Per Clausen (EL), 2009-03-31:
Det er glædeligt at høre, at der er adskillige partier, som op til flere gange er i stand til at finansiere det her forslag.
Det viser vel også, at det ikke er det, debatten handler om.
Det, debatten handler om, er, om vi også i forhold til kulturinstitutioner skal være villige til at tage bestik af en vanskelig økonomisk situation og stille nogle midler til rådighed for at undgå, at en økonomisk krise, som i hvert fald ikke har sit udgangspunkt i kulturinstitutionerne, får katastrofale konsekvenser for kulturlivet i Danmark.
Det fremgik jo meget tydeligt af ministerens indlæg, at hun er meget stolt af, at de bevillinger, der er til kulturområdet, er stabile.
Det synspunkt kan man selvfølgelig godt have i et samfund, hvor den økonomiske vækst har været stor i flere år; så kan man selvfølgelig godt være stolt af, at man har været i stand til at sikre sit område stabile bevillinger.
Jeg tillod mig så at sige, at ordet stagnerende måske var mere præcist, også hvis man virkelig går ind og kigger mere grundigt på de bevillinger, der er på kulturområdet.
Jeg forstod også på Venstres ordfører, at det jo var helt anderledes i kommunerne; der kastede man bare penge ud over kulturområdet.
Jeg tror sådan set, at ordføreren kan have ret forstået på den måde, at der godt kan være spektakulære projekter, der indgår i kommunale brandingprojekter, som måske klarer sig meget godt.
Men hvis man sådan tager det almindelige kulturliv, f.eks. biblioteksvæsenet, er oplevelsen jo en ganske anden, nemlig at der er tale om ikke bare stagnerende, men i nogle tilfælde også direkte faldende bevillinger.
Så der er sådan set for mig at se ikke nogen tvivl om, at kulturlivet i Danmark står i en meget alvorlig situation baseret på stagnerende bevillinger og baseret på, at man så i større og større udstrækning har klaret sig ved hjælp af private sponsorater - private sponsorater, der altså nu falder væk.
Så kan man selvfølgelig godt stå og sige, at det er uforsvarlig økonomistyring, talentløshed og den slags, hvis man har brugt penge, man har fået ind i sponsorater, på almindelig drift, fordi man som Venstres ordfører har så meget styr på det, at det aldrig ville ske, hvis man selv havde med det at gøre.
Men realiteten er jo, at man må bruge de penge, man kan få ind, og man må bruge dem på den måde, der skaber bedst og mest kultur for pengene, og der er vel også det, kulturinstitutionerne har gjort.
Der er jo også sket det, at en række udgifter er steget, i forbindelse med at afholdelse af udstillinger m.v. rent faktisk er blevet mere omkostningskrævende og dyrere i de år, der er gået.
Så jeg synes sådan set, at meget taler for et generelt løft i bevillingerne til kulturområdet, og så må man sige, at den nuværende situation gør det ekstra aktuelt.
Jeg synes så bare, det er en anelse fattigt.
Hvis man skal sige noget positivt om den her debat, er det, at der tilsyneladende alligevel er en vis forståelse for, at vi nok skal prøve at kigge på bevillingerne til kulturområdet fremover - naturligvis ikke med udgangspunkt i et forslag, der er stillet af oppositionen, det er klart.
Men man kan godt se på det med udgangspunkt i den kendsgerning, at der nok mangler penge, og at vi måske også skal prøve at se en smule kritisk og nuanceret på, hvordan de penge, der er, bliver fordelt.
Hvis det kunne danne udgangspunkt for, at vi frem til og i forbindelse med en kommende finanslov kunne få en diskussion af, hvordan vi sikrede, at der faktisk kom et løft på det her område, ville det jo ikke være så dårligt.
Så må vi jo bare håbe, at der ikke er alt for mange kulturinstitutioner, som enten går nedenom og hjem, eller som lider ubodelig skade på grund af en akut økonomisk krisesituation, sådan at der, når vi kommer med reparationsmidlerne, om man så må sige, udbygningsmidlerne, ikke er ret meget at reparere på.
Det ville jo nok være en kedelig udvikling og være udtryk for, at man ikke udviste den sans for rettidig omhu, som nogle indimellem hævder skulle være en særlig borgerlig dyd, selv om jeg må indrømme, at det er sjældent, man ser den komme til udtryk i praktisk handling.