runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2011-05-02:
Enhedslisten kan heller ikke støtte forslaget.
Det har vi to hovedårsager til.
Den ene er spørgsmålet om frihed.
Vi mener faktisk, at det er afgørende at sikre et samfund med så meget frihed for borgerne som muligt og med så lidt indgreb i borgernes frihed som muligt.
Det skal vi diskutere om lidt, når vi har vores eget forslag om at styrke friheden i Danmark på dagsordenen.
Den andet er spørgsmålet om ressourcer.
Vi mener faktisk, at det er vigtigt, at vi bruger de ressourcer, vi har, på at gå efter det, hvor man har mistanke om, at der er nogle, der er skyldige, frem for at bruge ressourcerne på at overvåge alle de uskyldige.
Vi synes, at det er en meget forkert udvikling, der har været i de senere år, hvor der bruges flere hundrede millioner kroner – det her er jo så et milliardforslag, kan vi forstå – på overvågning af uskyldige borgere i stedet for at koncentrere ressourcerne om de borgere, som der er en mistanke om er skyldige.
Det er der, vi har brug for at sætte ind, og det er der, vi har dygtige politifolk, der kan lave et godt politiarbejde for at finde dem.
Det er det, vi skal bruge ressourcerne på i stedet for at overvåge de uskyldige.
Lone Dybkjær (RV), 2011-05-02:
Det er jo en genfremsættelse af et tidligere forslag, og jeg skal derfor henvise til den tale, som jeg holdt på partiets vegne, dengang forslaget var fremme til debat sidste gang, hvor vi afviste forslaget.
Begrundelsen for det var, at det efter vores opfattelse er kimen til et overvågningssamfund, som vi ikke tilhængere af.
Men jeg vil henvise til talen fra sidst, hvis man vil høre yderligere.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2011-05-02:
Frivillighed er selvfølgelig én ting, men man kan så diskutere, hvad det så kan bruges til, når det alligevel ikke bliver et fuldstændig dna-register.
Man kan sige, at der selvfølgelig står nogle, som man ville kunne anvende i nogle sammenhænge.
Jeg vil da også forvente, at borgerne i en eller anden udstrækning, når de fylder 18 år og selv overtager myndighedsansvaret, skulle tage stilling til, om de fortsat vil være i sådan et register, men jeg kan da ikke forestille mig, at alle de udlændinge, der kommer til Danmark, så vil lade sig registrere i sådan et register.
Danmark har en meget høj og flot procentrate, når det gælder opklaringen af f.eks. mord, og det tror jeg bl.a. – i hvert fald hvis man læser Bent Isagers bog – har noget at gøre med, at vi f.eks. anvender dna-profiler og har et cpr-register, så vi til enhver tid ved, hvor borgerne bor henne, og det er jeg sådan set ret tryg ved.
Peter Skaarup (DF), 2011-05-02:
Nu kan man jo altid diskutere, om den dom er en, vi skal lade os tyrannisere af og sige: Sådan skal vi bare gøre.
Folketinget har så engang vedtaget, at det vil man gøre.
Det vil sige, at man ikke må gemme de her prøver fra sigtede længere end 10 år, og det er så også fint nok.
Men det, jeg vil spørge fru Karina Lorentzen Dehnhardt om, er, at hvis man nu forestillede sig, at det var frivilligt, kunne fru Karina Lorentzen Dehnhardt så finde nogen fornuftige argumenter imod et dna-register?
For en domstol vil jo formentlig ikke på nogen måder kunne gø af, at man frivilligt går ind og lader sig registrere, ligesom man gør med de nyfødte i PKU-registeret i dag.
Der kommer en vogn forbi, og man spørger forældrene, om man kan tage en blodprøve, så pågældende kan indgå i det her register, og det har så nogle fordele, og det bliver forklaret.
Der vil de fleste forældre sige: Jamen selvfølgelig.
Sådan vil det formentlig også være, hvis der blev spurgt, om man ville lade den prøve være en del af et dna-register, for de fleste mennesker vil også sige: Jamen min lille nyfødte kommer aldrig ud i noget kriminalitet.
Derfor vil det være fornuftigt at lade den pågældende være fri for at blive mistænkt i nogen som helst sager.
Jeg siger tak for den forholdsvis positive modtagelse hos Venstres ordfører af Dansk Folkepartis forslag om at fjerne forældelsesfristen i de her sager.
Det er glædeligt, hvis forslaget i hvert fald kan være begyndelsen på, at man får den forældelsesfrist fjernet, for det er et problem, ved vi fra samtaler med foreninger, der organiserer kvinder og mænd, der har været udsat for de her ting, at de altså ikke kan få afsluttet den helingsproces, som de er i gang med, for at komme over det, der er sket.
Jeg synes ikke, at hr. Kim Andersen behøver at være så nervøs for det nej til en eventuel domfældelse, som en retssag kan medføre.
Jeg tror helt sikkert, at selve det, at man har muligheden for at få sagen prøvet – det er ikke engang sikkert, at sagen behøver at blive prøvet – er ekstremt meget bedre end den nuværende situation, hvor man ikke har muligheden.
Derfor vil jeg spørge hr. Kim Andersen, om Venstre vil være med til at skubbe på, for at Straffelovrådet, som åbenbart er det helt afgørende spørgsmål også for Venstre, skal blive færdig med den her undersøgelse før end om et år, for det er godt nok lang tid at vente.
Hvis vi først skal vente et år og derefter lave lovgivning, så kan der jo gå et år mere.
Lone Dybkjær (RV), 2011-05-02:
Jeg skal så også lige tage en sætning ud fra den ordførertale, som partiets ordfører ville have holdt, hvis forslaget i sin tid var blevet førstebehandlet.
Sådan helt overordnet er vi fuldstændig enige i, at det, at nogen kan behandle dyr dårligt og mishandle dyr, er forfærdeligt og uforståeligt.
Dyr er, som også andre har været inde på, i vores varetægt og prisgivet menneskers behandling, og det er helt uacceptabelt, hvis dyr ikke behandles ordentligt.
Vi har derfor også en lov, der tager hånd om at værne om dyrene, nemlig dyreværnsloven.
Vi kan så diskutere, om den lov er god nok og tidssvarende nok.
Vi kan ikke gå ind for beslutningsforslaget, som det foreligger her, men der kan jo være god grund til at bringe forslaget videre igennem udvalgsbehandlingen og eventuelt også få en høring om det her, som nogle har været inde på.
Jeg synes, det er udmærket, hvis vi kan få nogle af de konkrete eksempler frem, som specielt Dansk Folkeparti har fremhævet, og så kan tage fat på det i udvalgsbehandlingen.
Så jeg synes, at det, der kan komme ud af det her, er, at vi arbejder videre med det i udvalget, får de konkrete sager frem, så vi ved, hvad der er op og ned, og eventuelt også får en høring, hvis det viser sig, at der er behov for det.
Så vi er ikke umiddelbart tilhængere af beslutningsforslaget i den form, som det ligger i her, vi synes, dyreværnsloven er god nok, men vi vil meget gerne se på det videre forløb under udvalgsarbejdet og se på, om der er behov for skærpelser.
Tage Leegaard (KF), 2011-05-02:
Jamen det må bero på den konkrete sag, og det er der eksperter til at tage sig af, når vi har en konkret sag.
Og jeg har fuld tillid til, at de mennesker – og det gælder, når det har med dyr at gøre, og det gælder, når det har med børn at gøre eller mennesker at gøre – foretager en konkret vurdering af, hvordan man skal håndtere den enkelte sag.
Derfra og så til bombastisk at sige, at man, hvis man er ude i noget, så for tid og stedse ikke må gøre noget, som man i bund og grund gerne vil, er der et stykke vej.
Det er et meget stort indgreb i den menneskelige frihed, som jeg ikke vil være med til.
Christian H. Hansen (UFG), 2011-05-02:
Jeg spurgte egentlig ikke ordføreren om, hvad praksis er i dag.
Det, jeg spurgte om, var egentlig ganske konkret: Hvis et forældrepar mishandler et barn, altså et levende væsen, ikke giver det mad, slår det osv., simpelt hen sørger for, at barnet mistrives – hele tiden, konstant, gentagne gange – kunne ordføreren så godt forestille sig, at man i sådan en situation med sådan et levende væsen, altså et menneskebarn, fratog forældrene retten til at have med et barn at gøre for bestandig?
Tage Leegaard (KF), 2011-05-02:
Jeg er af den opfattelse, at sociallovgivningen klart dækker de forhold, som vedrører børns forhold.
Hvis man fratager forældrene retten til at have et barn, har man jo heller ikke gjort det for bestandig.
Man forhindrer ikke forældrene i at få et nyt barn, og hvis det er sådan, at det barn ellers bliver opfostret på en god og en ordentlig måde, så bliver det barn jo ikke taget fra forældrene.
Christian H. Hansen (UFG), 2011-05-02:
Tak for det.
Som jeg kan forstå på den konservative ordfører, hr. Tage Leegaard, har han en forståelse for, at når vi taler om et levende væsen, så taler vi om et væsen, der har krav på et ordentligt liv.
Så vil jeg gerne spørge ordføreren, om han kan forestille sig et levende væsen, og det kan jo også være et barn – altså et menneskebarn, taler jeg om nu – som har nogle forældre, der har mishandlet barnet groft i længere tid, ikke har givet det mad, har slået det jævnligt, sørget for, at det er blevet totalt misrøgtet; kunne ordføreren der godt forestille sig, at det levende væsen, altså barnet, blev frataget forældrene for bestandig?
Tage Leegaard (KF), 2011-05-02:
Så hører fru Marlene Harpsøe ikke det svar, jeg giver.
Jeg siger, at hvis der er tale om bevidst vanrøgt, mishandling af dyr, så skal man selvfølgelig ikke have med de dyr at gøre.
Men jeg siger også, at derfra og til at sige, at det skal være for bestandig, er der et stykke vej, og det er vi ikke med til, for som jeg også sagde i min redegørelse, kan der være så mange grunde til, at man på et tidspunkt ikke har evnen til at have med dyr at gøre, og så skal man selvfølgelig ikke have med de dyr at gøre på det gældende tidspunkt.
Men det kan være på grund af psykiske lidelser, som der også er blevet talt om, og det kan være uvidenhed, der kan være mange ting, som gør, at man på et tidspunkt ikke kan tage ordentlig vare på sit dyr.
Vanrøgt kan også være, at man simpelt hen ikke sørger for, at det får noget at spise, får sin motion eller noget at drikke.
Der kan være rigtig mange ting, som gør, at man ikke tager ordentlig vare på sit dyr, fordi man på den ene eller den anden måde har det dårligt i sit liv.
Det skal ikke medføre, at man på et senere tidspunkt ikke må have med en eller anden form for dyr at gøre.
Marlene Harpsøe (DF), 2011-05-02:
Så det, som hr. Tage Leegaard siger, er, at hvis det er, at man mishandler dyr, skal man bare have lov til det igen og igen; man skal i hvert fald ikke have frakendt retten til at have med dyr at gøre overhovedet.
Er det det, som hr. Tage Leegaard siger?
Tage Leegaard (KF), 2011-05-02:
Nu er der utrolig meget fokus på minkavlerne.
Jeg er også af den opfattelse, at hvis det er sådan, at der er bevis for grov tilsidesættelse af dyreværnsloven, vil der også kunne skrides ind over for det.
Jeg ved også, at man i branchen har et utrolig stort fokus på, at man får fat i de mennesker, som ikke forstår at leve op til det kodeks, som man bør, når man har med levende dyr og dermed også mink at gøre Der er ingen, heller ikke Det Konservative Folkeparti, der nogen sinde vil forsvare mishandling og vanrøgt af dyr, og der skal selvfølgelig sættes ind over for det.
Men derfra og til at sige, at man aldrig kan have med dyr at gøre, er der et stykke vej.
Der er en forskel, og vi kan ikke være med til det.
Tage Leegaard (KF), 2011-05-02:
Dette beslutningsforslag lægger op til, at man automatisk mister retten til at have med dyr at gøre, hvis man bliver dømt for at have mishandlet dyr eller for at have behandlet dyr groft uforsvarligt.
Som der også står i bemærkningerne til beslutningsforslaget, er det identisk med beslutningsforslag nr. B 177 fra samlingen 2009-10, så derfor vil jeg knytte næsten de samme kommentarer til forslaget, som jeg gjorde på daværende tidspunkt.
Jeg synes, det er en sympatisk tankegang, at man på denne måde stiller sig på dyrenes side.
Og i Det Konservative Folkeparti er vi også af den opfattelse, at folk, der ikke tager ordentligt vare på deres dyr, skal have en straf, der svarer til den udøvede handling.
Det mener vi at den gældende lov tager vare på, og den forskel, der er, mellem gældende lovgivning og en lovgivning, hvis sigte er oven i den ikendte straf en gang for alle at frakende den dømte retten til nogen sinde at have med dyr at gøre, kan vi i Det Konservative Folkeparti ikke stå inde for.
