Jacob Jensen (V), 2010-02-11:
Det er for ethvert samfund med en åben økonomi som det danske vigtigt, at man har en stærk konkurrence mellem de virksomheder, der tilbyder produkter.
Uanset om det er private eller offentlige leverandører, er det vigtigt, at vi sikrer, at prisen er i orden, at kvaliteten er i orden, og at der er alternativer i forbindelse med at byde ind på de her forskellige løsninger.
Vi skal som bekendt leve af at være innovative og udviklingsparate, og det er noget af det, som konkurrencen også vil hjælpe med til.
Vi kender det som bekendt fra sportens verden, hvor man bliver præget af, at der er andre, som presser en til at yde sit absolut bedste.
Og på den måde bliver holdet også stærkere.
Det første lovforslag, L 109, drejer sig specifikt om, hvordan vi fra samfundets side skal kontrollere, når der er to virksomheder, der ønsker at fusionere, altså lægge sig sammen.
Er det nu godt eller skidt?
Ja, man kan sige, at i udgangspunktet er det udmærket, at der er to virksomheder, der ønsker at samarbejde eller lægge sig sammen, fordi det måske kan skabe noget synergi og nogle besparelser.
Men det kan selvfølgelig også påvirke den konkurrencemæssige situation på markederne, og det skal vi selvfølgelig undgå.
Det er derfor, at det lovforslag, som behandles sammen med L 109, indeholder en sænkning af den tærskel for, hvornår fusionerne skal kontrolleres af myndighederne.
Det er sådan i dag, at omkring tre fjerdedele af de fusioner, som vurderes at være konkurrencemæssigt problematiske, faktisk ikke bliver kontrolleret, fordi de ligger over den nuværende tærskel.
Vi synes sådan set fra Venstres side, at det er ganske udmærket, at man får flere fusioner med under den kontrolforanstaltning, sådan at man sikrer, at der ikke er nogen problematiske fusioner, som kører igennem.
Ikke at vi skal undgå fusionerne, det er sådan set ikke udgangspunktet, men vi skal i hvert fald lige have tjekket op på, om der er nogle uhensigtsmæssigheder i den sammenhæng.
Det vurderes faktisk, at lovforslaget vil styrke konkurrencen på en sådan måde, at forbrugerne vil opleve lavere priser på en lang række områder.
Det er jo selvfølgelig en vurdering, men stadig væk vil jeg sige, at det vil give en samlet besparelse på i omegnen af 400 mio. kr. om året.
Det synes jeg alligevel er en pæn sjat, og det siger i hvert fald noget om, at det er en god vej at gå at kigge fusioner igennem, fordi det styrker konkurrencen.
Så skal jeg også sige i den forbindelse, at forslaget selvfølgelig tager udgangspunkt i det arbejde, som et bredt sammensat udvalg er kommet frem med i enighed, og her synes jeg, at det er væsentligt, at vi også har aktørerne med fra erhvervslivets side og fra forbrugernes side og fra andres side – de har ligesom været med i det her arbejde fra starten, og de er kommet med de her anbefalinger, og det er så dem, som lovforslaget fra regeringens side lægger op til.
Det kan vi selvfølgelig støtte.
Der er selvfølgelig i den debat altid en mere eller mindre misforstået opfattelse af, at udbud samtidig betyder og medfører en privatisering eller en udlicitering.
Den misforståelse vil jeg godt lige her benytte lejligheden til at få rettet.
Så kan man så efterfølgende vurdere politisk i kommunalbestyrelser eller regionsråd eller andre steder, om man ønsker at vælge nogle af de her alternative tilbud, eventuelt fra en privat leverandør, eller måske fra en offentlig leverandør, som har budt ind på opgaven.
Det er det næste skridt, men udbuddet er selvfølgelig det første skridt.
Hvis man ikke sender det i udbud og konkurrenceudsætter det, får man ikke nogle alternativer, og så får vi ikke skærpet konkurrencen og dermed kvaliteten i de tilbud, vi giver vores borgere.
Forslaget vil netop styrke situationen omkring at sende tingene i udbud.
For det er sådan i dag, at der ikke er en speciel sanktionsmulighed for Klagenævnet for Udbud.
Men forslaget her vil rette op på det i den sammenhæng, fordi man så fra Klagenævnet for Udbuds side i forbindelse med de mere alvorlige overtrædelser faktisk vil kunne gå ind og helt ophæve en kontrakt.
Det kunne være i en situation, hvor en kontrakt er blevet givet til en leverandør, uden at det i forvejen har været sendt i udbud, altså hvor man simpelt hen er gået uden om de regler, der gælder.
Der kan Klagenævnet for Udbud så efter forslaget her gå ind og simpelt hen opsige kontrakten.
Det kunne også være, at man kunne gå ind og give en økonomisk sanktion, hvis man vurderer, at det måske er knap så alvorligt.
Men det at man har de sanktionsmuligheder tror jeg på også vil betyde, at folk selvfølgelig vil fokusere på at følge reglerne, og at vi dermed også sikrer, at de udbudsregler, der er, er effektive, og at det kan gennemføres fornuftigt på baggrund af dem.
Konkurrencerådet har peget på, at der er et meget, meget stort potentiale inden for det her område, hvor man sender tingene i udbud og konkurrenceudsætter opgaver.
Der er helt op til 40 mia. kr. at hente om året, hvis flere opgaver bliver konkurrenceudsat.
Vi er ikke fra Venstres side ideologisk tynget af, at det skal være en bestemt leverandør, at det enten skal være en privat eller en offentlig leverandør, der skal levere bestemte ydelser.
Nej, det, vi er tynget af, hvis man kan bruge det udtryk, er at sikre, at kvaliteten er bedst mulig, og at man får mest for pengene.
Og det er det, som udbud vil medføre, og det er derfor, vi synes, at det er rigtig fint, at man fra regeringens side nu lægger op til at styrke de her regler med de sanktionsmuligheder, som der vil blive givet.
På den baggrund kan jeg kun sige, at Venstre støtter både L 109 og L 110.