runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Christian Lund (S), 2010-02-03:
Jeg vil gerne sige til ministeren, at jeg altid gerne vil stole på ministeren.
Men lige netop i denne sag har jeg nogle informationer, som gør, at jeg tvivler en smule på, at verden ser så godt ud, som ministeren tror verden ser ud.
Vil ministeren bekræfte over for mig, at der er firmaer, hvor ÅOP for et sms-lån er på 2.334 pct., hvis man låner f.eks. 1.000 kr., og et andet firma, som tager 2.969 pct. i ÅOP?
Det er jo ikke noget, jeg har drømt op; det er noget, jeg har fået at vide.
Derfor vil jeg selvfølgelig gerne høre fra ministeren, om de tal er ukorrekte. Så vil jeg også gerne bede ministeren svare på: Er ministeren uenig med mig, når jeg siger, at de, der tager sådan nogle lån, ikke mindst er ludomaner, folk, der har det rigtig dårligt i det private, folk, der i forvejen er registreret i det, der hed Ribers, som nu hedder Experian, og hvis lånoptagelse gør, at de bliver hængende dér og aldrig nogen sinde får en chance?
Lene Espersen (KF), 2010-02-03:
Jeg vil sige til spørgeren, at jeg ikke kender de procentsatser, men jeg stoler naturligvis på, at man ikke går ned i Folketingssalen og kommer med oplysninger, som ikke er rigtige.
Så jeg tager selvfølgelig de tal for pålydende, og jeg synes jo, det fortæller noget om, at det er en ret stor udfordring, vi står over for.
For man spørger jo sig selv, hvilket menneske ved sine fulde fem nogen sinde kan finde på at sige ja til et sådant lån, hvor der er så høje renter.
Regeringen har nedsat en arbejdsgruppe, der skal se på hele det, kan man sige, bagvedliggende problem i at optage forbrugslån af den her type.
Arbejdsgruppen er på vej med en analyse af markedet for forbrugslån, og den vil blive oversendt til Folketinget snarest.
Nu siger hr. Jens Christian Lund, at det nok typisk er ludomaner, der benytter sig af sms-lån.
Jeg skal ikke stå her på forhånd og sige, hvad det er for grupper; det er bl.a. det, den analyse vil kortlægge.
Der vil komme en kortlægning af gældsniveauet i den danske befolkning og også af forbrugernes egen opfattelse af deres økonomiske situation.
Det tror jeg er rigtig vigtigt, ligesom vi sammenligner og ser, hvad man gør i andre EU-lande, for at se på, hvad der kan gøres for at undgå, at der er nogen, der ender i en sådan gældsfælde.
Jens Christian Lund (S), 2010-02-03:
Jeg vil sige til ministeren, at når jeg siger tallene, er jeg jo ikke et sandhedsvidne, for der er nogen, der har fortalt mig dem.
Så jeg vil ikke trække tallene tilbage, men jeg vil da gerne sige det, så jeg ikke hænges op på, at jeg har løjet over for ministeren.
Er ministeren ikke enig med mig i, at det ville være en rigtig god idé at forbyde sms-lån?
Er ministeren ikke også enig i, at det ville være en rigtig god idé at have et loft over ÅOP'en?
Når jeg nu siger det her, kunne det jo godt virke som den rene socialisme – og jeg kan ligefrem se det i ministerens øjne – men er ministeren ikke enig med mig i, at der er en række lande, som har fået gennemført det, og som ikke hører til de lande, der har socialistisk styre, men er fornuftige lande ligesom Danmark?
Lene Espersen (KF), 2010-02-03:
Jeg vil gerne sige til hr. Jens Christian Lund, at jeg aldrig kunne drømme om at beskylde hr. Jens Christian Lund for noget så forfærdeligt som det, hr. Jens Christian Lund her taler om.
Så slemt tror jeg alligevel ikke tingene står til hos hr. Jens Christian Lund.
Mig bekendt har ingen af de lande, der har indført et loft over ÅOP, nogen erfaringer, der taler for, at det skulle have beskyttet deres forbrugere yderligere.
Det, som jeg sådan set synes er den alvorlige problemstilling og konsekvens,
er jo, at hvis man tror, man kan forbyde sig ud af problemet, så tror jeg ikke, man har indset problemets sande omfang, for nissen flytter jo med.
Hvis personer har svært ved at låne penge i banken og de ikke kan få dem via sms-lån, eller der bliver lagt et loft over, så bliver der bare et grå lånemarked, hvor det foregår, og så bliver det endnu værre for forbrugeren.
Og det synes jeg er udfordringen.
Jeg vil sige til hr. Jens Christian Lund, at jeg sådan set altid er fordomsfri i forhold til at prøve at tænke nyt politisk.
Min pointe er bare, at man nu har undersøgt, om det loft over ÅOP, som man har i nogle lande, har haft nogen positiv virkning, og det er der ikke noget, der tyder på.
Jeg synes, at der er to problemer med loftet: Dels vil loftet betyde, at mange forbrugere tror, at det ligesom er statsanerkendt, at man betaler så meget, hvad enten det er 20 pct. eller 25 pct., og det kan faktisk for mange forbrugere betyde, at de kommer til at betale mere for deres lån, hvis vi går ind og laver et statsfastsat loft.
Så for dem, der er dybt forgældet, tror jeg altså ikke, at vores svar skal være, at vi nu forbyder nogle ting, for de finder andre veje til at låne de penge, der skaber endnu større personlige problemer for dem.
Benny Engelbrecht (S), 2010-02-03:
Finder ministeren, at regeringens forbrugerpolitiske handlingsplan er tilstrækkelig ambitiøs i betragtning af de kommentarer, der er kommet om det modsatte, fra organisationer som Forbrugerrådet og Dansk Erhverv?
Jens Christian Lund (S), 2010-02-03:
Der er to ting, jeg lige vil sige til ministeren.
Vi er medlem af EU, og der har ministeren jo et ansvar som minister for at påvirke de andre lande også.
Og så mente jeg at kunne huske, at jeg nævnte nogle eksempler i Danmark, hvor det gik galt med annonceringen og med, at det ikke er klart.
Så det, jeg vil spørge ministeren om, er, om ministeren vil sikre sig, at det bliver meget præciseret i annoncer og i aftaler mellem kunde og flyselskab, hvad der er skatter, hvad der er afgifter, hvad der er tillæg, og hvad der er gebyrer, sådan at alle kan forstå det, så ingen bliver snydt eller føler sig dårligt behandlet.
Lene Espersen (KF), 2010-02-03:
Jeg vil sige til hr. Jens Christian Lund, at jeg jo nu altså er minister i Danmark, og at det derfor er i Danmark, Forbrugerombudsmanden kan håndhæve de regler, som man har fastsat på EU-plan.
Jeg kender ikke det beløb, hr. Jens Christian Lund her nævner, men det afgørende for mig er sådan set, at forbrugerne skal vide, hvad det er, man køber, når man køber en serviceydelse, og at man i det tilfælde, man køber en flybillet, naturligvis skal vide, hvad der er gebyr, og hvad der er obligatorisk.
Det, der altså er væsentligt at få understreget, er, at Forbrugerombudsmanden skal sikre, at reglerne bliver overholdt i Danmark, og skal sikre, at forbrugerne får de samme oplysninger, uanset om de køber billetten af et dansk selskab, et irsk selskab eller et tysk flyselskab.
Sådan er reglerne.
De fælles regler sikrer, at de danske flyselskaber skal leve op til de samme krav som deres udenlandske konkurrenter, og det, der selvfølgelig er den stående udfordring, er, at Forbrugerombudsmanden så må gå til Kommissionen og sige det, når der er andre lande, der ikke efterlever reglerne eller ikke håndhæver reglerne i deres territorium.
Det er jo det, der er udfordringen i dag.
Og jeg vil sige, at Forbrugerombudsmanden ufortrødent vil fortsætte med at sætte fokus på, at de øvrige lande sikrer, at de flyselskaber, der er hjemmehørende i andre EU-lande, overholder reglerne, følger spillereglerne, og det synes jeg er helt afgørende.
Jeg kan så forstå, at det, der nu skiller Socialdemokratiet fra regeringens tilgang til forbrugerpolitisk forskning, er, hvorvidt der skal sidde en eller anden usynlig hånd centralt og koordinere og styre, hvordan den forbrugerpolitiske forskning skal foregå.
Jeg synes et eller andet sted, det er til at blive helt forvirret over, hvad Socialdemokraterne mener om forskning.
For når vi sidder og forhandler om forskningsmidler, får vi dette at vide: Nej, nej, pengene skal sandelig ikke bruges strategisk, de skal ikke bruges på bestemte steder, hvor vi mener det kan give god mening at forske målrettet, næh, alle pengene skal gives som midler til den frie grundforskning, og så skal vi overhovedet ikke blande os i, hvordan man forsker.
Nu står hr. Benny Engelbrecht siger præcis det modsatte.
Nu skal vi sandelig til at styre og koordinere og ditten og datten, hvad angår forbrugerforskning.
Og jeg synes et eller andet sted, at det ikke rigtig hænger sammen.
Jeg tror på, at de gode forskningsprojekter – ikke mindst de forskningsprojekter, vi diskuterer i dag, der handler om forbrugerpolitik – nok skal finde deres finansiering, hvis ellers indholdet og det niveau, der ligger i projektet, er lødigt og godt nok.
Der er i hvert fald rigeligt med midler at tage af.
Jeg priser mig da lykkelig for, at der er så mange forskellige gode uddannelsesinstitutioner, hvor man rent faktisk forsker i det.
Nu nævnte hr. Benny Engelbrecht selv CBS, som er meget fremtrædende.
Der er masser af steder, hvor man forsker i det, og jeg kan ikke se nogen grund til, at vi skal gå ind og koordinere og blande os i det.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2010-02-03:
Finder ministeren, at regeringens forbrugerpolitiske handlingsplan i tilstrækkelig grad lægger op til en styrket dansk indsats for at forbedre forbrugernes forhold i EU, eksempelvis gennem et styrket samarbejde mellem de nordiske lande og ved at afsætte en særlig ngo-pulje, som danske organisationer kan søge for at dække omkostninger i forbindelse med deltagelse i EU's komitéarbejder?
Mit spørgsmål lyder: Finder ministeren, at regeringens forbrugerpolitiske handlingsplan i tilstrækkelig grad lægger op til en styrket dansk indsats for at forbedre forbrugernes forhold i EU, eksempelvis gennem et styrket samarbejde mellem de nordiske lande og ved at afsætte en særlig ngo-pulje, som danske organisationer kan søge for at dække omkostninger i forbindelse med deltagelse i EU’s komitéarbejder?
Lene Espersen (KF), 2010-02-03:
De danske forbrugerforhold bliver jo meget langt hen ad vejen til i international kontekst, og de påvirkes af grænseoverskridende problemstillinger omkring produktsikkerhed, bæredygtighed, sikkerhed på internettet og meget andet.
Derfor arbejder vi også på at finde fælles løsninger på fælles europæiske udfordringer.
Et stærkt internationalt samarbejde om fælles europæiske løsninger på fælles udfordringer er for regeringen derfor en nødvendig forudsætning for at kunne give danske forbrugere gode og ordentlige forhold.
Det sker på mange forskellige ministerområder gennem en vedholdende indsats for at sikre de bedst mulige fælles regler i EU.
Her mener jeg ikke mindst områder som produktsikkerhed og gennemsigtighed i fødevarekøb, ligesom regeringen arbejder på, at der udvikles løsninger, der kan styrke forbrugerens tillid til onlinehandel og markedsføring, f.eks. et fælles europæisk e-handelsmærke.
Regeringen vil derfor til gavn for både virksomheder og forbrugere arbejde for, at der tages hånd om de grænseoverskridende problemstillinger i EU.
Det er vigtigt for regeringen, at organisationerne inddrages i det europæiske arbejde, og det er faktisk også min opfattelse, at der er en god dialog og et godt samarbejde på dette område.
Også i forhold til det nordiske samarbejde er der i dag et velfungerende uformelt samarbejde både på embedsmandsplan og via nordiske netværk, hvor også forbrugerorganisationerne deltager.
Vi har forhøjet midlerne til Forbrugerrådets deltagelse i standardiseringsarbejdet, herunder deltagelse i forskellige nordiske, europæiske og internationale standardiseringsrelevante netværk, så vi giver faktisk midler til, at det arbejde kan pågå.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2010-02-03:
Det svar undrer mig sådan set slet ikke, for det var nærmest en oplæsning af den halve side, som regeringen har ofret på EU i det her oplæg om den politiske handlingsplan for forbrugere: Der er fælles løsninger, hvor 85 pct. af lovgivningen på det her område foregår via EU, og så er det sådan mere globalt, og det er e-handel, og det er samarbejde på tværs.
Altså, hvor er den danske forbruger i det her?
