Pernille Skipper (EL), 2014-11-20:
Tak for det.
Jeg vil starte med at sige, at jeg deltager i debatten i dag, fordi vores sædvanlige ordfører på området, fru Johanne Schmidt-Nielsen, desværre ikke kunne deltage.
Det skal ikke hindre nogen i at stille spørgsmål, for jeg har gjort det samme.
Jeg vil dog sige, at er man meget teknisk i sine spørgsmål, kan det godt være, at jeg må melde pas.
I dag er der flere mennesker end på noget andet tidspunkt siden anden verdenskrig, der er fordrevet på grund af krig og undertrykkelse.
Det er noget af det, som FN's Højkommissariat for Flygtninge, UNHCR, i sit høringssvar til det her lovforslag, vi diskuterer i dag, konstaterer.
Det er også i det høringssvar, vi får den oplysning, at 86 pct. af verdens flygtninge lever i udviklingslande.
Det er altså ikke, fordi vi i Europa eller i Danmark for den sags skyld tager en uforholdsmæssig stor del af ansvaret for at hjælpe flygtningene på verdensplan ud fra en global målestok.
Alligevel har regeringen følt sig så belastet af, at der i årets første 10 måneder er kommet knap 6.200 syriske asylansøgere til Danmark, at regeringen har fremsat det her lovforslag om ganske betydelige stramninger af asylreglerne.
De 6.200 mennesker er vel at mærke det såkaldte bruttotal, hvoraf langtfra alle får deres asylsager behandlet i Danmark
Men lad os bare bruge det tal, og lad os så sammenligne det med andre tal.
Vi kan sammenligne det med de 224.000 syriske flygtninge, der pr. 1. november var registreret i Irak, de 618.000 i Jordan, de godt 1.000.000 syriske flygtninge i Tyrkiet eller de godt 1.100.000, der var registreret i Libanon.
For Libanons vedkommende svarer tallet i øvrigt til mere end en fjerdedel af landets samlede befolkning.
Og det er bare de officielle tal fra UNHCR, for de kan ikke overkomme at registrere alle flygtninge i nabolandene.
De reelle tal er noget eller meget højere.
Regeringens svar på den her meget, meget forfærdelige situation internationalt set
er en voldsom stramning af asylreglerne, og det er det, vi diskuterer i dag.
Krigsflygtninge, der hidtil rutinemæssigt har fået 5 års opholdstilladelse, skal fremover kun have opholdstilladelse i 1 år, hvorefter myndighederne igen nøje skal overveje, om de skal have lov til at blive i Danmark.
Og i løbet af det første år har krigsflygtningene ikke ret til at få deres ægtefæller og børn familiesammenført til Danmark.
Hvis de er heldige, har familien bragt sig i nogenlunde sikkerhed uden for Syrien sammen med millioner af andre syriske flygtninge i nærområderne.
Hvis de er uheldige, kæmper den anden ægtefælle og børnene for at overleve i en krigszone i Syrien og risikerer ikke at overleve den ekstra ventetid på 1 år, som regeringen har bygget ind i det her lovforslag.
Regeringen vil samtidig gøre det lettere at inddrage flygtninges opholdstilladelser.
De skal fremover, medmindre de har været så heldige at blive anerkendt som konventionsflygtninge, kunne få inddraget deres opholdstilladelser og blive sendt tilbage til forhold, som – som det hedder i bemærkningerne – fortsat er alvorlige og må betegnes som skrøbelige og uforudsigelige.
Og det er vel at mærke ikke kun de syriske krigsflygtninge, der måtte komme fremover, som bliver ramt af de nye muligheder for hjemsendelse, for som det understreges i bemærkningerne til lovforslagene, skal Udlændingestyrelsen og Flygtningenævnet også fremover sende flygtninge med beskyttelsesstatus efter den gældende § 7, stk. 2, i udlændingeloven hjem, hvis forholdene i hjemlandet er blevet bare lidt bedre, selv om det stadig er både alvorlige, skrøbelige og uforudsigelige forhold.
Stramningen rammer altså ikke kun syrere, men også en lang række flygtninge fra andre lande – mennesker, som er kommet inden for den seneste årrække, og som er godt i gang med integrationen i Danmark.
Det er mennesker, som har indstillet sig på, at deres fremtid ligger her, og de får med den her lovstramning en langt mere usikker tilværelse.
De må fra nu af og hver dag fremover overveje, om de og deres børn fortsat er velkomne her i Danmark.
Man kan sige det meget groft: Kan det betale sig at blive god til dansk, til at tage en danskuddannelse, til at bruge energi og kræfter på trods af en traumatiseret fortid, hvis Flygtningenævnet alligevel om kort tid sender en hjem til de her alvorlige, skrøbelige og uforudsigelige forhold?
Der er desværre mange andre usympatiske detaljer i det her lovforslag, og tiden tillader ikke, at jeg remser dem alle sammen op, men min konklusion er naturligvis, at Enhedslisten under ingen omstændigheder kan støtte det her forslag, og vi opfordrer regeringspartierne til at genoverveje, om de faktisk mener, at den her form for usympatiske og usolidariske stramninger skal være svaret på en aktuel global og frygtelig flygtningesituation.
Vi behandler i teorien også forslaget fra Dansk Folkeparti.
Det vil jeg ikke bruge mange ord på, men om muligt er det endnu mere usympatisk end regeringens, og det kan vi selvfølgelig heller ikke støtte.