Der kan være tale om forskellige forhold, der fører til, at dyr bliver behandlet uforsvarligt.
Det kan være en psykisk lidelse, det kan være uvidenhed eller andre forhold, der gør sig gældende.
Jeg er af den opfattelse, at såfremt der er forhold, der over tid kan rettes op på, ville det være helt forkert at fratage personer retten til at have med dyr at gøre.
Såfremt der er særlige forhold, der gør sig gældende, kan man allerede med den gældende lovgivning blive frakendt retten til at have med dyr at gøre for bestandig, så allerede nu er der lovgivningsmæssig dækning på området.
Det Konservative Folkeparti kan således ikke støtte nærværende beslutningsforslag.
Marlene Harpsøe (DF), 2011-05-02:
Ministeren fortæller, at han endnu ikke har haft lejlighed til at se det her program, Danmark ifølge Bubber, om dyresex, der blev vist i starten af april.
Men nu har Dansk Folkeparti jo indkaldt til samråd i Retsudvalget den 12. maj om netop det her emne med mennesker, der forbryder sig seksuelt mod dyr, og hvor vi netop henviser til den her udsendelse.
Så jeg synes faktisk, at ministeren skulle sætte sig ned og lige bruge den der halve time på at se det her program.
For der er også kommet nogle nye ting frem, og det kunne være, at ministeren ved rent faktisk at se det her program kunne blive oplyst om nogle nye ting, som ministeren kunne bringe videre med henblik på at sikre, at dyrene rent faktisk får den beskyttelse, som de har behov for, bl.a. ved at forbyde seksuelt misbrug af dyr.
Lars Barfoed (KF), 2011-05-02:
Det er ikke sådan, at vi kun straffer det at trænge ind på andres ejendom.
Vi straffer jo også selve det at udsætte dyr for smerte og lidelse og derunder også, at de får varige men.
Så hvis det var tilfældet i forhold til den nævnte hændelse med geden, ville det jo også være strafbart i sig selv, uanset om der var sket indtrængen på andres ejendom eller ej.
Marlene Harpsøe (DF), 2011-05-02:
Tak til justitsministeren.
Vi er selvfølgelig også i Dansk Folkeparti, som jo bakker op om det her forslag og selv har stillet et lignende forslag mange gange, ærgerlige over, at ministeren åbenbart ikke vil indføre det her i lovgivningen.
Men jeg synes alligevel, at ministeren skal tage stilling til følgende, for i det netop omtalte program Danmark ifølge Bubber, som blev vist i starten af april måned, så kom der et begreb ind, som hed fence hopping, som består i, at mennesker simpelt hen bryder ind på andre menneskers ejendom for derefter at forgribe sig på et dyr.
I et konkret tilfælde, som blev præsenteret i programmet, så var det en mand, som var trængt ind på en kvindes ejendom og havde forgrebet sig seksuelt på en ged, som stod fastbundet og dermed ikke kunne komme væk.
Sådan som det i hvert fald er, og sådan som ministeren også redegjorde for i sin tale, kan man godt blive straffet for at tiltvinge sig adgang til andre menneskers private ejendom på den måde, men man kan bare ikke blive straffet for overgrebet på dyret.
Er det ikke lidt usympatisk, at man godt kan blive straffet for en slags ting, nemlig at bryde ind på andre menneskers ejendom, men at man ikke kan blive straffet for overgreb på et dyr?
Lars Barfoed (KF), 2011-05-02:
Men det er noget, der er dækket ind i lovgivningen allerede.
Jeg mener ikke, at det er at modsige sig selv, fordi hvis det var sådan, at vi, hver gang noget er os imod, og hver gang vi synes, at noget er usympatisk, skulle skride til lovgivning og forbud mod det, som vi synes er usympatisk eller os meget imod, selv om det ikke ændrer noget, eller selv om det allerede er forbudt, så var der mange ting, vi kunne begynde at lave forbud imod og regler om.
Det er sådan set i den sammenhæng, jeg siger det.
Så sagde jeg ikke noget om, i hvilket udstrækning dyresex finder sted, altså at mennesker har sex med dyr.
Det, jeg sagde noget om, var den vurdering, vi havde fået lavet med hensyn til sådan mere organiseret, kommerciel seksuel omgang med dyr fra menneskers side.
