runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pernille Frahm (SF), 2009-01-14:
Jeg blev sådan lidt overrasket over pludselig at blive beskyldt for at støtte Hamas, fordi jeg stiller kritiske spørgsmål til den danske udenrigspolitik.
Jeg har overhovedet ikke nævnt Hamas med et ord andet end i starten, i forbindelse med hvem der skyder raketter af og hvilke Hamas har taget ansvar for.
Jeg tror ikke, at jeg har forsvaret dem et sekund.
Jeg ærgrer mig over, at udenrigsministeren falder i den her grøft: Den, der ikke er med os, er imod os.
Jeg troede, han overlod den slags tåbeligheder til statsministeren, men o.k. Når jeg påstår, at alt er gået modsat ifølge de her rapporter, taler jeg ikke kun om Gaza, så taler jeg om Vestbredden, så taler jeg om rapporter, som bl.a. Verdensbanken har lavet, og som konkluderer, at hovedårsagen til, at det også går så galt på Vestbredden – ikke kun i Gaza, men også på Vestbredden - er besættelsen, og at det går dårligere, altså er gået fra slemt til værre.
Det er derfor, jeg spørger: Er det ikke på tide at finde nogle nye redskaber i den såkaldt kritiske dialog med Israel, når det viser sig, at det faktisk ikke virker, men nærmest går den modsatte vej?
Ja, det er jo præcis, hvad det er.
Men der er brug for, at der kommer mere åbenhed i begge lande - og nu er det så Israel, vi taler om her omkring de her spørgsmål, hvis vi vil sikre demokratiet.
Nu har jeg f.eks. lige set i avisen i dag, at et flertal i Knessets valgovervågningsudvalg, tror jeg det hedder, har besluttet, at de arabiske partier ikke må opstille.
Den type argumentation betyder jo, at vi ingenting kan gøre med noget som helst, medmindre vi kan gøre alt ved alting, og sådan er det jo ikke.
Vi kan jo godt gøre noget ved noget.
Lad os nu starte her.
Per Stig Møller (KF), 2009-01-14:
Det har jeg jo svaret på.
Hvis man åbner for en ny, speciel procedure for den her underkomité, må det jo gælde alle underkomiteer, der har møder og protokoller, og der er det, jeg siger, at det kan jeg ikke uden videre stå og sige, for i det øjeblik man åbner det ene sted, gælder det for alle.
Det her er meget vigtigt, men jeg kan da garantere fru Pernille Frahm for, at der er mennesker, der synes, at alle underkomiteer er vigtige; det her interesserer fru Pernille Frahm mest, men for andre underkomiteer, som man har i EU-systemet sammen med andre lande, gælder det, at der vil være andre ngo'er og andre interessegrupper, som finder deres arbejde mest interessant.
Og det vil sige, at så åbner jeg pludselig for, at alle skal åbnes, og der er det, jeg står og siger, at det kan man ikke bare uden videre gøre, for der er jo en grund til, at man holder den slags mere fortroligt, for ellers bliver det svært at få en masse oplysninger frem.
Så synes jeg, det er meget opløftende i forhold til debatten, vi har haft, at fru Pernille Frahm kan oplyse, at ngo'erne har vundet mange retssager.
Så er det jo altså muligt.
Jeg synes ikke, det vil være passende, at vi laver en speciel forretningsorden for den her underkomité.
Det gælder jo for alle underkomiteer, at man ikke offentliggør mødeprotokoller og dagsordener; det er jo ikke normalt for en underkomité at gøre det.
Til gengæld har man disse møder med Kommissionen forud, hvor Kommissionen så kan høre på de bemærkninger, der kommer fra ngo'erne, og de emner, de synes skal tages op, og så har man altså oven i købet også orienteringen ved Kommissionen efter møderne.
Det synes jeg faktisk er en meget stor service.
Hvis man laver det her for én underkomité, skal man gøre det for alle underkomiteer, og det kan jeg ikke uden videre stå og sige er en lysende god idé; det er muligt, det er det, men jeg kan ikke uden videre stå og åbne for alle underkomiteer.
Pernille Frahm (SF), 2009-01-14:
Næ, men nu er det sådan set ikke alle underkomiteerne, der er på dagsordenen her, det er lige den her, for det er den, der er vigtig.
Når jeg siger det her med dobbeltspil, er det jo, fordi vi har haft ganske mange eksempler på f.eks. israelske soldater, der efter tjenesten har kunnet berette ting, som den israelske offentlighed har været chokeret over at få at vide.
Der er en lukkethed omkring, hvordan myndigheder optræder over for palæstinensere, hvad der foregår i de besatte områder, hvad der foregår ved checkpoints osv. osv.
Vi har en række israelske menneskerettighedsorganisationer, som forsøger at dokumentere det, og som indimellem faktisk også vinder en del retssager.
Per Stig Møller (KF), 2009-01-14:
Så beklager jeg meget, det lød, som om fru Pernille Frahm forsvarede Gaza og kritiserede Vestbredden – det lød bare sådan.
Det er jeg glad for at jeg har misforstået, man kan jo misforstå noget.
Men det er fint, det er jeg glad for.
Det er forkert, og det er også noget af det, man kan risikere at komme til at betale for nu, for som vi var inde på i dialogen med hr. Mogens Lykketoft, er der da risiko for en tredje intifada.
Den er ikke kommet, Vestbredden har forholdt sig roligt.
Det er også tankevækkende, hvor roligt Vestbredden har forholdt sig, det viser jo noget om, hvad de regner Hamas for - ellers havde de nok været noget mere urolige.
Men når det bliver ved, og de civile ofre bliver flere og flere, kan man sætte gang i det, moderate og fornuftige mennesker prøver at forhindre, nemlig en tredje intifada.
Og der har Israel jo ikke udnyttet de muligheder, der var med en fornuftig PLO-regering, til at forbedre Vestbredden.
Det har Israel ikke, og det har jeg sagt til dem mange gange.
For der er et fredsspor, og der er et krigsspor, og jeg mener altså, at Hamas står på krigssporet og har ønsket det.
PLO og Fatah og Abbas og den regering med Fayad som premierminister står jo på fredssporet, men de har ikke fået nok ud af det, og dermed har de ikke autoritet nok.
Dermed risikerer man, at Hamaslinjen bliver bredere repræsenteret i den palæstinensiske befolkning end fornødent.
Pernille Frahm (SF), 2009-01-14:
Det var nemlig det, der anede mig: at man her vil følge de sædvanlige procedurer for åbenhed og lukkethed.
Og det synes jeg måske at der skal gøres en indsats for at man ændrer på, for det er jo et område, der har en enorm interesse, og hvor der også er et enormt dobbeltspil.
Derfor kunne det være rart at vide, hvad der egentlig foregår: om man indkalder til møde i udvalget, om man tager temaer op, om man får drøftet temaer igennem, og om der bliver nogle konklusioner på det.
Vil udenrigsministeren arbejde for, at den underkomité for menneskerettigheder, som parterne er blevet enige om at etablere, indkaldes snarest, og at mødeprotokoller og dagsordener for komiteen gøres offentligt tilgængelige?
Per Stig Møller (KF), 2009-01-14:
Jeg kunne godt tænke mig at spørge Præsidiet - men det må man ikke - om, hvornår Præsidiet agter at overholde reglerne.
De brød også reglerne i forbindelse med spørgetimen med statsministeren.
På et eller andet tidspunkt må man jo altså også respektere menneskerettigheder for os andre.
Der er lavet nogle regler, som ikke holdes, når det ikke passer Præsidiet.
Men det er i orden, og jeg vil meget gerne svare på det, for det er jo et vigtigt spørgsmål.
EU’s udenrigsministre understregede allerede i forbindelse med rådsmødet den 8. december, at styrkelsen af forholdet mellem Israel og EU skal baseres på fælles værdier, som særligt vil omfatte demokrati, respekt for menneskerettigheder, retsstat og fundamentale frihedsrettigheder, god regeringsførelse og international humanitær lov.
Det skete i forbindelse med de konklusioner, som vi vedtog om EU’s forbindelser til landene i Middelhavsområdet.
En formel etablering af ikke blot selve underkomiteen for menneskerettigheder, men hele opgraderingen af forholdet mellem EU og Israel, skal besluttes mellem EU og Israel eller i et associeringsråd.
Det er ikke sket endnu.
Fra dansk side opfordrer vi Kommissionen til snarest at få disse forhold på plads.
I den forbindelse må det stå klart, at diverse menneskerettighedsbestemmelser i den kommende handlingsplan skal styrkes.
Det var for så vidt det, som fru Pernille Frahm spurgte om før.
Om indretningen af Underudvalget for Menneskerettigheder kan jeg i øvrigt oplyse, at det vil udgøre en ramme for drøftelser, konsultationer og evalueringer.
Dets opgaver vil bestå i at undersøge gennemførelsen af associeringsaftalen og handlingsplanen under den europæiske naboskabspolitik, for så vidt angår demokrati, menneskerettigheder og international humanitær lov, fundamentale frihedsrettigheder, kampen imod antisemitisme samt kampen imod racisme og xenofobi, herunder især diskrimination.
Underudvalget vurderer fremgangen i at opnå mål og midler, som er fastlagt i handlingsplanen.
Med hensyn til spørgsmålet om mødeprotokol og dagsordener for underkomiteens arbejde gælder der de samme bestemmelser som for møder i andre underkomiteer.
Jeg er dog tilfreds med, at Kommissionen, som på møderne fører ordet for EU, forud for møderne konsulterer såvel medlemsstaterne som ngo-miljøet.
Dermed sikres det, at oplysninger og synspunkter uden for regeringskredse bliver inddraget i drøftelserne.
Samtidig orienterer Kommissionen efter møderne ngo'erne om forløbet heraf.
Lone Dybkjær (RV), 2009-01-15:
Nu er det altså ikke kvotelov, vi diskuterer.
Det er et simpelt lille lovforslag fra velfærdsministeren.
Men jeg vil da bare sige, at der jo i dag sker utallige besættelser af bestyrelsesposter på grund af køn - det er bare ikke det kvindelige køn, der normalt er dominerende.
Jeg respekterer selvfølgelig, at Venstres gruppemøder er lukkede, og at man er i stand til at lægge anderledes låg på, end det altid lykkes for mit eget parti - det må jeg jo også indrømme.
Men det er jo også derfor, jeg interesseret spørger til, hvad argumenterne mod det her lille forslag har været.
Det var jo på baggrund af det, at Venstremedlemmer gik ud og sagde, at det nu var gået for vidt, at velfærdsministeren var gået for vidt med det her forslag.
Og så er det bare, jeg stilfærdigt spørger til det her forslag - ikke til en generel kvotediskussion, det er jo ikke en kvotediskussion, det her lovforslag indebærer: Hvad er det for argumenter, der har været fremsat?
Det er mere til min egen oplysning, for jeg forstår det ikke.
Ellen Trane Nørby (V), 2009-01-15:
Jamen det må fru Lone Dybkjær jo spørge de personer om, som fru Lone Dybkjær mener måtte have en anden holdning.
Jeg siger bare, at jeg tror, at noget af det, der har givet anledning til en masse forvirring, er en diskussion om kvoter, og det synes jeg ikke har været frugtbart for diskussionen.
For jeg tror sådan set, at der er nogle partier, der ønsker kvoter og ser det som et godt middel.
Vi tror sådan set, at det vil skade ligestillingen, hvis folk bliver udpeget på baggrund af en kvotering.
Der er forskellige opfattelser; det er jo den store principielle debat.
Vi synes, det er et godt initiativ, som ministeren har taget, og hvad enkeltpersoner måtte have af andre holdninger, må fru Lone Dybkjær spørge dem om.
Nu er det jo sådan, at Venstres gruppemøder er Venstres gruppemøder, hvor vi heldigvis kan drøfte alt det, vi har lyst til at drøfte.
For det her lovforslag handler om en meget lille ændring i loven, nemlig fra en »kan«-løsning til en »skal«-løsning, som egentlig påbyder, at det ikke kun er ministeren, der har et ansvar for, at kabalen går op, men at det også er organisationerne.
Og så er der en lang række undtagelser i forhold til regionsloven og kommunalstyrelsesloven, selvfølgelig fordi det der er forholdstalsvalg og nogle andre mekanismer, som træder i kraft.
Benny Engelbrecht (S), 2009-01-15:
Tak hr. formand.
Det er jo et meget lille forslag i forhold til et meget stort problem, og derfor er det også meget vigtigt, at vi er helt tydelige i den signalpolitik, som skal gives.
Det er også det, som ordføreren er inde på.
Hvis man skulle være i tvivl om problemets omfang i det private erhvervsliv, kan man jo tage Dagbladet Børsen, som hver fredag har rubrikken »Nye i bestyrelserne«, hvor der bydes velkommen til Svend og Henrik og Bjørn og Peter og Ole.
