Lars Barfoed (KF), 2011-02-01:
Dette beslutningsforslag går ud på at pålægge regeringen at sikre midler til retshjælpskontorer i udsatte boligområder inden udgangen af denne folketingssamling.
Forslagsstillerne vurderer, at der til at gennemføre forslaget vil være behov for at forhøje det beløb, der er afsat til eksisterende retshjælpsinstitutioner, med 5 mio. kr. om året.
Forslaget bliver begrundet med, at det er et stort problem, at der i nogle boligområder synes at være en angst for og en modvilje imod systemet.
Forslagsstillerne anfører, at det som følge heraf er sådan, at der opstår tendenser til parallelle retssystemer med imamer, bander eller andre, der finder deres egne løsninger, og at der derfor er et stort behov for at sikre en god adgang til juridisk bistand i udsatte boligområder.
Ifølge forslaget skal disse nye retshjælpskontorer både yde juridisk bistand, juridisk rådgivning og hjælpe brugerne med kommunikation med offentlige myndigheder såsom statsforvaltningerne, politi, domstole, Udlændingeservice og socialforvaltningen.
De skal også have en god kontakt til advokater, konfliktråd, offerrådgivning, krisecentre og mæglere i forbindelse med sager om trusler om familievold.
Det er efter forslagsstillernes opfattelse derudover vigtigt, at de nye retshjælpstilbud ikke kun er åbne i aftentimerne, men også indimellem er åbne om dagen, så kvinder og børn, der gerne vil søge råd om familiestridigheder, kan gøre det, uden at manden eller faderen opdager det.
Man omtaler fra forslagsstillernes side, at Folketinget tidligere har sikret midler til Gadejuristen, som på Vesterbro i København yder bistand til mennesker på gaden.
Den bistand omfatter jo hjælp med at håndtere problemer med relation til bl.a. stofmisbrug, prostitution og hjemløshed og retter sig særlig mod personer, som ikke opsøger de traditionelle retshjælpstilbud.
Det er forslagsstillernes opfattelse, at der på tilsvarende vis er et behov for særlige, herunder opsøgende retshjælpstilbud i de udsatte boligområder.
Jeg vil godt starte med at redegøre for den tilskudsordning til retshjælpsinstitutioner, som findes i dag, og som jo baserer sig på retsplejelovens regler og den såkaldte tilskudsbekendtgørelse, som er udstedt med hjemmel i retsplejeloven.
Formålet med retshjælpsordningen er jo at sikre lavindkomstgrupper en gratis eller en billig adgang til grundlæggende rådgivning og bistand med hensyn til juridiske spørgsmål.
På finansloven fastsættes der årligt et beløb til fordeling mellem alle de godkendte retshjælpskontorer og advokatvagter i landet, og fra 2011 er der afsat 12,8 mio. kr. og altså ikke 20-25 mio. kr., sådan som forslagsstillerne forudsætter.
Det er en betingelse for at opnå tilskud, at retshjælpskontoret er godkendt, og for at opnå en godkendelse er der visse betingelser, der skal være opfyldt.
For et retshjælpskontor gælder bl.a., at rådgivning som minimum skal være åbent for alle, der opfylder visse økonomiske betingelser svarende til indtægtsgrænserne for fri proces.
Det betyder, at et retshjælpskontor, der kun påtænker at yde rådgivning eller kun henvender sig til en begrænset personkreds, ikke kan opnå en godkendelse efter de gældende regler.
Civilstyrelsen, som jo administrerer tilskudsordningen, vurderer i hvert enkelt tilfælde, om der er grundlag for at godkende en ansøgning om oprettelse af ny retshjælpsinstitution for at sikre borgerne tilgængelige og tilstrækkelige retshjælpstilbud.
Ved vurderingen af, om et retshjælpskontor eller en advokatvagt kan godkendes som tilskudsberettiget, kan der bl.a. blive lagt vægt på tilstedeværelsen af andre retshjælpstilbud i området.
Vurderingen foretages jo for at forhindre en udhuling af midlerne til allerede godkendte institutioner.
Som udgangspunkt vil der derfor ikke kunne godkendes nye retshjælpsinstitutioner i områder, hvor der allerede findes tilstrækkelige retshjælpstilbud.
De retshjælpsinstitutioner, der er godkendt af Civilstyrelsen, er åbne for alle og giver således mulighed for, at enhver borger kan henvende sig og få en grundlæggende juridisk vejledning og bistand. Der findes i dag godkendte retshjælpskontorer i eller i nærheden af de større byområder, eksempelvis i København, Aarhus og Odense.
De fleste retshjælpskontorer har åbningstider, der gør det muligt at henvende sig også i dagtimerne.
Det ligger i tilskudsordningen, at de godkendte retshjælpsinstitutioner også kan få dækket udgifter til tolkning i forbindelse med den rådgivning, de yder.
Der er altså taget højde for, at der blandt dem, der benytter muligheden for offentlig retshjælp, er personer, som ikke behersker det danske sprog.
I bemærkningerne bliver der lagt vægt på, at yderligere retshjælp i de udsatte boligområder skal omfatte opsøgende retshjælp og hjælp, som ikke begrænser sig til juridisk rådgivning og bistand.
En sådan retshjælpsordning vil næppe kunne godkendes inden for den eksisterende ordning, og man kan vel også spørge, om den ikke mere nærliggende hører hjemme i projekter af en bredere og mere social karakter som Gadejuristen, som forslagsstillerne jo selv omtaler, og som bl.a. er finansieret med satspuljemidler.
Jeg har sådan set meget sympati for den overordnede tanke, som forslaget hviler på, nemlig at man vil sikre adgangen til juridisk rådgivning for personer i de udsatte boligområder.
Beslutningsforslaget kan derfor, også ud fra en umiddelbar betragtning, lyde besnærende, men når det er sagt, synes jeg, forslagsstillerne helt skylder at pege på undersøgelser eller data i øvrigt, der understøtter den underliggende præmis, der er for beslutningsforslaget, om, at der er et særligt behov for juridisk bistand i de udsatte boligområder, som ikke bliver dækket af de eksisterende retshjælpstilbud.
Det er jo i almindelighed et godt princip ikke at give sig til at løse problemer, før man ved, de findes, og i givet fald kender deres omfang.
Men det må gælde så meget desto mere, når man, som det her er tilfældet, foreslår, at der til nye retshjælpstilbud bliver afsat et beløb, som vil svare til 40 pct. af, hvad der aktuelt er afsat på finansloven til fordeling mellem alle landets retshjælpskontorer og advokatvagter.
Eftersom beslutningsforslaget bl.a. tager sigte på at forhindre, at der i de udsatte boligområder opstår parallelle retssystemer, vil det efter regeringens opfattelse være naturligt at afvente resultatet af den undersøgelse, før man tager stilling til, om der måtte være et behov for nogle særlige retshjælpstilbud for beboere i udsatte boligområder, og som ikke bliver tilbudt af de eksisterende retshjælpsinstitutioner.
Alt i alt mener jeg ikke, at der på nuværende tidspunkt er holdepunkter for at sige, at der skulle være et udækket behov for retshjælp i udsatte boligområder og dermed noget grundlag for at gå videre med dette beslutningsforslag.
Derimod er det min og regeringens opfattelse, at det vil være naturligt at vente og se, om der i forbindelse med den forestående undersøgelse om parallelle retssamfund bliver tilvejebragt nogle oplysninger, som kunne give anledning til at overveje, om der eventuelt måtte være et udækket behov for sådanne særlige retshjælpstilbud for beboerne i de udsatte boligområder
Så min slutbemærkning er, at regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget.