Henning Hyllested (EL), 2015-02-19:
Faren for, at jeg gentager, hvad andre ordførere har måttet sige her under den første del af behandlingen, hvor jeg ikke var til stede, må man tage med.
Lovforslaget implementerer jo ADR-direktivet eller ATB-direktivet, som blev vedtaget under det danske formandskab i maj 2013.
Direktivet har desværre ikke efter vores mening samme høje niveau som det forbrugerklagesystem, som vi kender i Danmark i dag, og som forringes, hvis dette lovforslag vedtages.
Enhedslisten kan derfor ikke støtte lovforslaget, idet det forringer forbrugernes klageadgang.
Forslaget lever ikke op til den forsikring, som vi mener i sin tid blev givet ved vedtagelsen af ADR-direktivet, nemlig at en implementering kunne ske uden forringelse af den gældende forbrugerbeskyttelse.
Lovforslaget gør det betragteligt dyrere for forbrugerne at klage, hvis en klagesag tabes.
Samtidig nedsættes butikkers og virksomheders gebyrer ganske voldsomt.
Desuden introducerer lovforslaget det såkaldte mediationsprincip i forbrugerklagesystemet.
Enhedslisten kan ikke støtte, at det nu samlet set kan komme til at koste en forbruger 500 kr. at klage, hvis man skulle tabe klagesagen.
I dag koster det 160 kr.
Vi foreslog under de politiske forhandlinger, at beløbet højst kunne blive 250 kr.: et gebyr for mediation på 100 kr., som ikke tilbagebetales, samt et gebyr for at indbringe sagen for Forbrugerklagenævnet på 150 kr., som heller ikke tilbagebetales, hvis sagen tabes, ellers bliver beløbet selvfølgelig betalt tilbage.
Vi synes, at det beløb på maks. 250 kr. faktisk var en rimelig pristalsregulering af de 160 kr. Vi kan heller ikke støtte, at virksomheder og butikker fremover skal slippe temmelig meget billigere for forbrugerklager.
Vi synes tværtimod, at man skulle have fastholdt de gældende gebyrsatser for erhvervsvirksomhederne, især når man betænker, at en af grundene til at ændre på forbrugerklagesystemet er, at man med implementeringen af direktivet og med udvidelsen med de mange nye forretningsområder – 45 i alt – har beregnet en merudgift på 20-25 mio. kr., hvis det skulle håndteres inden for det eksisterende system.
Så kan det altså forekomme noget mærkværdigt at nedsætte gebyrerne for erhvervene så kraftigt, som man gør med lovforslaget.
Vi tror i øvrigt ikke helt på de beregninger.
En lang række af de nye områder, som med lovforslaget lægges ind under det offentlige forbrugerklagesystem, vil efter vores mening ikke kaste mange klagesager af sig.
Jeg nævner i flæng: Hesteavl, køb af lystbåde, kunst- og gallerivirksomhed, udlejning af både og lastbiler, landskabspleje og lystbådehavne, frugt og grønt, fiskehandel og slagterforretninger.
I øvrigt vil de fleste produkter falde under bagatelgrænsen, så vi mener ikke, at der bliver ret mange klagesager ud af f.eks. de områder.
For andre af de nye områder, som kommer ind under forbrugerklagesystemet, er der jo i nogle tilfælde tale om betydelige overlap til allerede eksisterende områder, f.eks. på transportområdet.
Så er vi faktisk ikke begejstrede for, at man nu indfører mediation i forbrugerklagesystemet.
Mediation kan være godt nok, hvis det er frivillig og bruges, hvor mennesker har brug for fortsat at omgås hinanden.
Men her er der tale om tvungen mediation om noget meget, meget konkret, nemlig om det fjernsyn eller den røremaskine eller den pc, som man lige har købt ude i Bilka, nu også fungerer, som det skal.
Når dertil lægges, at der ikke i mediationsfasen kan indhentes sagkyndige erklæringer til at få belyst, om der er noget i vejen med det skide apparat – det ved jeg ikke om jeg må sige – så er det klart, at forbrugerne i denne fase er bagud på point.
I forvejen forliger Konkurrence- og Forbrugerstyrelsen allerede 50 pct. af sagerne i det gældende klagesystem, så det forekommer ret overflødigt at indføre mediation i forbrugerklagesystemet.
Vi tror også, at den egentlige baggrund for at indføre mediation er at spare penge ved at afholde så mange som muligt fra at klage videre til Forbrugerklagenævnet.
Og så kan man samtidig ved at henvise til mediationsdelen og gebyret herfor påstå, at man lever op til ADR- eller ATB-direktivets præambel, hvori det fastslås, at det skal være gratis eller kun koste et symbolsk beløb at klage.
Det synes vi er lige lovlig smart og faktisk på kanten af direktivet.
Det er vel også derfor, at mediation i bemærkningerne omtales som en central del af gennemførelsen af ATB-direktivet – ja, det skal jeg lige love for.
Vi er naturligvis klar over, at dette her lovforslag er klappet af mellem regeringen, Venstre og Konservative, men ikke desto mindre vil vi give Tinget en chance for at forbedre et ringe lovforslag.