René Christensen (DF), 2009-04-03:
Med dette forslag lægges der op til, at der etableres samarbejde mellem skole, socialforvaltning og frivillige foreninger med henblik på at hjælpe ensomme unge.
Folkeskoleelever får redskaber til at håndtere egne og pårørendes psykiske lidelser, medarbejdere på frivillige hjælpelinjer, der taler med selvmordstruede unge, kan få tilbudt efteruddannelse, og unge, der har forsøgt at begå selvmord, får adgang til intensiv hjælp, herunder gratis psykologbistand.
Forslaget tager fat på et emne, som faktisk er meget relevant netop nu, hvor der gennem de sidste år har været meget fokus på de utilpassede unge, som er udadreagerende.
Det er dem, der larmer mest i klasseværelset, det er dem, forældrene reagerer over for, og det er her, vi politikere kræver handling.
Men ser vi dem, er vi opmærksomme på dem, interesserer vi os for dem?
Ja, det gør vi selvfølgelig, og hvad er det så, vi skal gøre på området?
Det er jo ikke sådan, at der ikke sker noget i dag, og det ved forslagsstillerne også.
Vi har jo netop arbejdet med de stille unge i satspuljeforhandlingerne, og vi har haft et godt samarbejde.
Det er heller ikke sådan, at der ikke sker noget i kommunerne, men der er selvfølgelig kommuner, der gør det væsentligt bedre end andre, og vi skal samtidig huske på, at der i Danmark er forskellige problemer, alt efter om det er i de store byer eller i mindre provinsbyer.
Derfor er det vigtigt, at der vises en høj grad af tillid, ligesom der også skal være fleksibilitet i det, der bliver lovgivet om, for ellers bliver det jo bare bureaukrati og signalpolitik, og det er der jo ingen der ønsker.
Det, som vi har diskuteret i Dansk Folkeparti, er, hvordan vi ser de stille unge og de utilpassede unge; hvordan vi bliver opmærksomme på denne gruppe, inden vi ser piger og drenge, der skærer i sig selv.
Vi kender også til, at når de unge virkelig kalder på hjælp, gør de det ofte med et selvmordsforsøg, og det jo netop det, vi skal forhindre.
Vi er meget optaget af, hvordan folkeskolens placering er i forhold til disse problemer.
Derfor mener vi, det er vigtigt, at netop folkeskolelærerne i forbindelse med deres uddannelse får et større indblik i de signaler, som stille, utilpassede unge sender.
Men jeg tror desværre ikke på, at firkantet lovgivning på et meget følsomt område altid er løsningen, men at oplysning derimod er meget vigtig.
Derfor er vi i Dansk Folkeparti meget enige i forslagets idé om oplysning til alle 8. klasser, for vi tror faktisk, at det ville flytte rigtig meget.
Det ville sætte fokus på spørgsmålet år efter år, både for eleverne og ikke mindst for lærerne.
Men hvordan skal det ske?
Vi mener, det skal ske meget fleksibelt, men det bør ske.
Med hensyn til tilbud er der faktisk rigtig mange tilbud til unge i dag.
Med få klik på musen kan unge komme i kontakt med en del tilbud 24 timer i døgnet, men igen: Oplysning om disse tilbud er selvfølgelig utrolig vigtig.
Der er også lagt op til uddannelse af de frivillige, og her må jeg sige, at jeg godt kan blive lidt i tvivl.
Vi er selvfølgelig slet ikke imod uddannelse, og jeg tror også, der ligger en kvalitet i, at unge kan få kontakt til en anden ung og andre, som ikke virker tekniske eller bruger fagudtryk, men er mennesker, som både har lyst til at tale og lyst til at lytte.
Derfor vil jeg sige her til sidst, at forslaget er et rigtig godt oplæg til diskussion.
Der er gode elementer i det, og vi vil gerne tilskynde til, at der arbejdes for det i forslaget, som omhandler oplysning på folkeskoleområdet.
Men som helhed kan vi ikke støtte forslaget.