Mette Frederiksen (S), 2015-01-14:
Tak for det.
Først og fremmest tak til forespørgerne for at bringe spørgsmålet om Grimhøjmoskeen ind i Folketingssalen.
Det er et, må man sige, yderst relevant emne, og jeg synes også, det er helt på sin plads, at vi diskuterer det med hinanden.
Jeg vil gerne starte med at sige, at jeg på det kraftigste tager afstand fra de holdninger, som enkeltpersoner med tilknytning til moskeen på Grimhøjvej har givet udtryk for i medierne.
Jeg har ingen forståelse for de holdninger, jeg har ingen sympati for de holdninger, jeg har ingen sympati for de mennesker, og der er al mulig grund til politisk såvel som moralsk at tage afstand fra deres ytringer.
Ikke mindst i den tid, vi er i lige nu, er det afgørende, at vi i Danmark diskuterer, hvordan vi bedst bekæmper radikalisering og ekstremisme.
Og vi må ikke tage fejl,. For der er personer i Danmark med yderligtgående, udemokratiske, radikaliserede holdninger.
Men det, vi til gengæld kan diskutere, og bør og skal diskutere, er, hvordan vi mest effektfuldt bekæmper det.
For der skal ikke være nogen som helst tvivl om hverken min eller regeringens holdning: Vi vil gøre alt, hvad vi kan inden for grundlovens rammer, for at bekæmpe den radikalisering og den ekstremisme, som undergraver vores demokratiske frihedsrettigheder, og som i hele sin natur er et angreb mod det Danmark, vi ønsker os.
Ekstremistiske bevægelser skal ikke have lov at slå rod i Danmark og i vores samfund.
Det tror jeg at vi kan stå helt og aldeles sammen om.
Terrorangrebet i Frankrig har jo ikke gjort den her diskussion mindre aktuel.
For når der gennemføres et så voldsomt, et så inhumant og et så forfærdeligt terrorangreb, så er det udtryk for, at ytringsfriheden og demokratiet er under angreb, ikke alene i Frankrig, men i store dele af verden.
Det er et angreb, der smerter os alle sammen.
Jeg havde selv lejlighed til at deltage i marchen i Paris i søndags, og hvad enten vi taler om angreb på skolebørn i Pakistan, på mindretal eller andre i Nigeria, på et jødisk museum i Bruxelles eller på tegnere i Frankrig, så bør vi forene os i hele verden i fordømmelse af de angreb.
Vores svar, også i Danmark, skal være, at vi rykker endnu tættere sammen, at vi holder fast i vores værdier, i vores åbne samfund, i ytringsfriheden og i alt det, vi tror på og har kært.
Derfor er det også godt, at vi i dag i Folketinget har muligheden for i fællesskab at tale med én stemme.
Vi står vagt om vores demokrati og vores frihed.
Demokratiet vil vinde, og de antidemokratiske kræfter skal tabe.
Den forespørgselsdebat, vi har i dag, indeholder to led.
Jeg vil begynde med det første, nemlig: Hvad kan vi fra regeringens side oplyse om moskeen på Grimhøjvej?
Vi har haft lejlighed til at diskutere det i andre sammenhænge her i Folketinget, og derfor vil der selvfølgelig også være gentagelser af noget, jeg i forvejen har sagt, bl.a. i Retsudvalget.
Efter oplysninger fra Østjyllands Politi sker rekrutteringen af de såkaldte syrienskrigerne både til Syrien og Irak tilsyneladende fra en mindre gruppe af meget religiøse unge, som bl.a. har et tilhørsforhold til en forening i forbindelse med moskeen på Grimhøjvej.
Østjyllands Politi har i flere sammenhænge oplyst, at politiet sammen med Aarhus Kommune har iværksat en række initiativer med henblik på at dæmme op for den rekruttering.
Indsatsen ser faktisk ud til at have haft en positiv effekt.
Det er en positiv udvikling, som illustrerer, vil jeg gerne sige, betydningen og effekten af den rette forebyggende indsats.
Lad mig i den sammenhæng minde om, at Politiets Efterretningstjeneste har mange opgaver i den her tid.
Men en af de allervigtigste, væsentligste og største opgaver er at holde øje med de personer, som har planer om at udrejse til Syrien eller Irak, eller som har været i Syrien eller Irak, og det er 24 timer i døgnet.
Ingen af de personer skal være et sekund i tvivl om, at de har myndighedernes øjne på sig hele tiden.
Og netop fordi vi skal være så opmærksomme på både at forebygge udrejse af hellige krigere og hindre nogle af dem, vi kan hindre, i at komme tilbage hertil, så er PET selvfølgelig ualmindelig opmærksom på den situation, der måtte være omkring moskeen på Grimhøjvej.
