikke nok, at vi sidder her i denne sal og behandler et forslag to eller tre gange og tror, at så er den hellige grav vel forvaret.
Der er brug for et styrket beredskab, der er brug for videnscentre til at kunne se de tegn, der er, til at kunne rådgive os og til at kunne behandle, hvis skaden skulle ske.
Vi ved, at der er flere organisationer, der arbejder med det her, de vil meget gerne stille deres viden til rådighed, og jeg synes, det er vigtigt, hvis vi virkelig vil gøre noget på det her felt, at vi inddrager de folk, der har forstand på også at se tegnene, inden skaden er sket, så de kan give os nogle råd.
Selv om vi støtter forslaget, har vi som sagt nogle forbehold over for det.
For det første synes jeg, det er utrolig vigtigt, at de frivillige, der bruger deres lørdage og fridage på at spæne rundt på plæner ude i kommunerne, spille bold med andre folks børn og give dem en fantastisk oplevelse, ikke føler sig mistænkeliggjort på forhånd.
Jeg synes, det er vigtigt, at mennesker, som gider lægge så meget af deres fritid og deres liv i at gøre livet sjovt for andre børn end deres egne, får stor ros og stor opbakning – det fortjener de - og jeg kan godt være nervøs for, at vi måske ikke er opmærksomme nok på balancen mellem, at vi gerne vil holde øje med, hvad der foregår, og at vi ikke gør livet surt for de mennesker, der frivilligt og gratis udfører det her kæmpearbejde.
Det er den ene ting.
For det andet skal man være opmærksom på - det har vi sagt, hver gang man har diskuteret børneattester - at børneattester kun viser, hvad folk er blevet taget for, altså hvad folk er blevet dømt for at have begået.
Derfor er det vigtigt, at de her børneattester ikke bliver en sovepude for os.
Jeg sagde egentlig også i starten, at vi ikke skal tro, at den hellige grav er vel forvaret, og jeg kan godt være bekymret for, at de kan give en falsk tryghed og tro på, at nu er sagen ligesom i orden, og så behøver vi ikke være så opmærksomme på, hvordan vores børn har det.
Der er ingen garantier for, at børn ikke bliver udsat for overgreb, desværre.
Vi kan ikke helgardere vores børn hundrede procent, hvis de ikke bliver spærret inde på lukkede afdelinger, og det liv, vi så ville kunne tilbyde dem, er jo heller ikke et liv, der er noget værd.
Det giver en langt bedre sikkerhed, at man ved noget om, hvad der foregår, end alverdens børneattester giver.
Men som sagt vil SF alligevel gerne støtte forslaget.