runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-02-24:
Det er populært sagt, at den samfundskage, som vi skal fordele, er blevet mindre, og selvfølgelig får det nogle konsekvenser.
Derfor fører vi en meget lempelig finanspolitik i 2010.
Derfor siger vi, at vi hele tiden vil holde den økonomiske konjunktur og udviklingen under observation, og vi vil træffe de nødvendige foranstaltninger, for vi skal så skånsomt igennem som muligt.
Men hvis og når vi kan se, at krisen har stabiliseret sig og vi igen begynder at få en vækst, så skal vi tænke på at konsolidere.
Det er den plan, regeringen har fremlagt i dag, som indeholder forskellige elementer, bl.a. at vi skal holde de offentlige udgifter i ro i de kommende år, og det vil sige, at vi må afstå fra nogle af de forbedringer, som vi havde drømt om at vi kunne gennemføre.
Det er den måde, vi vil gribe krisen an på.
Vi vil se på de offentlige budgetter og sikre, at vi finder ting, der kan spares på, uden at det går ud over borgerne.
Jens Peter Vernersen (S), 2010-02-24:
Spørgsmålet om arbejdsudbuddet virker måske lidt teoretisk på de folk derude, som har mistet deres arbejde.
Vi har jo tidligere dokumenteret herfra, at der faktisk er tabt 200.000 – 200.000 – arbejdspladser bare inden for de sidste 2 år, 200.000 arbejdspladser.
Det er i en sådan situation, regeringen mener, at det så er vigtigt at stramme op på økonomien.
Det er, som jeg tidligere har sagt, at dengang der var gang i økonomien, puttede man mere benzin på bålet, og nu, hvor bålet trænger til lidt hjælp, putter man vand på.
Det er sådan set det, der sker lige i øjeblikket.
Men jeg synes altså, at finansministeren skulle forholde sig til, hvad konsekvensen er af det her.
Er det plejehjemmene, er det børnene, er det skolerne?
Altså, den der forklaring om, at det er fuldstændig uden konsekvens og uden betydning, er der næppe en eneste borger i det her land, der tror på.
Nu gentager finansministeren, at det er fuldstændig uden konsekvens på personalesiden, at man har den her nulvækst, og det på trods af, at man meget præcist fra Finansministeriets side har beskrevet, hvad konsekvensen af denne nulvækst er, og den konsekvens er altså, at der skal reduceres i personalestaben, og at den reduktion over 3 år vil være i størrelsesordenen 40.000.
Jeg synes, finansministeren er en modig mand, når han her gang på gang påstår, at det er uden konsekvens.
Jeg er helt sikker på, at det er noget, som vi må forfølge videre og måske kunne få Finansministeriet til at beskrive, nemlig hvordan de er kommet frem til det, som man kan se i den tekniske baggrundsrapport »Mod nye mål – Danmark 2015«, hvor der står præcis det, som såvel jeg selv som hr. Morten Bødskov for et øjeblik siden beskrev.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-02-24:
Nu er sagen jo faktisk den, vil jeg sige til hr. Jens Peter Vernersen, at regeringens politik skal sikre en god offentlig service både til børn, til ældre og til syge og til alle andre, ikke blot nu og her, men også på lidt længere sigt.
Jo længere vi venter – og det er udgangspunktet for alle de spørgsmål, som hr. Morten Bødskov og hr. Jens Peter Vernersen stiller – med at styrke de offentlige finanser, jo større gæld opbygger vi.
Større gæld betyder større renteudgifter, som endda kan blive endnu større, hvis der skabes mistillid til finanspolitikken i Danmark og vi derfor kommer til at betale en højere rente på gælden.
Og stigende renteudgifter er, som jeg sagde før under et tidligere svar, som en gøgeunge, der presser andre prioriteringer ud, herunder offentlig service, og alle ved fra deres private økonomi, at stigende renteudgifter gør, at man er nødt til at afstå fra noget andet.
Derfor er en ansvarlig konsolidering at sikre lave renter, det reducerer så også risikoen for et pres på kronen, og det er vigtigt for både boligmarkedet og beskæftigelsen.
Det er de prioriteringer og de mål, regeringen følger: at vi også om 5 år, om 10 år kan have en ordentlig offentlig sektor.
Morten Bødskov (S), 2010-02-24:
Men der er jo en anden vej, vil jeg sige til finansministeren.
Se, hvad Obama gør i USA.
