runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Torsten Schack Pedersen (V), 2007-01-25:
Jeg tror, at hvis man markedsførte et produkt på samme måde som hr. Ole Sohn markedsfører det her, så ville man komme i karambolage med markedsføringslov, forbrugerombudsmand og alt muligt andet.
Det er jo som at gå ind i en butik og købe en lykkepakke.
Altså, man har sådan et eller andet med, at det rummer rigtig, rigtig mange ting, men når man pakker det ud efter valgnatten, ja, så kan det være, der kommer en rigtig stinker.
Men det har man jo ikke mod til at fortælle vælgerne.
Hvorfor dog ikke sige, hvad det er, man vil?
Fair nok.
Det var da ikke for meget at forlange, at man for at give vælgerne et klart billede af, hvad oppositionen vil, så formulerede et klart alternativ til den økonomiske politik, herunder hvordan man samlet set forholder sig skattestoppet.
Det var da vel ikke for meget at forlange, så vælgerne havde et klart valg.
Pia Christmas-Møller (KF), 2007-01-25:
Jeg har forstået, at SF mener, at alt ondts moder er denne regeringens skattestop.
Derfor er det meget interessant, at vi i dag har fået afdækket, at Socialdemokratiets ordfører i hvert fald ikke kunne afvise, at der er indgået en aftale mellem SF og Socialdemokratiet om, at skattestoppet også holder, dersom man efter et valg får en SFstøttet socialdemokratisk regering.
Så vil jeg godt høre, om denne aftale også omfatter det, som Socialdemokraterne lover vælgerne, nemlig at skattestoppet kun kan afløses af en skattereform, som mindst et borgerligt parti deltager i, at enten V eller K altså har fået en vetoret.
Det er jo det, Socialdemokraterne rejser land og rige rundt med.
Det går jeg ud fra også er en klar del af den aftale, som man har indgået.
Det vil jeg gerne have et svar på.
Ole Sohn (SF), 2007-01-25:
Jeg er nødt til at skuffe fru Pia Christmas-Møller.
Der var to fejl i spørgsmålet.
For det første er der ikke indgået en aftale om et skattestop mellem SF og Socialdemokraterne, fordi vi grundlæggende er imod.
Det tror jeg faktisk, at alle, der bare åbner avisen stort set hver dag, vil vide.
For det andet kunne SF aldrig drømme om at indlade sig på et projekt, hvor et borgerligt parti, som i den grad har været med til at skabe ulighed i det her samfund med skattestop, skulle have indflydelse eller vetoret på en skattereform.
Pia Christmas-Møller (KF), 2007-01-25:
Den her debat bliver mere og mere interessant.
Vi har fået en meget klar bekræftelse fra den socialdemokratiske ordfører, fordi vedkommende fik adskillige lejligheder til at sige fra over for det.
Det skete ikke.
Nu får vi at vide, at der overhovedet ikke findes sådan en aftale, meget interessant.
Må jeg spørge på en anden måde?
Kan SF garantere, at en sådan regering hverken deltager man i eller støtter på den ene eller den anden parlamentariske måde?
Ole Sohn (SF), 2007-01-25:
SF går til valg på at sikre det, som jeg har skitseret her, nemlig en forbedring af den offentlige sektor, som er fuldt finansieret; som indebærer, at man får lavet en skattereform, som sænker beskatningen af arbejdsindkomster, og som overflytter en del af den til boligbeskatning på nøjagtig samme måde, som vismændene har foreslået.
Vi indlader os ikke på noget som helst med at stille ultimative krav, og vi kunne da i øvrigt heller aldrig drømme om at indlade os på eller binde os op på noget – hverken det ene eller det andet.
Vi går ikke til valg på et skattestop.
Vi går til valg på en skattereform, og vi agter at kæmpe det bedste, vi har lært, for at få vores politik igennem.
Vi binder os naturligvis ikke op på andre partiers politiske holdninger, for hvad skulle vi så med syv partier?
