Anders Samuelsen (LA), 2013-02-28:
Jeg vil gerne sige tusind tak for en interessant debat, en debat, som jeg synes var kendetegnet ved en fælles forståelse af, at det er et problem, når antallet af mennesker på overførselsindkomst kommer op og bliver et så højt tal, som vi ser på nuværende tidspunkt.
Det er ikke et problem, at vi har ydelser til rådighed for folk, som har behov for dem.
Jeg tror, at det lidt var en misforståelse, som SF's ordfører fik rodet sig ud i.
Det er vi alle sammen enige om, også fra Liberal Alliances side, altså at de skal være der til folk, der har behov for dem.
Men det er et problem, hvis vi har flere uden for arbejdsmarkedet end det antal, der egentlig ønsker at være på arbejdsmarkedet.
Så skal vi gøre noget.
Vi skal også gøre det på en sådan måde, at vi sikrer, at der er et incitament til at flytte sig fra at være uden for arbejdsmarkedet til at komme ind på arbejdsmarkedet.
Jeg er glad for, at vi i dag har kunnet samles om at være enige om, at her bliver vi nødt til stadig væk hele tiden at blive bedre.
Det er oplagt, at vores samfundsøkonomi samlet set hænger sådan sammen, at vi har en offentlig sektor, som har en række udgifter, som vi er blevet enige om den skal have.
Den skal så skaffe nogle penge til at finansiere det, altså inklusive folk, der er ansat i den offentlige sektor, veje, sygehuse, overførselsindkomst osv.
De penge skal den offentlige sektor skaffe fra indtægter fra den private sektor.
Hvordan skaffer den private sektor sig indtægter, som man kan beskatte og dermed få i den offentlige kasse?
Det gør man ved at være god til at sælge sine produkter.
Der, hvor vi politikere for ofte går galt i byen, er, når vi tror, at der er modsætninger mellem at lette skatten og så at øge muligheden for at betale de ting, som vi gerne vil have betalt.
For når vi øger skatterne, får vi det sværere som erhvervsliv.
Vores erhvervsliv får sværere ved at sælge deres produkter.
Når de ikke kan sælge deres produkter, er der mindre at beskatte, og så er der færre i beskæftigelse.
Så bliver der flere på overførselsindkomst, og så har vi en ond cirkel.
Det er den, som vi skal have rettet op på.
Så runder vi lige til sidst vækstplanen.
Der synes jeg at det i hvert fald nok er nødvendigt, at vi fra Liberal Alliances side vender tilbage med nogle uddybende spørgsmål, for jeg bliver en lille smule bekymret, jo mere jeg læser i den vækstplan, for, hvad der egentlig ligger i den, når det kommer til stykket.
Jeg har over for den radikale ordfører peget på problemet med, at nettobidraget i forhold til beskæftigelseseffekt tilsyneladende kun er 1.500.
Der står 9.000 i noten, og derfra skal så fratrækkes bidragene fra SU-reformen og fra kontanthjælpsreformen.
Så er vi nede på 1.500.
Resten kommer, hvilket egentlig også økonomi- og indenrigsministeren selv pegede på, fra en forventning om en vækst på 2 pct. og reformer, man har lavet tidligere osv. osv.
Men det bliver faktisk lidt mere problematisk, når man så læser på side 26 og 28 og fremefter, for der står i hvert fald noget, som jeg synes man kan læse på en sådan måde, at regeringen egentlig kun med den pakke, som den har lavet her, har lavet et delvist bidrag i forhold til det, der er dens målsætning.
Angående de 20 mia. kr., som skal komme via tiltag fra regeringen som bidrag til vækst, skriver regeringen selv, at det, den har lavet her, isoleret set kun kommer med de 6 mia. kr.
Og så skriver man faktisk – det er derfor, at jeg ikke er helt sikker på, at jeg fik et helt præcist svar fra økonomi- og indenrigsministeren – i næste afsnit: »Det er et første markant skridt i »Vækstplan DK«, men regeringen lægger op til en vedvarende og mere vidtgående tilgang, hvor der skal gennemføres yderligere tiltag i de kommende år.
Disse tiltag vil blive konkretiseret løbende.
Fælles for tiltagene er, at de vil sigte på en generel forbedring af erhvervslivets vilkår på tværs af brancher inden for fire centrale indsatsområder.«
Enten må det betyde, at der kommer yderligere tiltag, som kan forøge de 150.000 til et endnu højere tal, eller også betyder det, at de ting, som vi ikke har hørt om endnu, faktisk ikke er vedtaget endnu og ikke er konkretiseret endnu, og derfor er vi slet ikke oppe i nærheden af de 150.000 på nuværende tidspunkt, hvilket jo så stadig væk oven i købet bygger på en forventning om vækst.
Der underbygges, vil jeg bare lige understrege til sidst, af det, man læser på side 30, hvor det samme gør sig gældende i forhold til, at det jo fra regeringens side siges, at der skal komme et øget bidrag til væksten frem mod 2020 på 20 mia. kr. i form af reformer, der øger uddannelsesniveauet og beskæftigelsen.
Der står der så i boks 2.6 på side 31, at eksempler på de her indsatsområder er en folkeskolereform.
Jamen den har vi jo ikke vedtaget endnu.
Det vil sige, at de 150.000 også bygger på en forudsætning om, at der kommer en folkeskolereform, som kan give et yderligere bidrag.
Eller også har jeg misforstået, hvad der står i teksten.
Jeg tror, at det måske er væsentligt, vi får det frem i lyset i de kommende dage, så vi finder ud af, hvor meget der egentlig er rigtigt omkring de 150.000 i forhold til, hvad der ligger og er vedtaget nu, og hvor meget vi må erkende, at man her for at nå op på de 150.000 i høj grad både bygger på rigtig mange dynamiske effekter, som man i de gode gamle dage ikke kunne tillade sig at bygge ind som en del af forudsætningerne, og tiltag, som vi faktisk ikke engang har fået vedtaget endnu i Folketinget.
Men afsluttende vil jeg sige tusind tak for en god debat.