Det viser jo meget tydeligt problemets omfang.
Derfor - i lyset af den signalpolitik og den signalværdi, der er i det kunne jeg godt tænke mig at høre, om ordføreren kan være enig i den kritik, som bl.a. DJØF har fremført i deres høringssvar, hvor de siger, at der skal være en nærmere præcisering af de fravigelsesbestemmelser, som er i lovforslaget.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, om det er noget, der skal kigges på i udvalgsarbejdet.
Ellen Trane Nørby (V), 2009-01-15:
Jeg tror, der er mange ting, som der skal kigges på i udvalgsarbejdet
sådan er det vel altid, når vi har et lovforslag herinde.
I forhold til den kritik, der har været - at der er nogle, der ikke har ønsket, at der skulle være en mulighed for saglig begrundelse her - vil jeg sige, at jeg synes, at der kan være mange saglige begrundelser for, hvorfor der skal være en undtagelse.
Der nævnes nogle meget klare eksempler i forbindelse med dommerudnævnelser, hvor det skal være en enstemmig beslutning.
Der nævnes også meget klart nogle andre steder, hvor man kan have en saglig begrundelse.
Der kan jo være mange saglige begrundelser.
Tager vi LO, tager vi nogle af arbejdstagerorganisationerne, kan vi se, at der jo vil være kommissionssammensætninger, hvor man ville ønske at sende en formand.
Er det en saglig begrundelse?
Jeg synes, der skal være den her mulighed for, at man kan gå ind og vurdere, om der kan være en saglig begrundelse i nogle tilfælde, og lade det være op til henholdsvis regionsråd og kommunalbestyrelser, men også ministre, når det ligger der, om det er en saglig begrundelse, der er givet, og den dispensationsmulighed ønsker vi sådan set ikke at ændre på.
For jeg tror, det er vigtigt at have den mulighed, sådan at det her ikke bliver et millimeterprincip, men sådan set bliver en indikation på det fælles ansvar, vi har for at sikre ligestilling og en mangfoldig sammensætning af offentlige råd og nævn.
Benny Engelbrecht (S), 2009-01-15:
Med dette forslag er det jo ikke den store vægt, vi er i gang med, vi er ikke ved at veje lastbiler.
Det er nærmest atomvægten, vi skal have fundet frem i forhold til nuancerne i det, og derfor er det også nødvendigt at være meget, meget præcis med hensyn til nuancerne og de signaler, man får sendt.
Så spørgsmålet er derfor, om ordføreren ikke kan se en nødvendighed i måske at få tydeliggjort netop de her bestemmelser, så der i det mindste er noget vejledning i forbindelse med det i den lovgivning, som skal laves.
Ellen Trane Nørby (V), 2009-01-15:
Der, hvor jeg ikke ønsker at file, er i forhold til hele tanken om den saglige begrundelse.
Der kan jo være tilfælde, hvor der er saglige begrundelser, og det skal der selvfølgelig være mulighed for.
Men det ændrer ikke ved, at det vigtige her i lovforslaget jo er, at vi alle sammen pålægger os selv ansvaret for at scanne, sørge for, at der også er en ligestilling i de udpegelser, der bliver foretaget, og at man sådan set bryder med vanetænkning, og at man sikrer, at råd og nævn er repræsentative og ligestillede og dermed så også det bedste fundament for, at de egentlig repræsenterer hele den danske befolkning.
Marlene Harpsøe (DF), 2009-01-15:
Dette lovforslag, som regeringen har fremsat, kan vi i Dansk Folkeparti ikke støtte, hvilket jeg som Dansk Folkepartis ligestillingsordfører nu vil begrunde.
Forslaget lægger i høj grad op til kønskvotering, idet organisationer tvinges til at indstille både en mand og en kvinde til en plads i et udvalg nedsat af ministeren.
Hvis de ikke gør det, ja, så får de ganske enkelt ikke nogen plads i det pågældende udvalg.
Dansk Folkeparti er modstander af kønskvotering.
Man skal ikke indstilles på baggrund af, om man er mand eller kvinde.
Der hersker tilsyneladende en myte i dette land om, at ligestilling handler om, hvor mange af hvert køn der sidder i et udvalg, er medlem af en bestyrelse, er ledere i erhvervslivet m.m.
Ægte ligestilling handler netop om, at der ikke tages hensyn til køn.