Han gør fuldstændig, som Socialdemokraterne forsøger at forklare regeringen fornuften i, nemlig at man investerer, at man vækster sig ud af de problemer.
Børsen anbefaler det samme, førende økonomer anbefaler fuldstændig det samme.
Og når finansministeren siger, at sygehusene skal friholdes fra nulvækst og man så samtidig siger, at det ikke har nogen som helst konsekvens for de offentligt ansatte i kommunerne, så er man så langt fra virkeligheden, som man kun kan komme, hvis man sidder for længe ovre i Finansministeriet.
Det skriger jo til himlen, at det ikke skal have nogen konsekvenser for de offentligt ansatte, og derfor skylder regeringen svar på det meget enkle spørgsmål: Hvorfor skal de offentligt ansatte nu betale regningen for ufinansierede skattelettelser – og jeg understreger det – i 2007 som det ene, en fejlagtig krisepolitik som det andet og derudover en fuldstændig uansvarlig økonomisk politik?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-02-24:
Regeringens skattelettelser er fuldt finansierede, også skattelettelsen i 2007, inden for 2015-planen.
Jeg er nødt til at blive ved med at tage fat i det, fordi Socialdemokraterne bliver ved med at påstå, at vores skattelettelser medfører, at der er nogen, der skal afskediges, eller at der er nogen, der ikke kan blive behandlet på sygehusene.
Det er direkte forkert.
Og hvis hr. Morten Bødskov tager tallene fra den skattereform, der er trådt i kraft i år, vil hr. Morten Bødskov jo kunne se, at den medvirker til at styrke de offentlige finanser, og at den er en del af løsningen på de problemer, vi står over for i det danske samfund.
For punkt 1 betyder lavere skat på arbejde, at flere får lyst til at arbejde – og det er det, vi har brug for – og punkt 2 er den finansieret krone for krone.
Så derfor medvirker den til holdbarheden, og derfor skulle hr. Morten Bødskov holde sig for god til at blive ved med at cykle rundt med forkerte påstande.
Morten Bødskov (S), 2010-02-24:
Altså, jeg er nødt til at rette finansministeren.
Jeg taler ikke om den skattereform, der lige er trådt i kraft nu, som blev vedtaget i foråret 2009.
Og så taler jeg ikke om en ufinansieret skattereform, som altså lige er trådt i kraft, og som blev vedtaget i 2009, jeg taler om en underfinansieret skattereform, fordi finansieringen først kommer ad åre, og den er fuldt finansieret – det respekterer vi – i øvrigt på det meget, meget spinkle grundlag, som man har gjort det på.
Vil finansministeren bestride, at den skattelettelse, som blev givet i 2008, men som blev aftalt i 2007, er ufinansieret?
Og finansministeren skylder stadig væk de offentligt ansatte svar på, hvorfor de skal betale regningen for de gigantiske skattelettelser, som man har givet eksempelvis Danske Banks direktør, og som man nu vil give storbønderne i landbruget.
Det er jo det, der er virkeligheden, nemlig at det er de offentligt ansatte, der arbejder på plejehjemmene, passer vores børn og passer vores syge, som kommer til at betale regningen for, at landbruget kan få endnu en kæmpe skattelettelse.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-02-24:
Der kommer jo alligevel noget godt ud af de spørgsmål, vi har her, for for første gang siger en ledende Socialdemokrat nu, at skattereformen fra 2010 bidrager til at styrke økonomien.
Det vil jeg sådan set gerne have der bliver lagt mærke til af alle, og det vil jeg gerne takke hr. Morten Bødskov for, for det er jo så den første indrømmelse af, at den myte, man går og bruger tid på at opbygge, er forkert.
Tak til hr. Morten Bødskov for anerkendelsen af, at skattereformen, som er trådt i kraft i år, er fuldt finansieret og bidrager til at styrke holdbarheden i de danske finanser.
Jens Peter Vernersen (S), 2010-02-24:
Det er jo fantastisk, hvad man skal høre fra finansministerens side, men det er måske noget, der sker, når man kommer derover, at man udtaler sig på den måde.
Vi er ikke i tvivl om, hvordan skattereformen er skruet sammen.
Det, vi har kritiseret ved skattereformen, er jo især, at der sker en stor omfordeling i forhold til de mest velstillede.
Det er det, vi har kritiseret, og det tror jeg også finansministeren har hørt.
Vi har sagt, at de, der har rigtig høje lønninger, får gavn af, at mellemskatten fjernes hele vejen op.
