runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Eva Kjer Hansen (V), 2007-04-25:
Det sidste er jeg meget enig i.
Jeg skal lige sige, at det er rigtigt, at der er over 4.000 sager, jævnfør de seneste tal på området, men jeg understreger, at det er sager.
Altså, det er ikke nødvendigvis familier, det kan også være enlige, men det er sager.
Og som nævnt mange gange synes jeg jo, at det er særlig alvorligt, når det drejer sig om børnefamilier – derfor også de her initiativer, der er særlig målrettet børnefamilierne.
Kommunerne har faktisk mange muligheder for at sætte ind med hjælp.
I forbindelse med f.eks. huslejebetaling kan det være noget med at lave en aftale om at administrere betalingen på vegne af den pågældende, eller det kan være et spørgsmål om via anvisningsretten at se på, om der er et mere passende boligtilbud, og så kan kommunen jo, hvis der viser sig at være andre problemer, der gør sig gældende – sygdom, manglende beskæftigelse eller lignende – gå ind og prøve at se på, hvordan man kan hjælpe familien i den pågældende situation.
Det er derfor, kommunen skal have den her forpligtelse til at genvurdere sagerne.
Det er jo også en totalt skæv udlægning af teksten.
Jeg siger bare, at vi står fast på den aktive linje, når vi vil fastholde ydelsesniveauerne, men også sætter målrettet ind over for de problemer, der måtte vise sig at være.
Det er jo ikke mindst, fordi jeg ikke vil acceptere, at børnefamilier bliver sat på gaden, at jeg har skærpet vejledningen til kommunerne og indskærpet dem at tænke på de udsatte familiers situation.
Det er også det, der gør sig gældende, når der nu bliver pligt til at genvurdere sagerne.
Det er jo netop udtryk for, at i regeringen tager vi problemet meget alvorligt og sørger for at sætte ind med konkret handling ved at give kommunerne nogle forpligtelser og nogle redskaber, som kan dæmme op for antallet af udsættelsessager.
Bjarne Laustsen (S), 2007-04-25:
Hvad er det for en hjælp, man kan yde?
Det er i hvert fald ikke noget af økonomisk karakter, der kan medvirke til at bringe balance i tingene.
Jeg kunne også godt tænke mig at høre, hvad regeringen har tænkt sig at gøre, så folk kan få et arbejde.
Skal der gøres en ekstraordinær indsats for de familier, der er udsættelsestruede, så forældrene kan få et arbejde, fordi der skal bringes balance i tingene?
Jeg vil gerne fastholde, at forudsætningen for at indføre loftet over kontanthjælpen var, at folk kunne komme i arbejde.
Det var ikke meningen, at ydelserne skulle sættes ned, for der er ingen her i Folketinget, der har interesse i, at folk bare kommer ned på en lavere ydelse.
Vi har en interesse i, at folk bliver selvhjulpne og kommer i arbejde eller uddannelse.
»Hvordan vil ministeren forsvare, at regeringen igen og igen skyder skylden på landets kommuner, når det handler om de voldsomme stigninger i antallet af lejere, herunder familier med børn, der sættes ud af deres lejlighed på grund af fattigdom, når denne fattigdom i høj grad skyldes regeringens socialpolitik, hvor de fattigste i samfundet reduceres i kontanthjælp, boligsikring og øvrige ydelser, altså en politik, landets socialminister og regering må siges selv at have meget af ansvaret for?«
Eva Kjer Hansen (V), 2007-04-25:
Jeg synes, det må være en meget alvorlig situation at være i.
Det må være meget ubehageligt, og derfor gælder det jo om, at vi undgår, at det ender med en udsættelsessag, når der er nogle, der har problemer med at betale huslejen.
Det er derfor, jeg nu har krævet, at der skal reageres, når der kommer underretning fra fogedretten om, at der er en udsættelsessag på vej, og at man skal se på, hvordan det kan undgås, at sagen ender med at blive effektueret.
På baggrund af en spørgeskemaundersøgelse har jeg fundet ud af, at der bl.a. er behov for, at kommunerne kommer aktivt ind i udsættelsesforløbet langt tidligere med rådgivning og måske med administrationsaftaler eller andre forebyggende tiltag, så kommunen netop får mulighed for at yde hjælp til familien og det ikke ender med en egentlig udsættelse.