Det synes jeg står lidt svagt og er svært at få øje på.
Ministeren nævner også her, at det nordiske samarbejde fungerer vældig godt.
Det kunne jeg godt tænke mig at få uddybet noget mere.
Vil regeringen gøre noget for at få styrket det nordiske samarbejde, så netop den der internationalisering og den der globale indsats, der kan være på forbrugerområdet, og som jo så mange gange lander i EU, måske kan vægte mere, ved at vi også har en styrket nordisk indsats?
Lene Espersen (KF), 2010-02-03:
Jamen jeg vil gerne tage tråden op fra fru Anne-Marie Meldgaards spørgsmål her om det nordiske.
Der skete jo det i nordisk regi, at man i 2005 nedlagde en række ministerråd.
Det skete som led i sådan en tiltrængt effektivisering af og fokusering på det nordiske samarbejde.
Det formelle samarbejde på forbrugerområdet er nu afløst af et mere uformelt samarbejde.
Det betyder konkret, at der er nedsat en nordisk embedsmandsgruppe, der mødes cirka to gange årligt.
Her udveksler man erfaringer med aktuelle forbrugermæssige problemstillinger, men også internationale spørgsmål, herunder hvordan de nordiske lande implementerer EU-regulering.
Derudover er der opbygget et nordisk samarbejde om overvågning af forbrugerforhold, og her deltager ud over de nordiske lande også EU-Kommissionen og Storbritannien.
Det betyder faktisk, at vi derigennem får skabt en god sammenhæng mellem de forskellige markedsovervågningsaktiviteter i de enkelte nordiske lande.
I og med at Kommissionen også deltager, bliver der også skabt en god sammenhæng i forhold til de aktiviteter, der er sat i gang i EU.
Endelig er der etableret et nordisk forbrugerpolitisk netværk, hvor både myndigheder og organisationer kan deltage.
De mødes cirka to gange årligt, så det vil sige, at man sådan set har forsøgt at etablere nogle uformelle strukturer, hvor man stadig væk har fokus på koordinering, meningsudveksling og dialog, men hvor man ikke sander til i bureaukrati og papir.
Jeg tror, at det er en rigtig klog og god måde, ikke mindst at holde fokus på et område, hvor tingene løber meget stærkt, for forbrugerforhold er i meget hastig udvikling.
Thomas Jensen (S), 2010-02-03:
Jeg vil samle op der, hvor hr. Niels Helveg Petersen slap før, nemlig på det med multimedieskatten.
For som hr. Niels Helveg Petersen sagde, har multimedieskatten skabt rigtig, rigtig meget bøvl.
Nu fokuserede hr. Niels Helveg Petersen på arbejdsgiverne.
Men jeg vil fokusere på lønmodtagerne, for det er jo sådan, at der er en lang, lang række lønmodtagergrupper, som bliver ramt på det her område.
Det er f.eks. sådan, at der, hvis en lærer skal rette stile søndag aften og har sin hjemme-pc, så skal betales multimedieskat.
Og sådan er der en lang række faggrupper, der simpelt hen bliver ramt.
SOSU-medarbejdere, skovløbere, gymnasielærere, djøf'ere, som vi også har været inde på i dag, bliver ramt af den her multimedieskat.
Alt i alt kan vi sige, at den hæmmer det fleksible forhold mellem arbejde og familieliv.
Der er rigtig meget hjemmearbejde, som vil gå fløjten, hvis man vil undgå at betale multimedieskat.
Så har ministeren været inde at lave en vejledning til, hvordan man skal behandle det med den her multimedieskat.
Og der er det så, jeg gerne vil spørge skatteministeren: Hvordan harmonerer det med den personlige frihed for lønmodtageren, at arbejdsgiveren kan tvinge en lønmodtager, som i øvrigt ikke bruger multimedier i forbindelse med arbejde derhjemme – mobiltelefon eller computer – til at betale multimedieskat?
Anne-Marie Meldgaard (S), 2010-02-03:
Det glæder mig, at der bliver sat mere fokus på det nordiske samarbejde, for det opfatter Socialdemokratiet som værende meget, meget nyttigt.
Ministeren gav mig sådan set et stikord ved at nævne, at Kommissionen var inddraget i det her.
Det fører mig så hen til den del af mit egentlige spørgsmål, som ministeren ikke svarede på i første omgang, nemlig hvordan ngo'ernes mulighed var for at få indflydelse f.eks. i forbindelse med høringer og debatter, og hvad ved jeg, der foregår i Kommissionen.