Jacob Jensen (V), 2007-01-25:
Jo, men det må vel være rimeligt nok, når vi diskuterer en så vigtig sag som, hvordan den offentlige sektor skal udvikle sig, at vi så også får et rimeligt svar på, hvilke forudsætninger oppositionspartierne lægger ind i den dagsorden, som de gerne vil føre efter et eventuelt valg, hvor de skulle overtage regeringsmagten.
Derfor synes jeg, det er rimeligt nok at spørge hr. Ole Stavad som ordfører: Hvad er det for en forudsætning, hr. Ole Stavad ser, ifald man ikke blive enig med SF, med Enhedslisten, med De Radikale, som jo gang på gang klokkeklart har sagt, at de ikke går ind for et skattestop, hvad Socialdemokraterne til gengæld gør?
Jeg synes, det er vigtigt, at få det afklaret her i aften.
Ole Stavad (S), 2007-01-25:
Jeg synes, vi kører lidt i ring.
Det er sagt meget, meget klart af hr. Jan Petersen, og jeg har gentaget det, at der ingen som helst tvivl er om, at en socialdemokratisk ledet regering vil respektere skattestoppet, som det er defineret, i den kommende valgperiode.
Der vil så blive taget en række initiativer, så kratluskere ikke kan få lov til at gå fri.
Det, vi har set i Rigsrevisionens beretning om måden, man forvalter på, og om snydere, der ikke betaler deres skat, vil der blive taget fat på.
Torsten Schack Petersen (V), 2007-01-25:
Nu er jeg jo glad for, at Socialdemokraterne har fået ny ordfører her hen over aftenen.
Jeg havde jo så håbet på, at jeg her sidst på dagen havde haft fornøjelsen af at se Socialdemokratiets formand, men det kunne jeg så ikke få lov at se frem til.
Hr. Ole Stavad har så bidraget endnu mere til forvirringen, for da Socialdemokraterne lancerede deres skattepolitik og deres tvivlsomme opbakning til skattestoppet, var det en forudsætning, at skulle der ændres, skulle der være en tilslutning fra V eller K, før man kunne lave noget om.
Det har den socialdemokratiske skatteordfører, hr. John Dyrby, i starten af december været ude og undsige i Børsen.
Nu siger hr. Ole Stavad, at der igen skal være en vetoret.
Kan hr. Ole Stavad ikke prøve at skabe bare en lille smule klarhed?
Altså, i marts har vi den ene udmelding, i december den anden og i januar den tredje.
Hvad skal man dog efterhånden tro?
Ole Stavad (S), 2007-01-25:
Jeg har ikke set nogen udtalelser af hr. John Dyrby i Børsen, men i det hele taget har dagen i dag jo været præget af citatfusk i en stil og grad, så man undrer sig over, at de siddende formænd, hvis de ellers kunne gennemskue det, lader det passere.
Det er formentlig det, vi er udsat for her ud fra, hvad statsministeren sagde tidligere.
Det, jeg siger her, ville hr. Torben Schack Pedersen kunne forvisse sig om er det, der står i det, der blev vedtaget i slutningen af januar 2006 på den socialdemokratiske hovedbestyrelses gruppemøde, og det var det, der blev bekræftet under den socialdemokratiske kongres i september 2006.
Så hr. Torben Schack Pedersen kan regne med, at der er fuldstændig klarhed over den sag.
Torsten Schack Pedersen (V), 2007-01-25:
Jeg er så glad for, at formanden kan udtale mit navn korrekt, når hr. Ole Stavad ikke kan.
Jeg synes så, at hr. Ole Stavad lige skulle notere datoen den 5. december 2006 i forbindelse med en overskrift om kovending i skattepolitikken for S, netop hvor hr. John Dyrby i teksten siger, at man ikke skal give V og K vetoret for ændringer i skattepolitikken.
Det er ikke til at finde ud af, hvad der er op og ned.
Enten er der en vetoret, eller også er der ikke.
Og enten skal der forhandles om et skattestop med den øvrige opposition eller også skal der ikke.