De tjener måske 100.000 kr. på det, ligesom finansministeren gør, og har man rigtig høje lønninger, er det måske 500.000 kr., man tjener; det gælder nok mere for direktøren i Danske Bank.
Det er sådan set det, vi har kritiseret skattereformen for, og det synes jeg finansministeren skal skrive sig bag øret i stedet for at komme med alle mulige påstande.
Men det, der jo er afgørende, er, at det her betyder forringelser for velfærden.
Hvor sker det henne?
Er det daginstitutioner, er det skoler, er det vores ældre på plejehjemmene?
Hvor vil disse forringelser ramme?
Det synes jeg finansministeren kunne sige.
Han undlader at fortælle det her, han undlod at fortælle det på sit pressemøde, hvor den her sag blev fremlagt.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-02-24:
Nu ved jeg ikke, hvad spørgsmålet var, for det fortabte sig lidt i det uvisse.
Men hvis jeg nu skal gætte, hvad det fiktive spørgsmål var, og så svare på det, så vil jeg gerne sige til hr. Jens Peter Vernersen, at den beskrivelse af Socialdemokraternes kritik af skattereformen, som hr. Jens Peter Vernersen giver, jo ikke er rigtig.
Det, Socialdemokraterne ifølge hr. Jens Peter Vernersen siger, er, at den ikke er finansieret, og at vi for at finansiere skattereformen skal ud at afskedige offentligt ansatte eller skære ned på velfærden.
Men der er det jo, jeg er så glad for den indrømmelse, hr. Morten Bødskov gav her ved at sige, at skattereformen er fuldt finansieret.
Vi har så forskudt indfasningen på grund af krisen, for der fulgte vi jo de råd, vi fik af vismændene, nemlig at i den nuværende krise skal vi give det tilskud til økonomien, så den ikke er finansieret det første år, men derefter begynder indfasningen så at ske.
Men tak for indrømmelsen, det er jeg utrolig glad for, for jo flere misforståelser, vi kan få ryddet af vejen, jo bedre bliver det, og jeg ser jo sådan set frem til at komme her hver onsdag, for til sidst kan vi så få ryddet alle misforståelser af vejen.
Jens Peter Vernersen (S), 2010-02-24:
Hvorfor skal store besparelser på pasningen af vores børn i daginstitutionen og plejen af vores pensionister på plejehjemmet betale regningen for regeringens store skattelettelser til de rigeste i vort samfund?
Indtil nu er det jo ikke lykkedes, men jeg skal læse det næste spørgsmål op: Hvorfor skal store besparelser på pasningen af vores børn i daginstitutionen og plejen af vores pensionister på plejehjemmet betale regningen for regeringens store skattelettelser til de rigeste i vort samfund?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-02-24:
Jeg kan på ingen måde genkende billedet af besparelser i kommunerne.
Regeringen har tværtimod siden 2001 systematisk prioriteret forbedring af servicen i kommunerne og i regionerne meget højt.
Når 2010, altså i år, er gået, forventer vi således en stigning i det samlede offentlige forbrug på knap – og nu siger jeg det så i tusinder – 67.000 mio. kr. siden 2001, og det er vel at mærke efter korrektion af den almindelige pris- og lønudvikling.
Langt den største del af den her stigning er prioriteret til den borgernære service i kommuner og regioner, herunder socialområdet og sundhedsområdet.
Det er derudover direkte misvisende at sammenkæde skattereformen med forringelser af den offentlige service.
Skattereformen er tværtimod en del af løsningen på de udfordringer, som vi aktuelt står over for.
Det skyldes tre grundlæggende ting ved skattereformen.
For det andet er skattereformen indfaset, så den ikke er fuldt finansieret i de første år, og det bidrager til at skabe større økonomisk tryghed i befolkningen og dæmper virkningen af den internationale krise.
Reformen øger derfor ikke varigt underskuddet på de offentlige finanser og forringer således ikke holdbarheden af de offentlige finanser.
Tværtimod øger skattereformen holdbarheden ved at øge arbejdsudbuddet, og den bidrager derfor til at nå målene i 2015-planen, selv om den er underfinansieret på kort sigt.
Morten Bødskov (S), 2010-02-24:
Der er det så, at jeg spørger til den rettidige omhu og viser finansministeren den her kurve, som jeg er helt overbevist om at han kender, nemlig over nedgangen i industriproduktionen.