Så er der den anden del af forespørgslen, nemlig om hvilke muligheder vi så har for at lukke moskeen.
Lad mig bare være helt ærlig over for jer: Jeg er da også fristet af bare at lukke den moske, nøjagtig som jeg kan være fristet af at lukke rockerborge, pædofiliringe, Hizb ut-Tahrir og andre, der så tydeligt står for synspunkter og holdninger og værdier, som jeg ikke mener er forenelige med vores åbne, demokratiske Danmark.
Men så enkelt er det bare ikke. Som jeg har været inde på, da vi for nylig her i Folketingssalen diskuterede muligheden for inden for grundlovens rammer at søge en eventuel forening bag moskeen på Grimhøjvej opløst, så er der en række hensyn at tage.
Det betyder, at der skal foreligge et tilstrækkeligt bevismateriale, og det er fortsat Justitsministeriets faglige vurdering, at der ikke på nuværende tidspunkt foreligger et tilstrækkelig bevismæssigt grundlag mod en eventuel forening bag Grimhøjmoskeen.
Når jeg i dag bruger udtrykket en eventuel forening, er det, fordi jeg ikke har et direkte kendskab til de organisatoriske forhold omkring moskeen.
Men lad mig begrunde konklusionen: Der er efter grundlovens § 78 principiel mulighed for, at en forening, som allerede er dannet, kan opløses ved dom.
En opløsning forudsætter, at foreningen har et ulovligt øjemed.
Det betyder, at foreningen f.eks. skal have som sit formål at gennemføre eller medvirke til overtrædelser af straffeloven.
Det afgørende vil være, hvad foreningen reelt står for.
Det er f.eks. ikke tilstrækkeligt blot at vurdere de formål, som foreningen formelt har efter sine vedtægter.
Det er på den anden side almindeligt antaget, at det forhold, at en forening en enkelt eller nogle få gange har overtrådt lovgivningen, ikke i sig selv kan begrunde, at foreningens øjemed anses for ulovligt.
Det samme gælder i øvrigt det forhold, at enkelte af foreningens medlemmer har begået lovovertrædelser.
Opløsning af en forening ved dom, under henvisning til at foreningen har et ulovligt øjemed, vil altså i almindelighed alene kunne komme på tale, hvis foreningen eller dens medlemmer som et almindeligt led i foreningens virksomhed udøver strafbare aktiviteter.
Grundloven indeholder derudover en særlig regel om foreninger, der virker ved eller søger at opnå deres formål ved vold, anstiftelse af vold eller lignende strafbar påvirkning af anderledes tænkende.
Sådanne foreninger bliver, som der står i bestemmelsen, at opløse ved dom.
En forening kan ikke opløses ved en regeringsforanstaltning.
Dog kan en forening foreløbig forbydes, men så skal der straks anlægges en sag imod den til dens opløsning.
Det er imidlertid ikke sådan, at det bare er overladt til regeringens frie politiske skøn, om der skal nedlægges et foreløbigt forbud mod en forening.
En justitsminister kan således efter grundloven kun nedlægge et foreløbigt forbud mod en forening, hvis de retlige betingelser herfor er opfyldt.
Det betyder bl.a., at der skal foreligge et ordentligt bevismæssigt grundlag, før der kan nedlægges et foreløbigt forbud, og det er altså fortsat den faglige vurdering, at det grundlag ikke foreligger på nuværende tidspunkt i forhold til en eventuel forening bag Grimhøjmoskeen.
Og når den faglige vurdering ikke foreligger, er det svært at nå videre i forhold til eksempelvis at bede Rigsadvokaten undersøge spørgsmål om opløsning af en eventuel forening.
I de ekstreme miljøer, som findes i Danmark – desværre – kan der være enkeltpersoner eller grupper, som prøver at fremme deres ekstreme, udemokratiske og dermed udanske holdninger med voldelige midler eller andre former for strafbare handlinger.
Det skal vi ikke acceptere som samfund.
Hvad er det så, vi kan gøre i den situation?
Ja, her skal der jo sættes ind med straf – og i det omfang, der er tale om herboende udenlandske statsborgere, eventuelt også med udvisning – i det øjeblik, ekstremismen udmønter sig i et strafbart forhold.
Jeg kunne godt tænke mig også at sige endnu mere om det forebyggende arbejde, vi ønsker at igangsætte, og vigtigheden af en fortsat forhindring i udrejse til konfliktområderne i Mellemøsten, men det må jeg vende tilbage til senere.