Det er vel ikke for meget at forlange også i forhold til det, som hr. Ole Stavad startede sit ordførerindlæg med at sige om folkestyret, at ordføreren også gjorde det sådan rimelig klart for vælgerne, hvad det er for en pakke, vælgerne får, i stedet for at man bare tager en stor kasse, putter noget glitterpapir om, og så håber på, at når båndet engang bliver løsnet, bliver de, der har købt pakken, ikke alt for skuffede.
Men det, som Socialdemokratiet forsøger at pakke ind i et bredt stykke papir, indeholder nok noget, som jeg tror at vælgerne er meget bekymrede for at lukke op.
Ole Stavad (S), 2007-01-25:
Det var absolut ikke ment sådan, det var mere en af de måske lidt friske bemærkninger, man skal undlade.
Måtte jeg så sige til spørgeren, at jeg ikke rigtig ved, hvad det er for et ærinde, han er ude i.
Jeg vil sige, at i forhold til, hvad jeg har sagt til Børsen og er blevet citeret for, har Børsen sjældent været sandhedsvidne.
Jeg har tilladt mig engang at sige det sådan, og jeg håber, Børsen vil tilgive mig, at forskellen på, om Børsen havde talt med mig eller ikke talt med mig, var, at hvis man havde talt med mig, så var det, jeg var citeret for, i citationstegn, hvorimod at det, man citerede mig for, når de ikke havde talt med mig, og som også var forkert, ikke var i citationstegn.
Jeg tror, at hr. John Dyrby kan svare på alle hr. Torben Schack Pedersens, undskyld, Venstres spørgers spørgsmål, hvis det er sådan, at jeg udtaler navnet forkert.
Min erfaring har egentlig været, og jeg tror, at statsministeren her ville give mig en lille smule ret, at Folketingssalen ikke er det bedst egnede sted til at lave regeringsforhandlinger som sådan og heller ikke til forhandlinger mellem de partier, der skal lave et regeringsgrundlag.
Jeg er helt overbevist om med de erfaringer, jeg har fra 1990'erne, hvor jeg selv havde fornøjelsen af at være med i processerne, at vi finder ud af det.
For som det kan konstateres også med det forslag til vedtagelse, der er fremsat her i dag, så er der langt, langt mere, der samler den nuværende opposition, end der skiller.
Peter Skaarup (DF), 2007-01-25:
Jeg synes nok, hr. Ole Stavad var lidt af en provokatør i sit åbningsindlæg her under anden runde.
Det var jo, fordi hr. Ole Stavad pludselig mente, at der nu er tale om blokpolitik, og at der under SR-regeringen ikke var tale om blokpolitik.
Altså, at vi har blokpolitik nu, og at det havde man ikke dengang under SR.
Det synes jeg er en sandhed med store modifikationer.
Det hænger jo sammen med, at Socialdemokraterne og i øvrigt også De Radikale på interessante områder er med i store aftaler, vi sidder og diskuterer.
Som fru Pia ChristmasMøller nævnte: Der er velfærdsaftalen, en stor forkromet aftale over mange år, som Socialdemokraterne er med i, og som De Radikale er med i.
Der er medieforliget med vigtige spørgsmål om mediesituationen, og her er Socialdemokraterne med.
Politireformen, den største reform, som man har ventet på i årevis, og som Socialdemokraterne i øvrigt ikke kunne gennemføre, da de havde regeringsledelsen, er Socialdemokraterne med i.
Er det blokpolitik?
Jeg kan bare konstatere, at vi har vidt forskellige opfattelser af det her, og man burde måske engang lave den gode gamle statistik om, hvem der stemmer for hvilke forslag, for så ville man se, at langt hovedparten af den lovgivning, der går igennem Folketinget, støttes af stort set alle partier i Folketinget, herunder Socialdemokraterne, måske lige med undtagelse af Enhedslisten.
Men jeg vil godt bede hr. Ole Stavad bekræfte, at Socialdemokraterne på flere afgørende områder jo har ført en slingrekurs, der har gjort det næsten umuligt i perioder at lave aftaler med Socialdemokraterne om vigtige spørgsmål.
De områder er man altså nødt til at se bort fra, når man diskuterer det her emne.