Hvordan går det med erhvervslivet i det her land?
22 pct. har faldet været på kurven her.
Det er svært at se en kurve, der kan gå mere lodret nedad, og der er ingen tegn på, at det går opad.
Der er det jo bare, at almindelige mennesker, de arbejdsløse, som er kastet ud i arbejdsløshed på grund af den her kurve – der er jo mennesker bag den her kurve – nu må sidde og rive håret af sig selv og undre sig over, at de har en finansminister, der står her i dag og siger, at det handler om rettidig omhu, og at det er derfor, man vil svække dansk økonomi endnu mere.
Konsekvensen af det her er, at man bremser op, at man forlænger krisen, og at man risikerer, at det her går endnu værre.
Derfor er spørgsmålet bare: Kan vi ikke få finansministerens isolerede vurdering af, hvor mange flere arbejdsløse det vil resultere i, hvis man trækker 24 mia. kr. ud af dansk økonomi nu?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-02-24:
Jeg vil sige til hr. Morten Bødskov, at det jo er et spørgsmål om rettidig omhu.
Jeg kan forstå, at Socialdemokraternes medicin i den nuværende situation er at øge gælden, at øge gælden og at øge gælden.
Det løser jo ikke problemet med, at tyskere, franskmænd, englændere, italienere og amerikanere ikke køber danske varer.
Det er jo derfor, at industriproduktionen er faldet.
Det er derfor, vi oplever, at ganske almindelige eksportvirksomheder ikke kan afsætte deres varer.
Jeg ville ønske, at det var så nemt bare at hælde penge ud, men jeg er nødt til at gøre hr. Morten Bødskov opmærksom på, at gæld skal betales tilbage.
Den øgede rentebyrde, vi løber ind i, vil virke som en gøgeunge i dansk økonomi, der vil fortrænge ganske almindelige udgifter til velfærd i samfundet, så det er jo derfor, at vi har anlagt en meget ansvarlig linje og vil sikre, at når konjunkturerne er stabile, skal vi påbegynde konsolideringen af dansk økonomi.
Så det er bare et spørgsmål om simpel rettidig omhu.
Bjarne Laustsen (S), 2010-02-24:
Hvad er der kommet ud af den kvartalsvise kontrol, som ministeren lovede, da jobindsatsen blev kommunaliseret, for så vidt angår både de kommunale beskæftigelsesprojekter og dem, der er udliciteret til anden aktør?
Tak fru formand.
Hvad er der kommet ud af den kvartalsvise kontrol, som ministeren lovede, da jobindsatsen blev kommunaliseret, for så vidt angår både de kommunale beskæftigelsesprojekter og dem, der er udliciteret til anden aktør?
Inger Støjberg (V), 2010-02-24:
Det indgik i lovforslaget om det enstrengede kommunale beskæftigelsessystem, at staten skal refundere kommunernes udgifter til andre aktører med 50 pct. inden for rådighedsloftet.
I den forbindelse har forligskredsen aftalt, at kommunernes brug af andre aktører meget nøje skal overvåges.
Det skal bl.a. ske ved hjælp af kvartalsvise undersøgelser.
De nye regler om den statslige refusion af kommunernes udgifter til andre aktører er først trådt i kraft den 1. januar 2010.
Det vil altså sige, at det er sket for under 2 måneder siden.
Derfor gennemføres den første kvartalsvise undersøgelse som planlagt her i foråret.
Undersøgelsen vil blive gennemført som en elektronisk spørgeskemaundersøgelse, hvor Arbejdsmarkedsstyrelsen hvert kvartal vil bede jobcentrene om at besvare en række spørgsmål.
Arbejdsmarkedsudvalget vil naturligvis løbende blive orienteret om udfaldet af undersøgelserne.
Bjarne Laustsen (S), 2010-02-24:
Jeg vil gerne fastholde ministeren på det svar, hun gav før.
Jeg vil gerne spørge, om det er frit og man kan vælge, om man selv vil beholde opgaven hjemme i kommunen, eller om det er sådan, at hvis man ikke gør det, får man ikke den refusion, som der ellers er på området.
Så vil jeg gerne spørge i forbindelse med spørgeskemaerne: Hvorfor lader man ikke brugeren eller borgeren, der bliver aktiveret, stå for det, i stedet for at det er jobcenteret, der skal melde tilbage til ministeriet, om borgeren synes, at den aktiveringsindsats, vedkommende har været udsat for, er i orden og i overensstemmelse med de kvalitetsmål, som regeringen selv har sat?