Allerede nu gælder det, at kommunen skal overvåge forholdene for børn og unge i kommunen, og at den skal reagere, hvis barnet eller den unge har brug for hjælp, og som nævnt efterhånden mange gange har jeg i den del af vejledningen fra december 2006, der vedrører særlig støtte til børn og unge, understreget over for kommunerne, at de forpligtelser også gælder, når en børnefamilie sættes ud af lejligheden.
Bestemmelserne skal bruges i praksis.
Af artiklen fremgår det, at selv om antallet af udsatte lejere desværre også er steget i Viborg, tegner der sig faktisk trods alt et positivt billede.
I år har der ikke været situationer, hvor en børnefamilie pludselig har stået uden tag over hovedet, for nu er det lykkedes at opfange sagerne om børnefamilier, inden det er for sent, og som regel ender det med en løsning, så familien kan blive boende.
En embedsmand ved kommunen fremhæver i artiklen, at kommunen er meget opmærksom på børnefamilier, der kommer i en så alvorlig økonomisk klemme, at huslejen er i fare.
Dermed får man mulighed for at sætte ind, og det er derfor, jeg appellerer til, at kommunerne griber tidligere og mere aktivt ind i sagerne.
Jo, det er jeg fuldstændig enig i, og det er lige præcis den slags initiativer, jeg har taget.
Bjarne Laustsen (S), 2007-04-25:
Jeg vil gerne give socialministeren en mulighed for at vise den sociale indignation, som hun påstår at hun og regeringen har, ved at prøve at forklare os og samfundet, hvad det er, der sker, når en familie, og gerne en familie med far, mor og børn, bliver sat ud af sin lejlighed.
Der kan være sygdom, der kan være arbejdsløshed, og der kan være andre ting, men hvilke konsekvenser har det for familien?
Boligen er jo kernen i en families liv.
Vi bruger 80 pct. eller sådan noget af vores tid på at være i boligen, men lige pludselig, fra den ene dag til den anden, har man ikke tag over hovedet.
Man bliver sat på gaden, børnenes skolegang eller livet i daginstitutionen, eller hvad det nu kan være, bliver ramt, og hvordan oplever ministeren en sådan udsættelse?
Jeg vil gerne tro, at når ministeren får det ind under huden, vil hun være i stand til at gøre noget ved det, men jeg vil gerne høre, om ministeren kan beskrive en sådan situation.
Troels Ravn (S), 2007-04-26:
Jeg kan ikke give hr. Morten Østergaard noget svar på, hvor længe man kan sidde i et asylcenter.
Men jeg kan give det svar, at Socialdemokraterne mener, at vi skal arbejde for, at forholdene bliver så gode som overhovedet muligt, mens man sidder i centeret.
Det vil altså sige, at der er mulighed for meningsfuld beskæftigelse, nemlig det, at man kan tage et lønnet arbejde og blive selvforsørgende.
Men fordi man er afvist asylansøger, er det hele tiden på den betingelse, at den dag, forholdene tillader man kan rejse hjem, skal man også gøre det.
Det er meget vigtigt, at hr. Allan Niebuhr forstår, at det er fra dag et under den forudsætning, at der endnu ikke er fundet en afklaring på asylansøgerens vilkår.
Man kan være afvist, og så sidder man i asylcentrene, og så er der altså det forhold, at man ikke kan sendes hjem til sit hjemland.
Som jeg har været inde på, er der ikke indgået nogen hjemsendelsesaftale.
Det er en ekstraordinær situation, og det har ikke noget med østaftalen at gøre, og det har heller ikke noget at gøre med overenskomster eller andre vilkår på arbejdsmarkedet.
Det her er en gruppe mennesker, der som sagt sidder i en ekstraordinær situation, og som vi så giver nogle ekstraordinære vilkår.
Allan Niebuhr (KF), 2007-04-26:
Jeg siger heller ikke, at det her har noget med østaftalen at gøre.
Jeg prøver bare at få et forhold imellem Socialdemokraternes nidkærhed med at overholde østaftalen og så det her.
Vi har en række folk, som vi meget gerne vil have ud og integreres i det danske samfund, og dem arbejder vi allerede med nu.
Hvordan havde man tænkt sig, at det skulle forholde sig, samtidig med at man nu vil indplacere nogle andre, som man vil give en fortrinsstilling?
Jeg synes altså bare ikke, at det her på nogen som helst måde harmonerer.
Det er bare det.