Men nej, der sprang de i sidste øjeblik fra integrationsaftalen alligevel og ville heller ikke være med i velfærdsaftalens del om det.
Ole Stavad (S), 2007-01-25:
Nu er der ikke tid til at få en ordentlig diskussion med de taleregler, der er for korte bemærkninger,
så derfor er jeg nødt til at tage et enkelt eksempel.
Vi kan eksempelvis tage integrationsaftalen, der blev indgået, og som Socialdemokratiet i første omgang var med i.
Det er egentlig en meget god illustration af problemstillingen, for Socialdemokratiet var med, men regeringen var kun optaget af at lave en aftale, der holdt med Dansk Folkeparti.
Derfor blev der indføjet noget om, hvilke grupper der skulle skaffe sig selv arbejde, folk, som normalt anses for at være mere eller mindre uarbejdsdygtige og i hvert fald ikke arbejdsmarkedsparate, det, man i teknisk sprog kalder matchgruppe 4; de skulle ud at søge det arbejde.
Der ønskede regeringen slet ikke at tage hensyn til Socialdemokratiet i udmøntningen.
Derfor viste netop integrationsaftalen problemet med blokpolitikken, nemlig at man sidder med et flertal sammen med Dansk Folkeparti, og når det skal udmøntes, er man kun optaget af at tage hensyn til Dansk Folkeparti.
Hvorimod det, der har været traditionen, ikke er blevet fulgt: at har man lavet en aftale, så bøjer man mod hinanden og lytter til hinanden.
Den vilje findes ikke i den nuværende regering, fordi man kun er afhængig af Dansk Folkeparti, og Dansk Folkeparti er ofte ikke særlig interesseret i brede aftaler.
Jacob Jensen (V), 2007-01-25:
Når vi laver lovgivning, er det vigtigt, at den i videst muligt omfang tilpasses de forhold, som loven skal regulere.
Vi skal ikke lave lovgivning på områder, hvor det ikke behøves, og heller ikke lave loven strammere end nødvendigt.
Derfor er vi i Venstre godt tilfreds med det forslag, som vi nu behandler, der netop har til formål at skabe mere fleksibel regulering for investeringsforeninger, der alene henvender sig til professionelle investorer som f.eks. pensionskasser.
I et sådant professionelt forhold er der behov for mindre restriktive regler end i forhold til en privat investor.
Det skyldes, at professionelle investorer har særlige forudsætninger for at varetage egne interesser, end en privat investor har.
De professionelle investeringsforeninger skal ikke godkendes, men kan lade sig registrere i Finanstilsynet.
Herved vil de heller ikke blive underlagt det samme tilsyn, som ellers er gældende for de øvrige investeringsforeninger.
Der gives med forslaget endvidere mulighed for, at investeringsforeningerne kan få låneadgang til 10 pct. af formuen til en kortvarig finansiering til afvikling af handler, hvilket også er en smidiggørelse af det nuværende regelsæt.
Ifølge forslaget vil det være op til bestyrelsen i foreningen at sikre, at der ikke optages medlemmer, som ikke lever op til kravene om at være professionel investor.
Det er en sondring mellem privat og professionel investor, som i øvrigt tager sit udgangspunkt i EF-direktivet om markeder for finansielle instrumenter, det såkaldte MiFIDdirektiv.
Der er med andre ord lagt op til en lempelse af reglerne for investeringsforeninger, men som nævnt kun rettet imod de foreninger, der henvender sig til professionelle investorer.
Det er et godt forslag, som vil være med til at sikre en mere smidig og effektiv håndtering af investeringsmidlerne, herunder pensionsmidler.
Det vil i sidste ende gavne investorerne, herunder pensionsopsparerne, dvs. langt de fleste danskere.
Derfor støtter Venstre forslaget.
Jens Hald Madsen (V), 2007-01-25:
Jeg forsøger jo bare at hjælpe til.
Det skal man altså.
Derfor er jeg bare så bekymret for SF og for ordførerens fremtid, for hvis fremtiden er, at Socialdemokratiet vil fortsætte med et skattestop, kan det da blive utrolig vanskeligt for SF at forklare sine vælgere – jeg tror også, at De Radikale får store problemer – hvordan man kan fortsætte med et skattestop med den økonomiske politik, som SF gerne vil gennemføre.