Inger Støjberg (V), 2010-02-24:
Til det sidste spørgsmål vil jeg sige, at jeg synes, det her er en udmærket måde at gøre det på, også fordi jobcenteret jo i mange tilfælde – eller i alle tilfælde i virkeligheden – har et meget godt overblik over, hvordan tingene er forløbet.
Derfor synes jeg, det er helt naturligt at bede jobcentrene om at gøre det.
Til det første spørgsmål om refusion vil jeg sige, at betalingsmodellen jo altså er, som den nu engang er.
Det er jo op til dem selv.
Bjarne Laustsen (S), 2010-02-24:
Vil ministeren ikke godt bekræfte, at det her område er underlagt det med, hvor meget man skal udlicitere i kommunerne, og at hvis man ikke gør det, vil det derfor være sådan, at man ikke kan få den refusion, som man kan på de andre områder?
Det er blot det.
Det tvinger kommunerne til at udlicitere, selv om de måske var både bedre og billigere til det.
Dernæst skal de til at have et kontrolsystem, der kigger på og kontrollerer en anden aktør.
Man bliver nødt til at lave systemer, for man skal melde tilbage til ministeren og sige, om det, der er foregået, både hos den kommunale aktør og hos en anden aktør, er i orden.
Hvem er det, der skal vurdere det?
Der er da ingen, der er bedre til det end dem, der er udsat for aktivering.
Hvorfor spørger man ikke dem?
Det vil være en subjektiv vurdering.
Det her er bare et spørgsmål om, at det udløser nogle penge, hvis man har fået folk i praktik, hvis man har fået dem på et kursus, hvis man har fået dem i ordinær beskæftigelse osv.
Der er jo en tarif for det.
Det er ikke et spørgsmål om, om de ledige føler, at de er blevet hjulpet fra ledighed ud i uddannelse eller beskæftigelse.
Inger Støjberg (V), 2010-02-24:
Jeg kan i det hele henholde mig til det, jeg svarede lige før.
Jeg mener, jobcentrene er de helt rigtige til at udfylde de her skemaer, så vi får et retvisende billede af tingenes tilstand.
Jeg synes egentlig ikke, at der er så meget at betænke sig på.
Jeg kan slet ikke forstå, hvorfor hr. Bjarne Laustsen her i dag pludselig har sådan en mistro til jobcentermedarbejderne.
Det synes jeg egentlig ikke plejer at ligne hr. Bjarne Laustsen.
Faktisk synes jeg, at hr. Bjarne Laustsen tværtimod plejer at have en meget stor tillid til jobcentermedarbejderne.
Det har jeg i hvert fald helt personligt.
Men det kunne da være interessant at høre, hvorfor hr. Bjarne Laustsen pludselig ikke har den tillid til jobcentermedarbejderne, som ellers udfører et ganske flot stykke arbejde.
Eigil Andersen (SF), 2010-02-24:
Der er ingen tvivl om, at vi som samfund ikke kan være bekendt at behandle de arbejdsløse i aktivering, sådan som det foregår i dag.
Vi kan ikke være det bekendt over for de ledige, men vi kan heller ikke som samfund være tjent med det, fordi vi jo har brug for en veluddannet arbejdskraft.
Og på længere sigt bliver der færre, der kommer på arbejdsmarkedet, så der vil vi have endnu mere brug for arbejdskraften.
Den måde, man behandler arbejdsløse på i dag, koster milliardbeløb, uden at det har nogen nævneværdig virkning.
Derfor undrer jeg mig altså også højligt.
Når der laves brugerundersøgelser inden for ældreområdet, når der laves brugerundersøgelser blandt dem, der bruger den kollektive trafik osv., når det gøres inden for alle sektorer, så fatter jeg simpelt hen ikke en lyd af, at man som minister er så bange for de arbejdsløse, at man ikke tør give dem et spørgeskema, som staten selv kan udarbejde, og hvor man beder om de lediges vurdering af det, som de gennemgår.
Jeg forstår ikke den modstand mod en folkelig vurdering.
Inger Støjberg (V), 2010-02-24:
Så er vi sådan set tilbage ved det spørgsmål, hr. Eigil Andersen var medspørger på lige før.
Jeg er på ingen måde bange for de arbejdsløses dom, som hr. Eigil Andersen udlagde det, men jeg synes ærlig talt, at den allerbedste måde at vurdere tingene på er ved den gennemsigtighed, som der netop er nu.