Christian H. Hansen (UFG), 2011-05-02:
Jeg synes egentlig, at ministeren lidt modsiger sig selv, for ministeren siger, at det er usympatisk, og at vi skal tage afstand fra det.
Det er egentlig det, ministeren står og siger, og det er jeg jo selvfølgelig glad for at ministeren siger, men samtidig vil man ikke sætte en lille passus ind i en lovgivning om, at det gør man så og på den måde sende et signal ud i samfundet om, at det tages der afstand fra.
Så bliver jeg altså også nødt til i forbindelse med det med, at man kan dømme for det i dag – altså i de grove tilfælde, hvor man kan se, at dyrene har haft smerter osv. – at sige, at der simpelt hen ikke er ressourcer nok til at gøre det.
Det er så også en af grundene til, at vi skal have dyreværnspoliti.
Men ministeren oplyste jo også før, at nu var man kommet frem til, at det faktisk næsten ikke foregik i Danmark.
Der synes jeg nok at TV 2's udsendelse, Danmark ifølge Bubber, klart viste, at der foregår sodomi, dyresex, i Danmark, at det klart eksisterer, at det er noget, man kan søge inde på nettet, og at det er meget nemt at få en aftale med nogle, der kommer forbi med en hanhund, og det synes jeg simpelt hen, at vi som samfund skal sende et signal om, og jeg forstår...
Nej, jeg skal passe på, hvad jeg siger, men jeg forstår simpelt hen ikke, at ministeren bliver ved med at holde hånden over det, og at vi ikke bare kan få den passus i lovgivningen, for det vil jo, som ministeren siger, være så let som at knipse med fingrene.
Lars Barfoed (KF), 2011-05-02:
Jeg kan bekræfte, at jeg godt kunne blive vækket om natten og så rejse mig op og sige, hvad hr. Christian H. Hansen ville sige om de temaer, ligesom det modsatte er tilfældet, for det er jo noget, vi har drøftet flere gange før.
Det er også sådan, og det er jeg da enig i, at det jo ville være meget let at skrive sådan en bestemmelse ind i loven.
Det er jo ikke teknisk eller juridisk vanskeligt at gøre det.
Det er jo også sådan, tror jeg, eller det er jeg sikker på, at alle vi, som sidder her, tager dyb afstand fra menneskers seksuelle omgang med dyr.
Men nogle gange skal man lige besinde sig, fordi det jo er en alvorlig ting at lave lovgivning, og derfor skal man jo lige overveje, om det fører til noget eller ikke fører til noget, herunder om man i virkeligheden allerede har forbudt det, man gerne vil forbyde.
Det, vi dybest set gerne vil forbyde, er jo, at dyr bliver påført lidelse, smerte, angst osv. i alle mulige sammenhænge, også i forbindelse med menneskers seksuelle omgang med dyr.
Det er sådan set forbudt allerede, og det er derfor, at det er lidt unødvendigt at gøre det, og i det omfang der ikke er tale om, at dyrene bliver påført lidelse eller varige men, er det jo sådan, at det faktisk ville være en bestemmelse, som det ville være meget svært at håndhæve, da man, som jeg nævnte, ikke kan løfte bevisbyrden for det.
Så vi mener sådan set, at med den lovgivning, vi har i dag, har vi de tilstrækkelige redskaber i det omfang, det overhovedet er muligt at skride ind over for det, for selvfølgelig deler jeg opfattelsen af, at det er usympatisk og noget, vi må tage afstand fra, altså, at mennesker har seksuel omgang med dyr.
Christian H. Hansen (UFG), 2011-05-02:
Tak for det.
Men det, som jo skal være essensen i det her forslag, og det, som er det vigtige for mig i det her forslag, er jo sådan set ikke, at der er en dyreværnslov, som siger, at det sådan set er forbudt, når vi kommer ud i de ekstreme tilfælde.
Det er at sende et klart signal om, et fornuftigt signal om i samfundet, at dyresex, sodomi, er noget, vi tager afstand fra.
Det kræver så lidt at føre det ind i dyreværnsloven, at jeg simpelt hen ikke kan forstå det.
Det er der altså også over 30.000 mennesker, som har skrevet under på for en dyreværnsorganisation, der hedder Dyrenes Venner, 30.000 danskere, og der er endnu flere, som simpelt hen ikke kan forstå, at det er så svært for regeringen at skrive en lille passus ind i dyreværnsloven, hvor der står: Sodomi, dyresex, i Danmark er forbudt.
