runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Ellemann (V), 2009-11-11:
Det fremgår jo sådan set ganske klart her af det fremsatte forslag til vedtagelse fra Venstre, Dansk Folkeparti og De Konservative, at Folketinget pålægger regeringen at afgive en fornyet statusredegørelse på kommunalreformen og det kommunale selvstyres vilkår i foråret 2013.
Jeg formoder, at det her forslag til vedtagelse bliver vedtaget, og dermed så leverer vi naturligvis en statusredegørelse.
Jeg beklager overskridelsen af taletiden før; jeg skal forsøge at tale lidt hurtigere, så jeg kan nå at få sagt det, jeg gerne vil.
Jeg er rigtig glad for det spørgsmål, for jeg synes, at det med borgerundersøgelser og brugerundersøgelser har præget debatten utrolig meget.
Jeg synes, det er meget, meget væsentligt, at man i den her diskussion husker på, hvad det er, brugerne siger om den offentlige service – den offentlige service, de oplever på plejehjemmet, i skolen og i daginstitutionen.
Vi har nogle brugertilfredshedsundersøgelser, der ligger helt i top.
Fru Margrethe Vestager bekræftede også før, at man er tilfreds, og det er man, fordi vi har nogle gode, engagerede medarbejdere, som udfører et godt arbejde hver evig eneste dag.
Jeg synes, det er meget, meget vigtigt, at vi altså husker at have fokus på, hvad brugerne siger til det.
Det er i hvert fald meget, meget vigtigt for mig, og jeg håber også, det er det for fru Line Barfod.
Jeg står blot som en del af regeringen og konstaterer, at her er der et flertal.
Der er 90 mandater, som vil stemme for en fornyet statusredegørelse for kommunalreformen og det kommunale selvstyres vilkår i foråret 2013, og det agter jeg at rette mig efter.
Rasmus Prehn (S), 2009-11-11:
Her er et flertal, siger ministeren, og så er det ligegyldigt med alt andet.
Der er et flertal, og så presser man det bare igennem, ligegyldigt hvor gode argumenterne er imod det.
Det med argumenter er virkelig ikke noget for regeringen.
Der er bare et flertal, og så bliver det sådan.
Ministeren siger i sit indlæg, at vi ikke har noget tilovers for de medarbejdere, der virkelig har knoklet med afbureaukratisering og andet.
Intet kan jo være mere forkert.
Vi har stor respekt for den kæmpe indsats, som medarbejderne har gjort.
Vi synes, det er så flot, at man knokler så godt, som man gør med det.
Det, vi er uenige i, er de beslutninger, som regeringen lægger for dagen.
Det har vi jo lov til at være som opposition, uden at vi dermed kritiserer medarbejderne.
Men når det så er sagt, gør regeringen sig så ikke lidt skyldig i at vise disrespekt over for alle regionsrådsmedlemmerne?
Når de så er i gang med det, nedsætter man et Erik Juhl-udvalg.
Så træffer de beslutning.
Og når man har fået det hele på plads, så løber man også fra det igen.
Så begynder man midt i finanslovforhandlingerne at sidde fra statens side og bestemme de her ting.
Er det ikke en form for disrespekt over for de her regionrådsmedlemmer, der bruger så meget arbejde på at træffe demokratiske afgørelser og tage svære beslutninger?
Karen Ellemann (V), 2009-11-11:
Det, at jeg før sagde disrespekt i forbindelse med medarbejderne, var sådan set begrundet i det store arbejde, som lige præcis frontmedarbejderne medvirker til og har medvirket til i forhold til det kæmpestore afbureaukratiseringskatalog, som regeringen altså har fremlagt.
Hr. Rasmus Prehn så gerne, at det var et andet flertal og en anden vedtagelse, der blev resultatet af dagens forespørgsel, og det er da klart, sådan må man have ønsker for, hvordan og hvorledes udfaldet bliver.
Ellers vil jeg ganske kort sige, at jeg ikke har nogen ambitioner om at nedlægge regionerne.
Rasmus Prehn (S), 2009-11-11:
Der er mange ting, vi har været uenige om i debatten her, men jeg tror, der i hvert fald er én ting, vi er enige om, regeringen og oppositionen imellem, og det er, at medarbejderne mange steder gør et fantastisk arbejde – ingen tvivl om det.
Når det kommer til regionernes fremtid, er det så ikke lidt besværligt som indenrigsminister at stå og forsvare regionernes fremtid, når så samtidig Dansk Folkeparti og Det Konservative Folkeparti på helt usædvanlig og illoyal vis løber fra den strukturaftale, der er, og siger, at vi nu bare skal nedlægge regionerne?
Er det ikke lidt svært, og hvordan har ministeren tænkt sig at håndtere den situation?
Julie Skovsby (S), 2009-11-11:
Og der må jeg nok hellere stoppe, hvis ikke tiden skal løbe helt fra mig.
Jeg vil så stille spørgsmålet: Er det tidspunktet, det er galt med?
Er det, fordi det er inden udgangen af 2010?
Mike Legarth (KF), 2009-11-11:
Det Konservative Folkeparti mener i enhver sammenhæng, at inden man træffer en politisk beslutning på Christiansborg, skal man debattere emnet.
Jeg kan forstå, at hr. Rasmus Prehn mener, at man i ly af natten skal komme og lukke regionerne.