Jeg forstår ikke, hvad Socialdemokraterne overhovedet har tænkt på, da de fremsatte det her forslag.
Der er ikke nogen sammenhæng i det.
Vi har så mange andre integrationsopgaver.
Det der med de afviste asylansøgere er vi helt obs på.
Det forhandles der jo om en løsning på i øjeblikket, det er slet ikke det.
Det er alle de andre asylansøgere, som man nu vil til at give et stykke lønnet arbejde.
Troels Ravn (S), 2007-04-26:
Det lyder, som om hr. Allan Niebuhr lukker øjnene for, at der er en stor gruppe mennesker, der sidder i vores asylcentre i mange, mange år og bliver mere og mere syge på krop og sjæl, sygner hen, og som klart kunne hjælpes ved, at vi giver dem lov til at tage arbejde, til at gå i praktik, til at få nogle kompetencer, som de fremadrettet kan bruge, når de kan rejse hjem til deres hjemland, eller hvis de får ophold i Danmark.
Vi ønsker formentlig alle sammen hver især, at forholdene eksempelvis i Irak kunne blive sådan, at irakerne kunne rejse hjem.
Forholdene er ikke til det, og Danmark har ikke nogen hjemsendelsesaftale.
Regeringen vil heller ikke påtage sig det ansvar at tvangshjemsende, og at tvangshjemsende er jeg i øvrigt også imod.
Der er ikke noget loft, og i den situation må vi så sige, at det ikke er det tidsperspektiv, der er afgørende, men det afgørende er, at man, mens man er i Danmark og altså sidder i de her asylcentre, har nogle ordentlige forhold, så man kan trives og udvikle sig som menneske.
Det handler altså om at få de her kompetencer, få noget viden.
Og den dag forholdene er bedret og er til, at man kan rejse hjem, så har man også nogle kompetencer, som man kan bruge.
Morten Østergaard (RV), 2007-04-26:
Jeg synes, at hr. Troels Ravn svarer på det spørgsmål, han måske havde drømt om jeg ville stille, for det er klart, at det er det svar, der bliver givet med beslutningsforslaget fra Socialdemokraterne.
Men det svarer bare ikke på spørgsmålet om, hvor længe man skal sidde i et dansk asylcenter.
Vi er udmærket klar over, at der ikke er en hjemsendelsesaftale med Irak.
Det er sådan set det, der har drevet resten af oppositionen til at fremsætte et forslag om et loft over opholdstiden.
Lad mig derfor spørge på en anden måde: Hvilke tilbud har Socialdemokraterne til de asylfamilier, som er hårdest ramt, dem, hvor forældrene måske har forsøgt selvmord, i hvert fald er på psykofarmaka og får anden behandling, og som givetvis ikke er dem, der har mulighed for at gå ud og finde et arbejde?
Hvilke tilbud har Socialdemokraterne til dem og deres familier?
Er det et ophold i et asylcenter i 5, i 10, i 15 år – et helt barneliv for de børn i et asylcenter, hvis forældrene ikke kan finde et arbejde?
Troels Ravn (S), 2007-04-26:
Vi har nogle, der sidder der i meget, meget lang tid, og det er derfor, at vi tager gruppen med, altså alle asylansøgere.
Men stadig væk – det vil jeg gerne klart understrege – på den betingelse, at når en asylansøger har fået afvist sin ansøgning, skal vedkommende også rejse hjem, når forholdene tillader det.
Vi åbner ikke en ladeport til Danmark.
Som jeg sagde i mit indlæg, giver eksperterne – jeg har ikke ledt efter dem, slet ikke – hvis udsagn, jeg har læst om, mig ret i, at det her ikke åbner en ladeport, for det ændrer ikke ved vores asylpolitik.
Det er stadig væk svært at få asyl i Danmark.
Britta Schall Holberg (V), 2007-04-26:
Jeg håber da, at ordføreren er klar over, hvad der står i Socialdemokratiets eget forslag, for der er jo ikke tale om, at det kun er de afviste asylansøgere, det drejer sig om.
Der er tale om asylansøgere, der fra dag et kommer ind over den danske grænse, som så skal have lønnet arbejde.
Det er det, Socialdemokratiet foreslår.
Det var bare en oplysning.