Det tillader vi ikke.
Mere skal der ikke til.
Det er simpelt.
Hvad er det, der gør, at justitsministeren bliver ved med at holde hånden over den mulighed?
Marlene Harpsøe (DF), 2011-05-02:
Ja, et godt forslag eller et godt råd – og så skal jeg da sige tak for det gode råd til hr. Christian H. Hansen.
Så skal jeg dertil også sige, at det jo selvfølgelig er meget nemt at sidde i Folketinget som løsgænger, som hr. Christian H. Hansen gør, og ikke rigtig være ansvarlig for den politik, der ellers gennemføres her i Folketinget, i hvert fald i forhold til finanslov osv. Når det så er sagt, går vi i Dansk Folkeparti jo altid til finanslovforhandlingerne med en række forslag ikke kun på dyrevelfærdsområdet, men også med hensyn til ældre- og udlændingeområdet, som hr. Christian H. Hansen nævner.
Nu er hr. Christian H. Hansen og hans parti jo sådan set et parti, der kun går op i dyrene, og det er fair nok, det er reelt, det må man jo selvfølgelig bare anerkende og respektere, men i Dansk Folkeparti har vi en politik over en bred kam.
Altså, vi koncentrerer os ikke kun om dyrene, vi koncentrerer os også om de ældre og de svage, om dem, som har kræft og skal have behandling på sygehuset.
Vi har fået vedtaget kræfthandlingsplaner gang på gang bl.a., så det vil sige, at vi går til forhandlinger med en lang række forslag, ikke kun for dyrenes vedkommende, men også for en række andre, som har behov her i det her samfund.
Christian H. Hansen (UFG), 2011-05-02:
Tak for det.
Det er jo ingen kritik af Dansk Folkeparti, det er faktisk bare et godt råd.
For normalt, når Dansk Folkeparti går til finanslovforhandlinger og de økonomiske ting er sat på plads, er det, man altid kommer med til sidst, en masse stramninger på udlændingeområdet – nu skal det strammes lidt mere op – og så skal de ældre lige have lidt mere i form af ældrechecken, og så slutter det og man lukker finanslovforhandlingerne.
Der er det bare jeg så foreslår, at man, når man nu går så meget ind for dyrevelfærd i Dansk Folkeparti, næste gang, der er finanslovforhandlinger, lader være med at komme med forslag om f.eks. stramninger på udlændingeområdet, men i stedet smækker man lige tre-fire forslag om dyrevelfærd, som ikke koster noget, på bordet, og det gør man, fordi man virkelig brænder for det.
Så det er jo ikke en kritik af Dansk Folkeparti.
Det er bare et spørgsmål om, om Dansk Folkeparti ikke godt vil handle ved den kommende finanslovforhandling, i stedet for at vi i Folketingssalen hele tiden skal se de her paradeforslag, som ikke bliver til noget.
Virkeligheden er jo, at Dansk Folkeparti sidder med nøglen til, at det her kan blive gennemført, for selvfølgelig vil en regering ikke sige nej til det og så lade en finanslovforhandling falde på grund af sådan et par forslag.
Så det var bare et godt forslag.
Marlene Harpsøe (DF), 2011-05-02:
Jeg må indrømme, at jeg ikke forstår, hvorfor hr. Christian H. Hansen er så kritisk over for Dansk Folkeparti, for Dansk Folkeparti er jo faktisk blandt dem her i Folketinget, der arbejder for bedre dyrevelfærd.
Så jeg forstår det ikke.
Altså, jeg synes, at man hellere skulle rette skytset mod f.eks. regeringen, som gør det i mindre grad, synes jeg i hvert fald, og som jo personligt og politisk arbejder for bl.a. at få oprettet et dyrepoliti og få højere straffe på det her område osv.
Så det er en lidt mærkelig form for skyts, som hr. Christian H. Hansen retter mod Dansk Folkeparti – jeg ved ikke lige helt, hvor det kommer fra, men kritikken er der nu engang, kan jeg i hvert fald fornemme på hr. Christian H. Hansen, og sådan er det jo.
Men det betyder ikke, at vi i Dansk Folkepartis så reelt tror på de påstande, som hr. Christian H. Hansen kommer med, nemlig at vi i Dansk Folkeparti skulle være mindre optagede af dyrevelfærd end hr. Christian H. Hansen selv.