Martin Lidegaard (RV), 2015-10-20:
Jeg er også stor tilhænger af Arktisk Råd og et styrket samarbejde i Arktisk Råd ud fra enhver betragtning.
Det, der var min tanke her, var imidlertid, om rigsfællesskabet skulle forsøge at spille direkte ind i EU, fordi vi er det eneste land i Arktisk Råd, der har muligheden for det –
men selvfølgelig baseret på vores erfaringer i Arktisk Råd.
Men Arktisk Råd er jo i øjeblikket, som det vil være spørgeren bekendt, lidt hæmmet af, at på grund af Ukrainekonflikten har Rusland sat foden ned for, at EU kan opnå observatørstatus i Arktisk Råd.
Derfor er det måske svært at gøre Arktisk Råd til selve omdrejningspunktet for den debat lige i øjeblikket.
Men jeg er enig i, at vi selvfølgelig skal tage de erfaringer med, og at EU kunne spille en stor og konstruktiv rolle i Arktisk Råd, ikke mindst på de områder, som spørgeren nævner: forskning og private investeringer.
Men her og nu er min tanke – også fordi det er lidt mere operationelt, tror jeg – at rigsfællesskabet sådan set kunne spille direkte ind til det arbejde, Kommissionen går og laver nu.
Der er ikke nogen i hele Europa, der er bedre til det end os.
Mange tak, formand.
Der er jo ingen grund til, at jeg står og gentager gode kollegaers bevingede ord om nødvendigheden af og glæden ved både det nordiske samarbejde og rigsfællesskabet osv.
Jeg vil derfor forsøge at gå til stålet om de ting, hvor jeg synes der måske med rette kunne diskuteres yderligere i forhold til redegørelserne.
Først vil jeg sige i forhold til det nordiske samarbejde, at der jo er mange glædelige begivenheder, men jeg savner én ting i ministerens redegørelse her, og det er energisamarbejdet.
For som det blev nævnt af flere ordførere, har vi et godt nordisk samarbejde på klimaområdet, men jeg synes faktisk, at et af de mest lovende områder er energisamarbejdet.
Der har vi jo et fælles marked på elområdet.
Vi har potentiale for yderligere udbygning af gasforbindelser.
Vi er et eksempel for hele resten af EU, der kommer tilbage igen og igen og spørger til den nordiske model på energiområdet, hvor vi jo supplerer hinandens vedvarende energikilder på en meget omkostningseffektiv måde, og hvor liberaliseringen af markederne er gået meget smukt hånd i hånd med en stadig grønnere profil.
Hvorfor ikke bruge det mere offensivt?
Hvorfor ikke sætte et nordisk fingeraftryk både i EU og i resten af verden og vise, at økonomisk vækst og udvikling glimrende går hånd i hånd med en af de mest ambitiøse grønne omstillinger i verden?
Det er ikke nævnt med et ord i den nordiske redegørelse.
Det fatter jeg simpelt hen ikke, for det er et af de mest succesfulde nordiske samarbejder, vi overhovedet har, og som vi kunne få stor glæde af også kommercielt ude i verden.
I forhold til den arktiske redegørelse må jeg sige, at jeg egentlig ikke er uenig i noget, der står der.
Vi bakker jo alle sammen op om den arktiske strategi, men som også flere af repræsentanterne fra de nordlige dele af kongeriget, både Grønland og Færøerne, ligesom har antydet, er der en del spørgsmål, der trænger sig på, og som vi nok ikke får afklaret i dag, også fordi vi stadig væk afventer den her analyse af bl.a. forsvaret i Norden.
Det kunne være interessant, om forsvarsministeren måske kunne oplyse os om, hvornår vi kan forvente at den her analyse kommer.
Den har været på bedding i lang tid.
Men uanset hvad, sidder jeg alligevel med en fornemmelse af, når jeg sådan hører de forskellige talere, at vi måske godt kunne bruge en opdatering eller operationalisering af den arktiske strategi, som vi har udarbejdet i fællesskab.
Der er jo et enormt potentiale, og for hvert år der går, står det stadig mere klart, at det er i rigsfællesskabets fælles interesse måske at have en lidt mere offensiv tilgang til, hvordan vi håndterer de enorme muligheder, men selvfølgelig også de udfordringer, der kommer i Arktis som følge af klimaforandringerne, og som åbner op for ressourceudnyttelse, som åbner op for større transport, som åbner store geopolitiske spørgsmål, som vi hellere skulle være på forkant med end beskæftige os med bagudrettet.
Der er det, som om vi har haft lidt svært ved det, og det synes jeg egentlig gælder alle dele af rigsfællesskabet.
Vi har haft lidt svært ved at finde fælles fodslag, i forhold til hvordan vi i fællesskab kan udnytte det.