De meldinger, vi har fra ngo-organisationer her i Danmark, er, at det er meget, meget svært for dem at deltage både i kommissionsarbejdet og så sandelig også i det arbejde, der foregår i Europa-Parlamentet.
Lene Espersen (KF), 2010-02-03:
Jeg vil sige til fru Anne-Marie Meldgaard, som jeg også sagde i min besvarelse af det indledende spørgsmål, at Forbrugerrådet allerede i dag får tilskud til det standardiseringsarbejde, der foregår.
Og der er altså tilskud til lige præcis Forbrugerrådet, og det er forhøjet med 900.000 kr. i hvert af årene 2009 og 2010 med henblik på Forbrugerrådets deltagelse i standardiseringsarbejdet, herunder deltagelse i både nordiske, europæiske og internationale standardiseringsrelevante netværk.
Så der er gjort noget for at styrke den del af det, men jeg har altså ikke en pose penge med ned i Folketingssalen i dag for så at kunne sige: Så er der en masse andre organisationer, jeg begynder at yde tilskud til.
Men den, der er relevant, får altså tilskud til det standardiseringsarbejde.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2010-02-03:
Det er jeg selvfølgelig ærgerlig over, for hvis man kigger på det øvrige lobbyistnetværk i forbindelse med EU-samarbejdet, vil man se, at 70 pct. af lobbyisterne sådan set tilhører erhvervslivet, som pumper masser af penge i systemet for at få indflydelse på den lovgivning, der vedtages i EU på bl.a. det her område.
Derfor synes jeg sådan set, at forbrugerrettighederne som sådan ligger ud over det område, som dækkes af Forbrugerrådet, der får midler, som nu også, kan jeg forstå, er blevet øget.
Og derfor kunne jeg godt foreslå ministeren måske at overveje, at andre fik mulighed for at gå ind i det.
Til sidst vil jeg spørge ministeren med hensyn til det kommende EU-formandskab her i Danmark i 2012, om ministeren har i tankerne at sætte forbrugerspørgsmål højt på dagsordenen under det danske formandskab i EU.
Lene Espersen (KF), 2010-02-03:
Til det sidste vil jeg sige til fru Anne-Marie Meldgaard: Ja, der er bestemte områder, som jeg mener der skal være endnu større fokus på, og her tænker jeg ikke mindst på de to områder, der også er nævnt i den forbrugerpolitiske handlingsplan, nemlig produktsikkerhed og retssikkerhed.
Der kommer flere og flere varer fra Østen, og de er produceret under forhold, vi ikke kender helt nok til, og derfor skal vi have sikkerhed for, at de overholder de sikkerhedsstandarder, som vi forventer, ikke mindst når det gælder ting, vi sælger til børn, der jo ikke altid kan læse vare- eller forbrugerdeklarationer om, hvordan tingene bruges.
Så produktsikkerhed er et af de områder, som vi vil arbejde videre med.
Det andet område, som ligger mig meget på sinde, er retssikkerheden på internettet, kan man sige.
For mere og mere foregår på internettet, både i form af sociale netværk, og fordi man handler på internettet og bruger det mere.
Og der tror jeg simpelt hen der er brug for at gøre noget ekstra for at sikre privatlivets fred, også i cyberspace.
Det er et arbejde, der kun kan løftes, hvis vi løfter det på EU-plan.
Så på de to områder vil jeg sige at der stadig væk kan gøres meget, og jeg tror, at vi under EU-formandskabet kan få løftet en vigtig forbrugerpolitisk fane for at få sat det arbejde i gang.
Jens Christian Lund (S), 2010-02-03:
Finder ministeren, at Danmark har gjort tilstrækkeligt for at begrænse de omsiggribende, uigennemsigtige gebyrer i flybranchen både gennem dansk regulering og gennem det fælles europæiske samarbejde, når prognoser for den globale flybranche peger på, at op mod 12 pct. af branchens samlede indtjening i 2010 vil komme fra gebyrer?
Goddag til ministeren.
Mit spørgsmål lyder: Finder ministeren, at Danmark har gjort tilstrækkeligt for at begrænse de omsiggribende, uigennemsigtige gebyrer i flybranchen både gennem dansk regulering og gennem det fælles europæiske samarbejde, når prognoser for den globale flybranche peger på, at op mod 12 pct. af branchens samlede indtjening i 2010 vil komme fra gebyrer?