Hvem er det egentlig, der får de ledige i job efterfølgende?
Ja, der er der jo en gennemsigtighed nu, og det er det, som der lige nøjagtig i dag er blevet oversendt en evaluering af til Folketingets Arbejdsmarkedsudvalg.
Der har jeg så også kunnet se, at det jo ikke er alle andre aktører, der gør det lige godt, og derfor havde jeg taget en række initiativer, der netop skal øge kommunernes mulighed for at tage stilling til, hvilke andre aktører der er gode, og hvilke der ikke er gode.
For jeg er fuldstændig enig med hr. Eigil Andersen i, at det her drejer sig om at få de ledige i job.
Det her handler jo ikke om andet, men det, der bare er problemet, er, at hr. Eigil Andersens kamp ikke kun handler om at få de ledige i job.
Nej, hr. Eigil Andersens kamp drejer sig om at få de private firmaer væk fra jordens overflade.
Men sådan er prioriteterne bare så forskellige, vil jeg sige til hr. Eigil Andersen.
Eigil Andersen (SF), 2010-02-24:
Den aktivering, der foregår i kommunalt regi, har en elendig kvalitet, som der også er eksempler på, og det er lige så kritisabelt.
Men desværre er der etableret et system, hvor det er de private, der har en masse af arbejdet, og vi bliver nødt til at kritisere det, når det nu er arrangeret på den måde.
De hitlister, som beskæftigelsesministeren nu vil lave, over, hvem der er bedst til at få folk i arbejde af andre aktører, er jo ikke noget særligt i den her forbindelse, det kan være en lille ting.
Men dem, som det her vedrører, er altså mennesker af kød og blod; det er arbejdsløse svejsere, og det er arbejdsløse tømrere, som jo er i stand til at sige også til det offentlige system, om det kursus, de har været på, har gavnet dem eller ej.
Jeg vil bede den kære minister om dog at give folket ordet!
Inger Støjberg (V), 2010-02-24:
Jo, jo, nu siger hr. Eigil Andersen, at et argument ikke bliver bedre af at blive gentaget.
Så kan jeg jo sige til hr. Eigil Andersen, at et argument heller ikke bliver bedre af, at spørgeren bliver vred, bare fordi man skal gentage det.
Sådan hænger tingene jo altså sammen.
Men jeg må ærligt indrømme, at jeg synes, det er en lidt mærkværdig tilgang til det her spørgsmål, når hr. Eigil Andersen sådan nærmest bare lige slår ud med armene og siger: Jo, jo, men bare fordi der nu bliver lavet nogle hitlister, hvor man kan se, hvem der er gode, og hvem der er mindre gode, hjælper det jo ingenting.
Det er da netop det, det gør, for det giver da netop jobcentermedarbejderne mulighed for at se, hvem det er, der klarer sig godt, og så kan man sende de ledige derhen, og hvem det er, der er dårlige, og så skal man holde de ledige fra de steder.
Det her drejer sig jo om at få ledige i job, det er jo det, det drejer sig om, vil jeg sige til hr. Eigil Andersen.
Det her handler om de ledige, og det handler altså ikke om ideologi, ikke for mig i hvert fald, men jeg kan godt høre, at det gør det for Socialistisk Folkeparti og for hr. Eigil Andersen.
Jamen det er jo netop mig, der står og plæderer for, at kvaliteten skal være i orden, hvorimod hr. Bjarne Laustsen bare står og plæderer for, at andre aktører, altså det, at private kan komme ind på det her område, skal udryddes fra jordens overflade – for uha, uha, man kan jo ikke have, at der er private, der kan gå ind og hjælpe ledige i job, nej, det skal være offentligt alt sammen, for så mener hr. Bjarne Laustsen tilsyneladende, at alting er godt, for i det offentlige er alting jo godt.
Sådan er det.
Men det er – kunne jeg forestille mig – jo rart at være socialdemokrat, for så er verden jo simpel og enkel og nem at overskue, nemlig at det offentlige altid har ret og altid er de bedste.
Og så lad dog kommunerne selv bestemme, hvem de synes de ledige skal hjælpes i job af, altså om det er det offentlige eller det private; muligheden er der.
For mig er det her nemlig ikke et spørgsmål om ideologi, vil jeg sige til hr. Bjarne Laustsen; for mig er det et spørgsmål om kvalitet.