Der er da ikke noget forkert i at stille krav.
Fru Marianne Jelved har stillet krav om at være statsminister, og hr. Villy Søvndal vil gerne være minister.
Det er der da ikke noget forkert i.
Hvorfor så ikke stille et krav, som er basalt for, at SF kan gennemføre sin økonomiske politik?
Ole Stavad (S), 2007-01-25:
Jeg må sige til hr. Peter Skaarup, at retstilstanden – det ved jeg hr. Peter Skaarup også ved, for han var her før 2001 – var en helt anden dengang.
Vi har aldrig oplevet, at eksempelvis Enhedslisten har nedlagt veto imod, at vi lavede flertal, hvor de ikke var med, men hvor vi lavede det hen over midten – aldrig.
Vi har ikke oplevet, at finanslove kun kunne vedtages med de partier, som stod bag den regering, der var i 1990'erne.
Det er anderledes nu.
Eksempelvis blev vi jo ikke engang inviteret til forhandlinger om den sidste finanslov.
Det blev meddelt, at der sådan set ingen grund var til det.
Indtil finansloven for 2007 sagde man, at partier, der ikke kunne tilslutte sig regeringens skattestop, ville man ikke forhandle med og lave noget stort forlig sammen med på finansloven.
Så tilsluttede Socialdemokratiet sig skattestoppet, og derefter fandt man ud af, at det alligevel ikke var nok til, at man ville have os med.
Sådan er retstilstanden, og blokpolitikken er desværre langt, langt mere udpræget og konsekvent under denne regering, end den har været nogen sinde tidligere i de år, jeg har været med.
Morten Bødskov (S), 2007-01-25:
Det kan godt være, det var mig, der gjorde statsministeren forvirret, men jeg spurgte faktisk ikke om at lette skatten på arbejdsindkomst.
Jeg spurgte om den konkrete diskussion, der har været, og som jeg går ud fra at statsministeren er bekendt med.
Der har været forslag fremme om, at der skal ses på muligheden for at lette selskabsbeskatningen, og det var det, jeg spurgte til.
Kommer regeringen inden næste folketingsvalg med en melding om, at den mener, at selskabsbeskatningen skal lettes?
Man må gå ud fra, at en så afgørende beslutning, som man jo må gå ud fra at de folk, der har de tanker, mener det er, er nået frem til regeringens top, og statsministeren kan vel svare rimelig klart på spørgsmålet.
Hvis svaret er, at det gør der – ja, så er det valg, som statsministeren negligerer, nemlig valget mellem skat og velfærd, en kendsgerning.
Så er det jo virkelig klart, at der er en blok, som vil foretage velfærdsinvesteringer, og at der er nogle andre, som lidt mere uldent har svært ved at finde ud af, hvad de vil.
De går og sjusser lidt og vil gerne have nogle skattelettelser, fordi de mener, det er det bedste at bruge borgenes penge til.
Jacob Jensen (V), 2007-01-25:
Nu var hr. Ole Stavad meget bekymret for det samarbejdende folkestyre.
Blokpolitik og andre stærke ord blev der brugt.
Men tilbage til det svar, som blev givet lige før til hr. Erling Bonnesen.
Hvis man forestiller sig, at der kom en S-ledet regering efter næste valg, hvordan vil den så forholde sig til den situation, når den skal til at forhandle med Radikale, med SF, med Enhedslisten om skattepolitikken?
Hvis man ikke kan blive enig, hvad er det så for en situation, man står med?
Hvad er det for en situation, man skal tage udgangspunkt i, når man skal til at finansiere andre projekter, herunder det, som vi i øvrigt har diskuteret hele dagen i dag, nemlig væksten i den offentlige sektor?
Erling Bonnesen (V), 2007-01-25:
Jeg er helt på det rene med, at kameraerne er slukket og alt det, og vi sad også sådan set og ventede på at kunne blive færdige, så vi kunne komme videre til de næste punkter.
