Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-04-03:
De personer, der mister deres sygedagpenge, er jo sikret en forsørgelse på kontanthjælpsniveau.
Det vil sige, at familien i kraft af formue eller ægtefælleindtægt har en forsørgelse på niveau med kontanthjælp.
Det er jo sådan, vores system er indrettet, og det er et system, som jeg synes er rigtigt.
Bare sådan i al almindelighed er det jo et tilbud til folk, for i modsætning til Socialdemokraterne vil vi jo ikke tvinge folk til noget som helst.
Hver enkelt kan jo gøre op med sig selv, om man vil hæve sine penge, og på hvilke vilkår det foregår, og det er jo da smukt i tråd med alt, hvad vi sådan normalt på den borgerlig-liberale side af plankeværket står for.
Og derfor undrer det mig, at det er et spor, som hr. Morten Østergaard forfølger, men det kan jo være, det er sådan, som det blev rejst - nu har jeg glemt, hvem det var - at Det Radikale Venstre nu har truffet den beslutning at hægte sig sammen med socialisterne, og det har selvfølgelig en pris i forhold til menneskers frie valg.
Det er helt centralt, at lovgivningen på sygedagpengeområdet skal understøtte, at sygemeldte får mulighed for at vende tilbage til arbejdsmarkedet og få et normalt liv.
Og selv om vi nu intensiverer opfølgningsindsatsen i lovforslaget om en styrket sygefraværsindsats, som vi jo netop har førstebehandlet i dag, ville det være helt forkert at åbne mulighed for, at en borger kunne modtage sygedagpenge i et ubegrænset antal år.
Vi ved jo, at det bliver sværere at vende tilbage til arbejdsmarkedet,
jo længere tid man har været på offentlig forsørgelse.
Uden en sådan bagkant risikerer vi at mindske fokus på den aktive indsats, der skal få den sygemeldte tilbage på arbejdsmarkedet.
Det ville så betyde, at vi ville få nogle meget lange sygedagpengeforløb.
Med lovforslaget om en styrket sygefraværsindsats får kommunerne fremover mulighed for tidligt i et sygeforløb at gøre en aktiv indsats og give tilbud, der kan medvirke til, at sygemeldte fastholder tilknytningen til arbejdsmarkedet, inden de mister retten til sygedagpenge.
Formålet med lovændringerne er bl.a., at der hurtigere kan etableres en dialog mellem arbejdsgiveren, den sygemeldte, lægen og kommunen om, hvilke arbejdstilpasninger der er behov for, en dialog, som skal være med til at bringe den sygemeldte tilbage i beskæftigelse, eventuelt med en delvis raskmelding i en periode.
Lovforslaget betyder også, at kommunerne kan give tilbud efter lov om en aktiv beskæftigelsesindsats til alle sygemeldte.
Kommunens tilbud skal forebygge, at den sygemeldte mister tilknytningen til arbejdsmarkedet.
Det var denne aktive, tidlige indsats, der var opbakning til i handlingsplanen for at nedbringe sygefraværet, og jeg mener, at vi skal holde fast ved denne linje.
Sygedagpenge er en korttidsydelse, der som udgangspunkt kan udbetales i op til 52 uger.
Derefter er der en række forlængelsesmuligheder, som i vidt omfang er baseret på, at den sygemeldte har udsigt til at vende tilbage til arbejdsmarkedet.
Det gælder, hvis der er udsigt til en revalidering, hvis det er nødvendigt at gennemføre afklarende foranstaltninger for at klarlægge arbejdsevnen, eller hvis den sygemeldte er i eller venter på en behandling, som vil betyde, at den pågældende vil kunne vende tilbage til arbejdsmarkedet inden for et par år.
Det er dog også sikret, at der kan udbetales sygedagpenge i nogle helt specielle situationer.
Det gælder, hvis der er påbegyndt en førtidspensionssag, før sygedagpengene ophører, hvis der er rejst en arbejdsskadesag, eller hvis den sygemeldte lider af en livstruende sygdom og de lægelige behandlingsmuligheder anses for udtømte.