Men er Socialdemokratiet ikke enig i, at det vil åbne for en ny strøm af asylansøgere, og er Socialdemokratiet ikke enig i, at det er fuldstændig urimeligt over for alle de andre mennesker med uddannelse og alt muligt, der kommer og møjsommeligt skal søge arbejdstilladelse her i landet og igennem alle de procedurer, og så kan asylansøgere gå lige ind foran dem?
Synes Socialdemokratiet, at det er rimeligt?
Allan Niebuhr (KF), 2007-04-26:
Jeg kunne så starte med at tage den op, hvor vi slutter nu.
Jeg kan ikke rigtig se, hvor det socialdemokratiske forslag overhovedet har noget som helst at gøre med hverken det, at der sidder nogen på ottende eller niende eller tiende år, eller det, der blev henvist til før i ordførertalen, om, hvad fru Birthe Rønn Hornbech havde sagt om, hvor længe man skulle sidde.
Det her drejer sig jo om forslaget fra dag et, som fru Henriette Kjær siger.
Hvordan havde man tænkt sig, at man skulle få det her med et lønnet arbejde i det private erhvervsliv til at harmonere med, at de her mennesker altså lever på en ordning, hvor de formentlig bor gratis i det danske samfund?
Hvordan havde man tænkt sig, at hele det her skulle falde i hak med overenskomstmæssigt arbejde og østaftaler og lignende?
Jeg synes, at det er et miskmask, og jeg vil meget gerne have, om man kunne give en forklaring på, hvordan man havde tænkt sig, at det her skulle komme til at fungere.
Morten Østergaard (RV), 2007-04-26:
Nu skal det bedste jo ikke være det godes fjende, og jeg synes, det er godt, at Socialdemokraterne har fremsat et forslag, som naturligvis har mange positive elementer.
Men jeg synes, at der er et spørgsmål, som hr. Troels Ravn ikke skal snydes for lejligheden til fortsat at prøve at svare på, og som forslaget jo ikke giver svar på.
Det er: Hvor længe kan man bo i et dansk asylcenter?
Det loft, som vi var enige om nødvendigvis må være – i øvrigt enige med De Konservative – og som anstændigvis må sættes over opholdet i et dansk asylcenter, hvad skal det være
Men forhåbentlig gør hr. Troels Ravn det så.
Det var blot lige den sidste bemærkning, som gav mig lyst til at citere det kvindelige irakiske parlamentsmedlem, som Venstre på et tidspunkt har uddelt sin frihedspris til.
Det er jo hende, som har sagt, at det, vi har brug for, jo ikke er at få nogle folk, som er syge og svækkede, hjem.
Det, hun har sagt, er: Send dem ikke hjem nu, men sørg for, at de er virksomme, at de er aktive, og de arbejder.
Derfor bilder fru Britta Schall Holberg sig selv noget ind, måske for at have det bedre med den politik, der føres, hvis hun siger, at det er for at gøre de mennesker en tjeneste, at de ikke må have lov at være virksomme i det danske samfund.
Det er for at gøre dem en tjeneste, at det eneste, de får lov til, er at sove og spise.
Det er der ingen, der har glæde af, ikke dem, ikke os og ikke det Irak, de skal hjem til på et tidspunkt.
Troels Ravn (S), 2007-04-26:
Det her har ikke et hammerslag med østaftalen at gøre.
Det her forslag involverer nogle mennesker, nogle asylansøgere, som er i en helt ekstraordinær situation, fordi de sidder i vores asylcentre.
Der er ikke indgået nogen hjemsendelsesaftale mellem Danmark og hjemlandet; vi vil ikke sende dem hjem.
Regeringen vil heller ikke påtage sig det ansvar og demonstrerer også her dobbeltmoral, for man vil lade dem sidde og sygne hen i centrene, og man vil ikke sende dem hjem.
Men det angår altså en gruppe mennesker, der sidder i en helt ekstraordinær situation, og der bør vi som et humant samfund tage handling og så i den situation her give lov til arbejde og praktik, men selvfølgelig hele tiden med den betingelse, at så snart forholdene er sådan, at man kan rejse hjem, så skal man også rejse hjem, når man er afvist asylansøger.
Henriette Kjær (KF), 2007-04-26:
Jeg er meget forundret over det her forslag fra Socialdemokraterne, det må jeg sige.
Og det, der i særlig grad undrer mig, er, at man mener, at en bygningsarbejder fra Irak, eller hvad det nu end kan være, skal have bedre mulighed for at komme ind på det danske arbejdsmarked, end arbejdskraft fra vores EU-medlemslande skal have.