Ægte ligestilling er, at man vurderes ud fra de evner og styrker, man har, og ikke ud fra, om man er mand eller kvinde.
Hvis man sætter procenter på, hvor mange af hvert køn der skal indstilles til et udvalg, ja, så er der ganske enkelt ikke længere tale om ligestilling.
Kvinder og mænd er lige.
Vi har en høj grad af ligestilling i vores samfund.
I Dansk Folkeparti hylder vi denne ligestilling, men det er en skrøne, at ligestilling handler om 50 pct. mænd og 50 pct. kvinder overalt i vores samfund.
Ligestilling handler ikke om procenter; ligestilling handler om, at køn er ligegyldigt.
Men det bliver under ingen omstændigheder med min eller Dansk Folkepartis tilslutning, at der skal bruges tvang til at gennemføre en forestilling om, hvem der skal arbejde hvor.
Mænd er ikke bedre end kvinder, og kvinder er ikke bedre end mænd.
Jeg siger det, som det er.
I Dansk Folkeparti er vi trætte af at høre på, at man i det danske samfund skal ydes særlige fordele, fordi man har et bestemt køn.
Det er et nedsættende syn, bl.a. på kvindekønnet, som vi i Dansk Folkeparti ikke bryder os om.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-01-15:
Er det ifølge ordføreren sådan, at alle de steder i Danmark, hvor der ikke er nogen regulering i forhold til ligestilling, bliver man altid vurderet efter evner og kvalifikationer og aldrig efter køn?
Og hvorfor har Dansk Folkeparti en ligestillingsordfører her i Folketinget, hvis Dansk Folkeparti ikke er interesseret i, at regeringen eller Folketinget overhovedet skal foretage sig noget på ligestillingsområdet?
Marlene Harpsøe (DF), 2009-01-15:
For først at svare på det sidste spørgsmål, fru Pernille Vigsø Bagge kom med: Jeg vil sige, det er noget pladder, når fru Pernille Vigsø Bagge siger, det er underligt, at Dansk Folkeparti overhovedet har en ligestillingsordfører.
Selvfølgelig har vi en ligestillingsordfører, for der er mange problemer i det danske samfund, som vi selvfølgelig skal tage hul på.
Men i dette tilfælde, hvor det drejer sig om at indstille personer til udvalg, mener vi nu engang, at ligestilling ikke handler om, hvor mange personer der er af et bestemt køn.
Det handler om de muligheder, man har, og det handler også om, at organisationerne selv vælger, hvilke personer de ønsker at indstille, og hvem der er bedst i organisationerne til at repræsentere dem i de ministernedsatte udvalg.
Det mener vi er det vigtigste i denne sammenhæng.
Så kan jeg måske nå at svare på det andet spørgsmål, efter at fru Pernille Vigsø Bagge igen har rejst sig op og spørger igen.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-01-15:
Jeg vil gerne spørge igen: Er det sådan i Danmark, at man altid bliver vurderet efter sine kvalifikationer og sine evner og aldrig efter sit køn, når man bliver indstillet til noget, eller man bliver ansat til noget?
Er det efter ordførerens opfattelse sådan, tingene foregår, og vil det så dermed sige, at når der f.eks. kun er omkring 30 pct. kvinder i kommunalpolitik, er der ikke flere kvinder, der har evner til at føre kommunalpolitik?
Er det ordførerens opfattelse?
Så vil jeg også godt spørge: Hvis det er DF's ligestillingsordførers opfattelse, at der er nogle ligestillingsproblematikker, der skal rejses i samfundet og måske endda også her i Folketinget, hvornår kan vi så forvente, at der kommer et forslag fra Dansk Folkepartis ordfører gennem Det Politisk-Økonomiske Udvalg, som behandler ligestillingssager her i Folketinget?
Marlene Harpsøe (DF), 2009-01-15:
Jeg tror bestemt, kønnet kan have en indflydelse, og jeg tror bestemt også, at f.eks. det, at jeg er kvinde, har været med til at sikre, at jeg er kommet i Folketinget.
Jeg tror helt klart, at det har haft en indflydelse.
Til det med, at Dansk Folkeparti ikke stiller forslag på ligestillingsområdet, vil jeg sige, at det jo netop ikke handler om, at vi ikke gør det, for det gør vi.
Men det gør de for os i Dansk Folkeparti, så derfor vil vi selvfølgelig blive ved med at sørge for at fremsætte forslag, også på ligestillingsområdet, som kan give mere ligestilling i det danske samfund.