Her kan sygedagpengene forlænges uden tidsbegrænsning.
Det er desuden et krav i sygedagpengeloven, at kommunen, før den standser sygedagpengene på grund af varighedsbegrænsningen, skal anvende arbejdsevnemetoden for at undersøge, om den sygemeldte er berettiget til revalidering, fleksjob eller førtidspension.
Hvis en borger er berettiget til revalidering eller der starter en førtidspensionssag, vil sygedagpengene fortsætte, indtil den egentlige revalidering starter, eller indtil der er truffet en afgørelse i pensionssagen.
Hvis en borger er berettiget til et fleksjob, vil der kunne udbetales ledighedsydelse, indtil fleksjobbet er fundet.
Jeg synes således, at sygedagpengelovgivningen i vidt omfang bærer præg af, at der er tænkt i sammenhænge og i overgange til andre beskæftigelsesmæssige eller sociale løsninger.
Det er rigtigt, at der er en mindre gruppe borgere, som af ret forskelligartede årsager ikke falder ind under de gældende forlængelsesregler.
Forslaget fremsættes som et ændringsforslag til lovforslag nr. L 165, som vi behandlede i formiddags.
Ulemperne ved at afskaffe varighedsbegrænsningen på sygedagpenge som foreslået i dette beslutningsforslag er meget store.
For det første ville det være helt forkert at åbne mulighed for, at en borger kan modtage sygedagpenge i et ubegrænset antal år og på den måde fjerne fokus fra og dermed vanskeliggøre en tilbagevenden til arbejdsmarkedet.
Der er, som jeg tidligere nævnte, behov for en bagkant, der betyder, at borgeren, kommunen og alle andre involverede parter har fokus på, at der skal ske en tilbagevenden til arbejdsmarkedet.
For det andet ville en afskaffelse af varighedsbegrænsningen være forbundet med betydelige merudgifter.
Det fremgår af beslutningsforslaget, at en ophævelse af varighedsbegrænsningen ville øge de offentlige udgifter med ca. 300 mio. kr. årligt.
Det må dog forventes, at hvis varighedsbegrænsningen ophæves, vil det medføre væsentlige adfærdsændringer, som vil betyde, at væsentlig flere end i dag vil få sygedagpengeforløb på 52 uger og derover.
Det er der ikke taget højde for i udgiftsberegningen.
Senest har man i den svenske sygedagpengelov indført en varighedsbegrænsning, som ligner vores meget, fordi man ønskede at gøre noget ved de lange sygeforløb i Sverige.
For det tredje vil jeg godt lige nævne, at sygedagpenge kan medtages til et andet EU- eller EØS-land, og det betyder, at en opfølgning efter danske regler ofte ikke kan lade sig gøre, selv ikke i nogle af de lande, som vi ofte sammenligner os med.
Det strider imidlertid imod EU-lovgivningen at standse sygedagpengene med den begrundelse, at der ikke kan følges op på grund af andre forhold i ophavslandet.
En afskaffelse af varighedsbegrænsningen ville derfor betyde, at en borger, dansk eller udenlandsk, ville kunne tage sygedagpengene med til et andet EU- eller EØS-land uden tidsbegrænsning, hvilket i praksis ville betyde, at sygedagpengeudgifterne ville være ude af kontrol.
Sluttelig vil jeg sige, at en ophævelse af varighedsbegrænsningen ville ændre grundlæggende på strukturen og sammenhængen mellem forsørgelsesydelser.
Vi må ud fra disse hensyn fastholde den gældende varighedsbegrænsning og samtidig skabe de bedste forudsætninger for, at kommunerne kan lave den optimale opfølgning og indsats, og det er jo netop det, vi gør med lovforslaget om en styrket sygefraværsindsats.
Regeringen kan derfor ikke støtte det fremsatte forslag.