Altså, Socialdemokraterne har været meget nidkære med hensyn til at sikre, at der kom en såkaldt østaftale, og at hver eneste polak, eller hvad det end måtte være, der vil her til Danmark og arbejde, skal have behandlet sin sag omstændeligt i Beskæftigelsesministeriet.
Det skal tjekkes, at alle love og regler er overholdt, og at man får arbejde på et sted, der selvfølgelig har en overenskomst osv.
Men hvis man kommer fra Irak eller andet, så er det bare ud på arbejdsmarkedet med det samme.
Britta Schall Holberg (V), 2007-04-26:
Ja, jeg ved altså ikke rigtig, hvor spørgeren har haft sine ører henne.
Det næste er, at jeg citerede – eller det gjorde jeg så ikke, men jeg henviste til – statsministerens udtalelse om, at det jo lige præcis er det, der ligger i det, at de mennesker selvfølgelig ikke skal sidde uvirksomme.
Det er der ingen af os der synes er spor morsomt; det ville hverken ordføreren eller jeg synes var særlig spændende.
Og derfor må vi finde en form, som respekterer dette, at her er der tale om afviste asylansøgere, som skal have noget meningsfyldt at beskæftige sig med.
Og hvad er mere meningsfyldt, end at de kan være med til at opbygge deres land, når de kommer hjem?
Det er jeg jo sådan set fuldstændig enig i.
Men jeg går også ud fra, at det, som drøftes netop i øjeblikket, er spørgsmålet om, hvordan vi kan kvalificere det enkelte menneske netop til den situation, at vedkommende skal hjem på et tidspunkt.
Men jeg synes, det ville være – og det vil jeg gerne gentage – umenneskeligt, hvis man giver mennesker, der har fået afslag på en ansøgning, en falsk forhåbning om, at de kan blive her i landet ved at give dem lønnet arbejde og bopæl uden for asylcentrene.
Det synes jeg simpelt hen, som jeg sagde i min tale, er at stikke folk blår i øjnene, og det vil vi i hvert fald i Venstre ikke være med til.
Steen Gade (SF), 2007-04-26:
Jamen selv om man holder fast i det, kan man jo godt give dem mulighed for at arbejde, og min påstand er jo, at der faktisk er masser af kvalifikationer.
Noget af det, der ville være bedst for at opkvalificere dem, ville sådan set være at lade dem få lov at arbejde med det, de i forvejen kan.
Det ville jo være den absolut bedste opkvalificering.
Jeg ved, at der har været nogle ideer om, at de skulle lære at bygge deres eget hus, men hvis man nu er kemiingeniør eller har erfaring som skolelærer, så er det måske bedre, at man faktisk holder de erfaringer ved lige, også til den tid, hvor man i givet fald skulle hjem.
Britta Schall Holberg (V), 2007-04-26:
Jeg kan ikke helt forstå spørgsmålet.
Jeg synes, at ministeren her fra talerstolen for et øjeblik siden gjorde fantastisk glimrende rede for, hvad der rent faktisk gøres for de mennesker, der sidder i denne udsatte situation.
Det er vi enige om at de er i.
Så jeg synes, at der er to elementer i det: Man har sagt, at vi godt forstår, at der her er nogle mennesker, som er i en vanskelig situation, og at landet, de skal sendes hjem til, ikke er klar til dem lige for nærværende.
Men vi bliver nødt til at holde fast i, at afviste asylansøgere skal hjem.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-04-26:
Jeg har også godt hørt, hvad statsministeren har sagt.
Fru Britta Schall Holberg kunne vel så egentlig bekræfte, at der faktisk ikke foreligger noget.
Britta Schall Holberg (V), 2007-04-26:
Jeg kan ikke helt forstå det, for mig bekendt venter de asylansøgere, der kommer til, meget kort på at få et svar på, om de kan få asyl eller ej.
Så jeg tror, det må bero på en misforståelse fra Socialdemokratiets side, hvis man tror, at folk, der søger asyl, sidder her længe.
Der er tværtimod tale om en nedgang i sagsbehandlingstiden.
Det vil jeg sandelig ikke kalde at lukke en flanke, at statsministeren rent faktisk åbner en mulighed, som ikke har været der tidligere.
Det er i hvert fald en hjertesag for mig, at der her er tale om afviste asylansøgere.
