Dennis Flydtkjær (DF), 2013-02-08:
Som det er blevet nævnt af de to foregående ordførere, er det her et lovforslag, som skal bekæmpe konkursmisbrug, hvor man vil pådømme såkaldte konkursryttere en konkurskarantæne, og det synes jeg da er ganske fornuftigt.
Det er jo tydeligt, at der er et behov.
Det kan man se, når man har fulgt med i de mange sager, der har været i medierne, men også ved, at man ved, at 40 af de mest kendte konkursryttere har kostet det offentlige et direkte tab på 700 mio. kr. i perioden 2008-2010.
Det viser jo tydeligt, at der er et behov for at få grebet ind over for det her, og der synes vi, at det kan være et udmærket initiativ, at man vil give en karantæne til de personer, som har udvist en groft uforsvarlig forretningsførelse.
Jeg synes egentlig også, at det er en fin afbalancering i forslaget, at det ikke er det, at man går konkurs flere gange, der alene gør, at man bliver pålagt en konkurskarantæne.
For der kan jo være nogle iværksættere derude, der af den ene eller den anden grund går konkurs, enten på grund af at konjunkturerne skifter eller andre ting, og der skal man selvfølgelig have plads til, at de folk, som ikke har gjort det groft uforsvarligt, skal have lov til at kunne gå konkurs, men så stadig væk kunne starte et nyt selskab.
Men det skal gælde for de personer, bl.a. inden for byggebranchen og andre brancher, hvor vi kan se, at det simpelt hen er groft uforsvarligt, altså hvor de direkte med vilje prøver på at snyde folk og laver bilagssvindel og andre ting.
Noget af det i forslaget, som jeg så er lidt kritisk over for, er det her med, at registeret over de folk, der har fået konkurskarantæne, skal være hemmeligt for befolkningen.
Der så vi meget gerne at det skulle være offentligt, for jeg synes, det er meget væsentligt, også efter at man har udstået sin karantæne.
Argumentet er jo, at man siger, at så hænger det på internettet og andre steder.
Det er rigtigt nok, men det kan jo godt være væsentligt, f.eks. i forhold til en kreditvurdering, at det er åbent for offentligheden, altså at her er der en mand, som har haft en meget lemfældig omgang med økonomien, og at man så kan tage det med i spørgsmålet.
Jeg vil da også sige, at det skal ses i forhold til f.eks. voldsforbrydere eller voldtægtsforbrydere.
Deres navne nævnes i flæng i artikler og andre steder, og de florerer også på internettet i rigtig mange år efterfølgende.
Jeg kan ikke forstå, hvorfor man hellere vil gøre det til en særlig beskyttelse over for folk, der er konkursryttere, i forhold til folk, der er voldtægtsforbrydere eller voldsforbrydere, for dér er navnene altså også ude i det åbne i mange år fremadrettet.
Så derfor synes vi bestemt, at det er en god idé, at den her liste er offentlig, så man senere hen eller i samme periode har mulighed for at kunne se, hvem det er, så man kan tage nogle forholdsregler ud fra det.
Så er der en ting, som vi kan sige er et minus ved forslaget – men alle lovforslag kan jo ikke løse alle problemer – og det er i forhold til de her stråmandsvirksomheder, hvor man ikke helt får løst problemet.
For de her folk kan jo stadig væk få en stråmand til det, eller de kan bruge det, der bliver kaldt konefinten, hvor man får sin kone til at starte et selskab, og hvor man så i det skjulte alligevel driver selskabet.
Men jeg kan også allerede nu sige, at vi fra Dansk Folkepartis side vil stille et ændringsforslag om, at de lister, der er over folk, der har fået en konkurskarantæne, skal være offentlige, og at de ikke skal være hemmelige.
Lad det være ordene.