Jeg er faktisk meget glad for, at det punkt har udviklet sig så omfangsrigt, som det har, for specielt her mod afslutningen blev det jo fuldstændig tydeligt, at styringen af landet går totalt i stå.
Ordføreren har jo selv lige præcis dokumenteret det, for hvad var det, ordføreren præciserede nu?
Vi håber på, at det går i valgkampen, og at vi får flertallet, så vi kan sidde der, blev der sagt.
De ting, vi så ikke kan blive enige om – det var det, ordføreren sagde – lader vi så ligge.
Og vi kan jo lige konstatere, at der intet er, man i de nuværende oppositionspartier, hvis man skulle få flertallet, kan blive enig om.
Så tingene går i stå.
Forklar mig kort og godt: Hvad kan man blive enig om?
Marianne Jelved (RV), 2007-01-25:
Ja, det er uretfærdigt.
Det er ingen kunst at love, at man vil udnytte det råderum, som man har besluttet sig for er til stede til kommunale opgaver, ved at gå til valg på at love, hvordan det råderum skal bruges.
Men så vidt jeg ved, fortalte statsministeren ikke vælgerne, at han ville føre Danmark i krig i Irak, og statsministeren glemte også at fortælle, at der skulle komme en stor kommunalreform, der lagde opgaverne fuldstændig om, afskaffede amterne og oprettede regioner uden skatteudskrivningsret.
Det var to af de store ting, som vælgerne måtte forholde sig til ved næste valg.
Venstre lover mange ting under forudsætning af, at Venstre får 90 mandater efter et valg.
Men det gør Venstre som bekendt ikke, og derfor er Venstre jo – i anførselstegn – så heldige, at Venstre kan dominere De Konservative og Dansk Folkeparti og få dem til at rette ind efter Venstres valgløfter.
Det er den moderne folkeoplysning, som statsministeren kalder det, og det er nøjagtig den måde, som præsident Bush tryner andre på.
Det er de store, der har retten til at bestemme, for det er dem, der har magten, men det er ikke moderne folkeoplysning og ikke moderne politik efter Det Radikale Venstres opfattelse.
Vi har fremlagt vore forslag til et kreativt Danmark.
Der er ti pejlemærker for, hvordan Danmark i de næste 15 år kan give svaret på, hvad vi skal leve af, og hvordan vi skal leve sammen.
Vælgerne ved helt præcist, at vi ønsker en skattereform, og hvorfor vi gør det, og vi har også angivet, hvordan vi mener den kan se ud.
Men vi har også sagt åbent, at målet er, at skatten på arbejde skal ned, og at vi vil forhandle med partierne om det; selv med Venstre og Dansk Folkeparti vil vi forhandle.
Vi har også sagt, hvordan vi gerne ser globaliseringens udfordringer blive løst i det danske samfund, hvordan uddannelsessystemet bør indrettes, for at det kan blive løftet osv.
Men det, statsministeren lægger op til, er at amerikanisere, effektivisere og kortslutte demokratiet, afskaffe flerpartisystemet og lave Danmark om til et topartisystem.
Forudsætningen for, at statsministeren kan føre sin kontraktpolitik som beskrevet, er, at der er 90 mandater bag statsministerens tale, men vi finder, at det er en meget, meget firkantet måde at føre politik på.
Vi mener, at vælgerne skal forholde sig til de ideer, de visioner og de forslag, partierne har, og i en dialog være med til at løfte opgaverne i fællesskab.
Men der bliver jo ikke nogen dialog, når statsministeren har bestemt, hvordan tingene skal være, og man kan jo heller ikke bestemme, hvordan tingene skal være i en 4-årig periode, i en valgkamp.
Derfor er det kun enkelte elementer, der indgår i denne kontraktpolitik, men det er selvfølgelig væsentlige elementer.
Jeg vil sige til allersidst, at jeg tror på, det kan lykkes at få mange flere til at se, at der var nogle kvaliteter i de traditioner, vi havde i det danske folkestyre indtil 2001-valget.
De traditioner tror jeg vi skal tilbage til igen.