Mai Henriksen (KF), 2012-04-24:
Tak for redegørelsen.
Flere unge skal have en videregående uddannelse hurtigere.
Det er vigtigt at holde sig for øje, at det skal kombineres med de kompetencer, som fremtidens arbejdsmarked efterspørger.
Det gælder for dem, der vælger forskningsvejen, så vel som for dem, der ender med at blive ansat i den private eller den offentlige sektor.
Vi har brug for, at uddannelsesniveauet i Danmark hæves.
Det gælder helt ned i folkeskolen, og det gælder helt op til de videregående uddannelser.
Jeg vil gerne advare regeringen mod at stirre sig blind på målsætninger, for lige nu oplever vi bagsiden af medaljen for 95-procents-målsætningen, hvor 95 pct. af en ungdomsårgang skal have en ungdomsuddannelse.
Det betyder, at unge bliver stuvet ind på ungdomsuddannelserne, også selv om de ikke er uddannelsesparate, alene med det formål at komme den målsætning nærmere.
Ingen har tilsyneladende øje for, at det rent faktisk også går ud over den unge.
Konsekvensen bliver et meget stort frafald, og det er stort både på gymnasier og erhvervsskoler.
Det er urimeligt over for den unge, der falder fra, men det er også urimeligt over for de tilbageværende elever, der får en dårligere undervisning, og det går ud over kvaliteten.
Jeg kan være nervøs for, at samme mekanisme vil gøre sig gældende for målsætningen om, at 60 pct. af en ungdomsårgang skal ind på de videregående uddannelser.
Vil det gå ud over kvaliteten?
Den uafhængige tænketank DEA's beregninger viser, at 60-procents-målsætningen kan opnås ved en blanding af reduceret frafald, et øget optag og hermed altså også en markant omfordeling af studerende på tværs, hvor flere vil få en lang, videregående uddannelse, og færre vil få en kort.
Konkret viser DEA's beregninger, at allerede i 2020 vil vi stå med 11.000 færre, som har en erhvervsfaglig uddannelse.
Spørgsmålet, der melder sig, bliver pludselig: Jamen har vi så nok faglærte til fremtidens arbejdsmarked?
For man må dog antage, at der også i fremtiden stadig efterspørges faglært arbejdskraft i industrien og på det private arbejdsmarked generelt.
Så mit råd til regeringen skal være, at den skal lade være med at stirre sig blind på målsætningerne.
Sørg i stedet for, at de kompetencer, som der uddannes til i dag, også passer med efterspørgslen på fremtidens arbejdsmarked.
Jeg startede med at sige, at flere unge skal have en videregående uddannelse hurtigere.
Når det handler om hurtigere gennemførelse, skal vi politisk både kigge på, hvordan vi sikrer, at de studerende starter tidligere, og på, at de fastholdes og gennemfører hurtigere.
Tidlig start kan fremrykkes ved at undgå den selvsupplering, som finder sted.
Antallet af suppleringskurser er steget meget, og sidste torsdag blev gymnasiereformen diskuteret her i Folketingssalen.
Her lagde vi Konservative vægt på, at det er uacceptabelt, og at det er utilfredsstillende, når en studieretning på gymnasiet ikke giver en tilsvarende adgang til en videregående uddannelse.
Har man eksempelvis læst biologi som studieretning, skal man også kunne komme ind på biologistudiet.
Hvis eleverne på ungdomsuddannelserne er uddannelsesparate, vil de også kunne begynde tidligere.
Tidligere nævnte jeg 95-pocents-målsætningen, som har den uheldige effekt, at næsten alle erklæres uddannelsesparate.
Konservative ønsker, at ungdomsuddannelserne kan få lov til at afvise elever, der ikke er uddannelsesparate.
I forlængelse heraf har de altså en forpligtelse til at finde et uddannelsestilbud sammen med vejlederne og den unge selv, som kan give den nødvendige opkvalificering, der skal til, for at den unge kan blive kompetent til at starte på en ungdomsuddannelse.
Færre fejlvalg fra begyndelsen vil betyde, at man kommer hurtigere gennem uddannelsessystemet.
Jeg har noteret mig, at ministeren i øvrigt mener, at det skal være langt nemmere at meritoverføre fag fra tidligere uddannelser, for at den studerende kan komme hurtigere igennem.
Konservative er sådan set enig med rektoren for Syddansk Universitet, som lufter en bekymring for, om det vil betyde en faglig udvanding af uddannelserne.
Der skal være fornuft i og mening med en meritoverførsel.
Fordi man har læst nordisk litteratur i to semestre, giver det ikke en bedre kvalificering til at læse medicin.
Konservative ser til gengæld meget gerne en øget karriererådgivning.
I dag vælger studerende ofte uddannelse efter interesse, og det samme gælder i forbindelse med fag på overbygningen, og heldigvis for det.
Selvfølgelig skal de studerende vælge fag efter interesser, men det er også vigtigt, at de har for øje, hvilke job de ønsker, når de er færdige med deres videregående uddannelse på et tidspunkt.
Sluttelig vil jeg kort adressere selve redegørelsen.
Jeg må sige, at jeg havde store forventninger, da jeg bladrede igennem redegørelsen med de her glittede sider.
Men langt størstedelen af redegørelsen bliver sådan lidt teknisk, bliver sådan lidt grå og uden de store visioner.
I afsnittet om nye udfordringer står der eksempelvis, at nu er det tid til at have fokus på de studerende og deres uddannelse, og det er jo rigtig fint, og man bliver helt glad, men så fortsætter redegørelsen med meritsystemer, udviklingskonstrakter, taxametersystem, bevillingsreform og andre lange, fine ord.
Hvordan skaber eksempelvis øget globalisering, internationalisering og talentpleje på tværs af uddannelsessystemet en større sammenhæng?
Og apropos talentpleje er det jo en mærkesag for os Konservative, at de videregående uddannelser formulerer en strategi for talentpleje og synliggør den, eksempelvis på deres hjemmeside, så de studerende kan se, hvilke muligheder der er, før de overhovedet søger ind.
Se, det skaber sammenhæng!
Hvordan sikrer vi den højeste forskningskvalitet, og hvordan får vi øget fokus på innovation og iværksætteri, som i høj grad efterspørges på fremtidens arbejdsmarked?
Det er også med til at skabe sammenhæng, sammenhæng mellem efterspørgsel på kompetencer nu og i fremtiden.