Det er altså mennesker, der har fået afslag på deres ansøgning, det er dem, vi taler om.
De skal hjem, det er meningen.
De skal ikke blive her, og de skal i hvert fald ikke have en opfattelse af, at hvis vi bliver ved at trække tiden ud, så ender det nok med, at de alligevel bliver her.
Det er ikke retssikkerhedsmæssigt rigtigt.
Men alligevel er vi da i Venstre og i regeringen altså også helt klar over, at der da godt kan være nogle momenter, vi skal drøfte, og det er så der, statsministeren har åbnet en mulighed ved at sige, at hvis vi giver dem noget opkvalificerende, vil de være bedre egnede, når de skal hjem.
Det er det, statsministeren har sagt.
Jeg er ikke blandet ind i det, for jeg vikarierer her på pladsen lige på nuværende tidspunkt.
Jeg forstår, at der er drøftelser om det her, og jeg er sikker på, at hr. Ammitzbøll kommer til at høre mere om den sag inden ret længe.
Steen Gade (SF), 2007-04-26:
Jeg hørte den bastante melding om, at de skal hjem, og at man ikke for alvor skal finde nogle løsninger i mellemtiden.
Jeg synes, fru Britta Schall Holberg sådan set melder sig lidt ud af virkeligheden.
Vi har den mest alvorlige flygtningekatastrofe i Mellemøsten.
Det håber jeg at fru Britta Schall Holberg er enig i. Så jeg vil bare opfordre Venstres ordfører til måske at vurdere hele det synspunkt i forhold til den reelle situation, der er i området.
Og så lige om opkvalificering: Der er jo mennesker med masser af kvalifikationer i lejrene.
Henriette Kjær (KF), 2007-04-26:
Jamen det, man skriver her i forslaget, er jo ikke noget med afviste asylansøgere, der har siddet i centrene i meget, meget lang tid.
Det er fra dag et.
Der står, at der skal laves ændringer med henblik på at give asylansøgere adgang til lønnet arbejde, og man er altså asylansøger fra det tidspunkt, man kommer og siger, at man ønsker asyl i Danmark.
Der ønsker Socialdemokraterne altså, at man skal kunne komme ud på arbejdsmarkedet.
Og det bliver man nødt til at forholde sig til i Socialdemokratiet.
Hvordan kan det være, at man ønsker denne forskelsbehandling mellem EU-borgere – som vi traditionelt har et tæt samarbejde med, og hvor en af kongstankerne er, at der skal være fri adgang for arbejdskraft i EU-landene – og folk fra tredjelande, altså, at man pludselig nu ønsker at give tredjelande bedre forhold?
Det er mig meget uforståeligt, og det kræver altså en god forklaring fra Socialdemokraterne.
Troels Ravn (S), 2007-04-26:
Der er asylansøgere, der sidder i vores asylcentre igennem lang, lang tid, flere år, og deres situation er endnu ikke afklaret.
Det er da rigtigt, at vi godt kan koble debatten her op på formiddagens debat om værdier og holdninger og normer i det danske samfund, og i den forbindelse har Socialdemokraterne en lang, lang række forslag til god integration, og dem kan jeg da fortælle om ved en anden og senere lejlighed.
Det er meget vigtigt for os at sige, at vi med det her forslag vil tage hånd om de mennesker, der sidder i vores asylcentre under nogle helt ekstraordinære forhold.
Som jeg har sagt flere gange, er det stadig væk ud fra den forudsætning, at når forholdene i hjemlandet er til det, skal man rejse hjem.
Men så længe de er her og ikke kan rejse hjem,
Det er faktisk såre simpelt.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-04-26:
Jeg synes, at fru Henriette Kjær måske skylder os at uddybe det svar endnu mere, som blev givet til hr. Troels Ravn lige før.
Ville det bedste, man kunne gøre for de her afviste asylansøgere, i virkeligheden ikke være at sætte et loft over, hvor lang tid man skulle være i asylcenter?
Jeg tror sådan set, det er det, der er det væsentligste spørgsmål.
Jeg synes, det er al ære og respekt værd, at Socialdemokraterne prøver at finde på noget, men jeg synes, at det virker, som om at regeringen og dermed også Det Konservative Folkeparti er lidt for afvisende over for at prøve at finde på noget, der kan gøre en afgørende forskel for de mennesker, der sidder 3, 5, 8, 10 år i et asylcenter.