Nogle gange har jeg en oplevelse af, at der er lidt berøringsangst, i den forstand at vi jo alle sammen hele tiden siger, at det, der er brug for, er et ligeværdigt og respektfuldt gensidigt samarbejde mellem rigsfællesskabets forskellige dele i forhold til det arktiske spørgsmål.
Det er jo rigtigt.
Det betyder netop, at vi selvfølgelig har en selvstyrelov, som vi alle sammen respekterer, men vi har så også inden for den nogle ting, som stadig væk er dansk domæne med udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Og vi har også nogle områder, som er hjemtaget, som nu er henholdsvis grønlandsk og færøsk domæne, og som danskerne ikke skal blande sig så meget i.
Men derfor kunne vi jo godt udvikle fælles strategier, der kunne styrke hele rigsfællesskabet, muligheden for at lave en økonomisk vækst i alle dele af rigsfællesskabet.
Hvis jeg nu skulle nævne et eksempel, som springer mig i øjnene, når jeg ser den arktiske redegørelse i år, så er det f.eks., hvordan vi bedst forholder os til EU.
Hvad er det egentlig, Grønland og Færøerne har brug for i forhold til handel og EU?
Der står jo her, at EU er på vej med en arktisk strategi, som kommer her i slutningen af året eller i starten af det nye år.
Hvad er egentlig vores holdning til den strategi?
Hvad gør Danmark som rigsfællesskab for at påvirke den strategi i en retning, som alle dele af rigsfællesskabet kunne få noget ud af?
Hvad har større eller mindre frihandel af konsekvenser for både eksport af fisk, makrel osv., men også i forhold til de større udenrigspolitiske temaer, som trænger sig på?
Det kunne egentlig være spændende at være på forkant med en sådan strategi fra EU's side, hvor et enigt rigsfællesskab kunne spille ind med, hvad vi gerne ville have at EU lagde vægt på i sådan en arktisk strategi.
Vi sidder jo i Arktisk Råd som rigsfællesskab.
Vi er faktisk det eneste EU-medlemsland, der sidder der, og det er da af enorm stor betydning, at vi kan drage EU ind i det samarbejde også i underudvalgene og sikre europæiske investeringer, sikre europæiske interesser, forskning osv. både i forhold til klima, men også i forhold til alle de andre problemfelter, der trænger sig på, ikke mindst inden for den private sektor.
Det ville da være fint, at det var rigsfællesskabet, der satte den dagsorden i EU, ud fra hvad vi synes er de vigtigste fælles interesser.
Det siger jeg ikke for at drille udenrigsministeren, for det er måske noget, vi også godt kunne have tænkt på at gøre lidt mere ved i den tidligere regering.
Man når ikke alting, men her kunne vi måske godt i fællesskab tage en lidt mere offensiv dagsorden.
Det bringer mig til Østersørådssamarbejdet.
Og jeg må sige, at det måske er den redegørelse, jeg er mindst imponeret over, fordi det er, som om der her virkelig danses rundt om elefanten i rummet, som selvfølgelig er: Hvad er rollen for Rusland i det her samarbejde?
Jeg forstår jo, at udenrigsministeren agter at tage kontakt til russerne under en eller anden form, bl.a. fordi man gerne vil diskutere Østersørådssamarbejdet.
Hvad er de baltiske landes holdning til det?
Hvordan ser de baltiske lande, at det her samarbejde kan udvikle sig under den nuværende krise i Ukraine?
Hvad er den danske overvejelse om, hvordan vi balancerer hensynet til at sikre så meget afspænding i vores del af verden som muligt, samtidig med at vi har en historisk solidaritet med de baltiske lande, som jeg i hvert fald mener det er vigtigt vi holder fast i.
Polen er stærkt engageret i det her spørgsmål, har stærke holdninger.
Jeg mener ikke, at man kan diskutere Østersørådssamarbejdet, uanset hvad vi mener er den rigtige vej frem, om det er større eller mindre dialog med Rusland, men man kan ikke ligesom diskutere energisamarbejde, investeringer i dit og dat osv., uden at man kommer ind på områder, som er af fuldstændig vital betydning for Rusland, og som man derfor også bliver nødt til at forholde sig til, når man lægger en strategi for, hvordan samarbejdet i den del af Europa kan og bør udvikle sig.
Det skal være mine kortfattede supplementer til alle de mange gode ting, som mange ordførere allerede har lagt frem, og jeg håber, at udenrigsministeren vil have mulighed for at kommentere på en del af det. En enkelt ting vil jeg gerne tilføje: Jeg var glad for i den arktiske redegørelse at se, at man skriver en del om det nordiske forsvars- og beredskabssamarbejde, men jeg undrer mig lidt over, selv om vi kommer til det lidt senere, at det er helt fraværende i forsvarsministerens redegørelse om det nordiske forsvars- og beredskabssamarbejde.
Nu ved jeg jo, hvor tæt der koordineres mellem Forsvars- og Udenrigsministeriet, men her er altså et enkelt område, hvor det tilsyneladende er glippet.