Men det handler jo også meget om, hvad kvinder og mænd selv ønsker, for kvinder skal jo også selv ønske at indgå i en bestyrelse, ønske en erhvervskarriere osv. osv., og det skal man ikke tvinge ned over hovedet på folk.
Det skal man ikke.
Lone Dybkjær (RV), 2009-01-15:
Jeg vil da gerne takke ordføreren for, at ordføreren støtter sin egen ministers forslag.
For i lyset af den debat, der har været, kunne man jo godt være nervøs for noget andet.
Og så vil jeg lige, inden jeg kommer til mit egentlige spørgsmål, sige til Venstres ordfører: Jeg tror ikke, at der er nogen, der tror på, at kvoter løser ligestillingsproblemerne.
Jeg tror ikke, der er nogen, der er uenige i, at det selvfølgelig er en ændring af kønsrollemønstre og -opfattelser etc., der skal til.
Derfor synes jeg, det ville være rart, hvis vi kunne få en diskussion om det egentlige, nemlig hvad vi bedst kan gøre for at fremme ligestilling, og ikke ligesom tage en falsk debat.
Spørgsmålet er, om det kan være et hensigtsmæssigt middel.
Det er jo f.eks. det, man tror i Norge, og Norge er altså trods alt ikke et helt tåbeligt land i enhver sammenhæng.
Da man jo ikke kan stille spørgsmål direkte til Folketingets formand
vil jeg gerne spørge om, hvad argumentationen i Venstres gruppe har været imod det her forslag.
En sådan argumentation må vi jo af debatten i aviserne forstå der har været.
Hvad er det for argumenter, der har været bragt frem, der betyder, at sådan et lille ord som »kan« ændres til et »skal«?
Der er også et par andre ændringer - som jeg støtter.
Hvad er det, der gør, at man lige pludselig mener, at hele ligestillingsdebatten er gået for vidt med det her forslag?
Karen Jespersen (V), 2009-01-15:
Det er helt klart min opfattelse, at det her forslag vil kunne hjælpe den kvinde, fordi de sociale myndigheder jo vil kunne komme i kontakt med hende på et tidligere tidspunkt.
Og viser det sig, at der så er nogle åbenbare problemer, hvor det offentlige har et ansvar, er det jo lige præcis aftalen, at vi skal se på, hvordan vi kan blive mere præcise med den hjælp, vi giver borgerne.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2009-01-15:
Ordføreren sagde i sin ordførertale, at vi i Danmark har ligestilling.
Derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge ordføreren, om hun mener, at 18 pct.s lønforskel - for det er det, vi har i Danmark, hvor mænd i gennemsnit tjener 18 pct. mere i løn end kvinder - er et udtryk for ligestilling.
Thomas Jensen (S), 2009-01-15:
Kernen i en forebyggende indsats vil jo være, at kommunen ikke skal ind i sagen.
Det vil være, at folk selv kan betale deres husleje, så kommunen slet ikke skal involveres - med andre ord: At vi sørger for, at folk har penge, så de selv kan betale deres husleje og ikke bliver sat i den situation, at de skal have hjælp af kommunen til at undgå at blive sat ud af deres bolig.
Nu har Venstres medlemmer jo siddet og læst op fra SFI-rapporten, og ministeren har selv nævnt den.
Citat slut.
Mit spørgsmål til ministeren er kort og klart: Hvis man fjernede kontanthjælpsloftet, ville det så ikke være noget, hvormed man med et snuptag kunne forebygge, at 30 pct. af de, der bliver tvangsudsat, ikke ville blive tvangsudsat?
Er ministeren ikke enig i det?
Karen Jespersen (V), 2009-01-15:
Jamen det bygger jo på den forkerte forudsætning, at de 30 pct., der får kontanthjælp, er ramt af kontanthjælpsloftet.
Der er ikke en helt præcis opgørelse af det, men sådan som jeg har forstået SFI, og som det også blev drøftet ved den offentlige forelæggelse, er der ikke noget, der tyder på, at det er nogen stor del af de kontanthjælpsmodtagere, der er ramt af kontanthjælpsloftet, så hvis man fjernede kontanthjælpsloftet, ville det derfor kun påvirke en mindre del.
Jeg kender ikke det præcise tal, og det er netop det, vi har besluttet at forfølge.