Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2015-04-09:
Jeg synes først og fremmest, det er en meget vigtig debat, som Venstre tager hul på med denne forespørgsel.
Vi ved jo, at flere og flere får psykiske lidelser, ikke mindst på grund af deres arbejdsliv.
Tusinder mister deres arbejde, på grund af at de får en psykisk lidelse.
Selvfølgelig får nogle af dem en psykisk sygdom, uden at det skyldes deres arbejde, men alt for mange får varige mén af deres arbejde.
Vi hører om psykiske lidelser på grund af vold og trusler, mobning, chikane og stress.
Vi har set, at de ting er eksploderet de seneste årtier, og en stor del skyldes det nye arbejdsmarked, hvor der stilles større krav til de ansattes effektivitet og fleksibilitet.
Jeg mener, vi bør se på det hele arbejdsliv.
Vi skal se på trusler om arbejdsløshed, krav til børnefamilier og krav til ledernes uddannelse som ledere.
Når vi ser på det nye aktuelle arbejdsmarked, synes jeg, vi bør se på arbejdsgivernes ret til at lede og fordele arbejdet.
Helt præcist betyder det jo, at når mange får psykiske lidelser, skyldes det lederne, som først og fremmest mangler uddannelse, og som kun har én opgave, nemlig at skabe profit på produktionen.
Det betyder, at folk går ned med stress.
Nogle bliver udsat for mobning, trusler og chikane.
Når vi i dag kigger på, hvor mange penge det koster samfundet, at folk bliver langtidssygemeldt og bliver smidt ud af arbejdsmarkedet alt for tidligt i deres liv, kan vi se, at det koster milliarder af kroner.
Uanset hvad mener jeg, vi bør gøre meget mere for at sikre folk, som har en psykisk lidelse, en plads på arbejdsmarkedet.
Men vi bør også kigge på, hvem der kan tage et arbejde.
Vi ved, at mange har en psykisk lidelse, som betyder, at de ikke kan passe et job, enten altid eller over en længere periode.
Derfor mener jeg, at en række reformer, både under den aktuelle regering og under den tidligere regering, i virkeligheden har betydet, at mange bliver stødt længere væk fra arbejdsmarkedet, f.eks. reformen af sygedagpengeområdet og kontanthjælpsreformen og tidligere af kontanthjælpsloftet og starthjælpen, som i virkeligheden gør folk fattigere, mens de prøver at få styr på deres liv.
Det går ud over folk, som har en psykisk lidelse, f.eks. stress, depression eller ptsd.
Det er psykiske lidelser, hvor man skal have ro, mens man som menneske skal bygges op i samarbejde med sundhedssystemet.
Kun hvis folk får fred og ro og en rimelig indkomst, kan de få mulighed for at vende tilbage til arbejdsmarkedet.
Samtidig med det skal vi også prøve at fastholde folk, som har en psykisk lidelse.
Jeg har set den nye aftale om arbejdsmiljøet, men den gør faktisk ingenting for at fastholde folk, som har en psykisk lidelse, på arbejdsmarkedet.
I modsætning til det har vi jo sammen med regeringen og SF lavet en aftale om Forebyggelsesfonden.
Det handler bl.a. om fastholdelse i Arbejdsskadestyrelsen, inddragelse af de arbejdsmedicinske klinikker, indsats mod sexchikane og sporskifte til de psykisk nedslidte.
Jeg tror, det betyder noget for dem, som har en psykisk lidelse.
Men jeg vil også godt understrege, at det kun er det første skridt til at gøre noget alvorligt ved, at tusinder af mennesker bliver holdt uden for arbejdsmarkedet.
Jeg synes, det understreger, at der er forskel på, når regeringen samarbejder med de borgerlige – så sker der ingenting, eller rettere sagt går det den gale vej – og når regeringen samarbejder med os, for så sker der fremskridt, selv om det også går for langsomt.