Lene Espersen (KF), 2010-02-03:
Det er rent faktisk sådan, reglerne er i dag.
Flypriserne er i dag reguleret på EU-plan i en forordning om fælles regler for driften af lufttrafiktjenester i Fællesskabet.
De regler betyder, at den pris, der oplyses, altid skal inkludere den gældende billetpris samt alle gældende skatter og afgifter, tillæg og gebyrer, der er obligatoriske og forudsigelige på tidspunktet for offentliggørelsen.
Endvidere skal pristillæg og gebyrer på valgfri ydelser meddeles på en klar, gennemskuelig og utvetydig måde ved reservationsprocedurens start, og kunderne skal acceptere dem ved et aktivt valg.
Der er således forskel på obligatoriske gebyrer og gebyrer, som pålægges valgfri ydelser.
Obligatoriske gebyrer skal indgå i den samlede pris, mens gebyrer for valgfri ydelser skal meddeles på en klar måde, og kunderne skal kunne acceptere den ved et aktivt valg.
Der er altså fælles europæiske regler på området, der sikrer forbrugerne god information om gebyrer både på de obligatoriske og på de valgfri ydelser.
Det, der så selvfølgelig er sagens kerne, er, om disse regler overholdes, og om de håndhæves af myndighederne i de forskellige EU-lande.
I Danmark er det Forbrugerombudsmanden, der fører tilsyn med området, og han har stor fokus på, at reglerne bliver overholdt af de danske virksomheder.
Forbrugerombudsmanden indgav endvidere i foråret 2008 en formel anmodning til tyske, belgiske, irske, tjekkiske, hollandske, slovenske, estiske og portugisiske myndigheder om håndhævelse af reglerne over for deres hjemmehørende flyselskaber, og på baggrund af disse håndhævelsesanmodninger opfordrede Forbrugerombudsmanden i foråret 2009 Kommissionen til at gå aktivt ind i sagen for at sikre, at flyselskaberne i deres markedsføring efterlever de europæiske regler.
EU's forbrugerkommissær offentliggjorde den 14. maj sidste år på en pressekonference, hvor Forbrugerombudsmanden deltog, en liste over alle de europæiske flyselskaber, der ikke fuldt ud levede op til de europæiske regler.
Jens Christian Lund (S), 2010-02-03:
Jeg vil gerne starte med at sige tak til ministeren, for det var sådan set ikke så negativt et svar, så det er da positivt.
Men jeg vil alligevel, for jeg vil jo gerne lære noget af at stå heroppe, spørge ministeren om noget.
Når jeg nu ser reklamer for flyselskaber i aviser og på tv, må jeg sige, at jeg ikke kan se, at de lever op til det, som ministeren siger de skal leve op til.
Jeg vil gerne have ministeren til at bekræfte, at det er 300 mia. kr., der kommer fra det gebyrområde, og at det, hvis det ikke er helt klart for folk, hvordan det er med gebyrerne, så er rigtig mange penge, som folk kan blive snydt for.
Så synes jeg, at jeg har set et eller andet om, at Forbrugerombudsmanden er gået ind og har kigget på nogle annoncer, og at han om en stor del af disse annoncer siger, at de er i udu, og at det bare ikke virker godt nok.
Hvad er der galt?
Hvis ansvar er det?
Er det ministerens ansvar?
Og det vil jeg selvfølgelig gerne bede ministeren sige at det er, og at ministeren vil sikre sig, at det ikke sker igen.
Nu vil jeg godt sige til ministeren, at de lande, som jeg nævnte, og som ser ud til at have haft gode erfaringer, er lande som Tyskland, Frankrig, Holland, Belgien, Italien.
Det er jo sådan set fornuftige lande.
Jeg synes, at det er en meget hård bemærkning at sige, at det så går over i det ulovlige marked, for så er det klart, at vi skal skride ind.
Men det, jeg ligesom føler, er, at ministeren næsten accepterer, at vi har så store ÅOP'er og så store lån via sms, at det virker værre, end hvis det var en ågerkarl, der sad i en baggård og lånte ud, som det skete i gamle dage.
Så derfor vil jeg godt bede ministeren om helt ærligt en gang til at overveje, om vi ikke godt kan gøre noget her for at gøre det bedre for specielt den gruppe udsatte mennesker, som vi taler om.