Det synes vi er en fuldstændig forkert opfattelse.
Selvfølgelig skal vi orientere om, at vi nu har et nyt politisk synspunkt, der i øvrigt er truffet af vores landsråd, som vi er forpligtet til at følge – ellers forsvinder al demokratisk forståelse jo for Det Konservative Folkeparti.
Så det forfølger vi selvfølgelig, og det debatterer vi, og så ser vi, om vi kan nå til rette med Venstre, og kan vi det, sætter vi en mere konkret dagsorden for det.
I dag er det en politisk vision.
Vi synes, at niveauet er overflødigt, og vi arbejder internt og eksternt på at skabe forståelse for, at vi kan lette, forenkle og billiggøre det politiske niveau ved at fjerne regionerne.
Margrethe Vestager (RV), 2009-11-11:
Der er jo nogle ting her, som selvfølgelig ophidser os alle sammen, det er klart, og det er derfor, at det er vigtigt at have de gode forbindelser mellem De Radikale på Christiansborg og De Radikale i kommuner og regioner, Socialdemokrater på Christiansborg og i regioner og kommuner.
Det synes jeg er det stærke i et politisk samarbejde, altså når der er gode relationer og ikke, at der er sådan en ovenfra og ned-styring.
Det er det, jeg synes er meget ærgerligt at Venstre, Danmarks liberale parti, har givet så meget køb på.
Jeg synes, det er en skam, at vi ikke oftere, når vi hører om Socialistisk Folkeparti, også minder hinanden om, at der sådan set var engang, det hed Venstre, Danmarks liberale parti.
For lige præcis her er kæden jo desværre fuldstændig knækket.
Når det kommer til at udvise et liberalt sindelag over for det, der foregår i kommuner, har vi jo fået signalet i dag, nemlig at nogle ikke gør, som de skal, og derfor skal alle reguleres.
Rasmus Prehn (S), 2009-11-11:
Det er fuldstændig rigtigt, at det er meget sjældent, man efterhånden hører det her med Venstre, Danmarks liberale parti.
Sagen er jo også den, at det rettelig skulle være Danmarks centralistiske parti.
Jeg kan forstå på den radikale ordfører, at Det Radikale Venstre er fuldstændig enige med Socialdemokratiet vedrørende det at sidde på Slotsholmen og nidkært bestemme, hvor stor en procentdel man skal sende i udbud.
Er De Radikale enige i sådan en form for frihed til kommunerne?
Margrethe Vestager (RV), 2009-11-11:
Jeg er fuldstændig enig.
Nu er vi forligsmæssigt bundet til den her lidt underlige ting, men det var meget vigtigt for regeringen, at det blev en del af aftalen, at der blev lavet det der klik for rådighed.
Men som sagt er vi helt, helt åbne for at diskutere hvad som helst, når det kommer til at give frihed.
Det, jeg synes er ærgerligt, er, at regeringen ikke har taget initiativ til at samle Folketingets partier om det her, for, som vi også har været inde på i dag, er det jo også vigtigt, at vi »aulaer« og springer op på en ølkasse, det øjeblik noget er galt i Grenaa eller i Varde eller i Hundested, eller hvor det måtte være, og siger: Nu skal I høre, vi har løsningen.
Altså, den der gensidige musketered om, at nu må det være borgmesteren eller flertallet i kommunen, der fortæller, hvorfor tingene er sådan, i stedet for at det er os, tror jeg måske kunne være etableret, hvis regeringen havde forsøgt at samle partierne om at fjerne i regler, kontrol og dokumentation.
Men endnu en gang har vi jo bare oplevet, at det faktisk ikke er regeringens ambition at samle noget som helst.
Margrethe Vestager (RV), 2009-11-11:
Jeg må indrømme, at jeg synes, der er meget stærke elementer af ønsketænkning i ministerens svar her.
Det virker, som om regeringen har etableret en slags magtens evighedsmaskine.
Først bruger man 8 år på at etablere så mange regler og kontrolforanstaltninger og papirhalløjer, at man må sig forbarme.
Jeg tror, det er et FTF, der har opgjort, at det nu bruger 60 millioner arbejdstimer svarende til 36.000 helårsstillinger.
Så meget tid er det.
Så laver man et nedslag, og tager noget af det væk, men blækket kan dårligt nå at tørre, før man er i gang med at lave nye regler.
Hvordan hænger det sammen?
Karen Ellemann (V), 2009-11-11:
Det er mig noget uforståeligt, at fru Margrethe Vestager sådan med forundring peger på afbureaukratisering, på det, at man nu kigger kritisk på, hvor der kan regelforenkles.
Det ville da være uansvarligt, hvis man i sit politiske virke ikke søgte at forbedre ting, satte nogle retningslinjer og dermed lavede noget lovgivning og nogle regler, når man ønskede, at ting skulle køre i en bestemt retning, og ikke også samtidig tog ansvaret og sagde: Godt, nu er der nogle ting, der kører her; nu kan vi give noget fri; nu kan vi udvikle noget nyt; vi kan komme videre.
Det er da en bevægelse.
Det, fru Margrethe Vestager ønsker sig, er måske bare at sætte det fuldstændig fri og slet ikke have nogle visioner for, hvordan man gerne vil have at tingene udvikler sig.
Margrethe Vestager (RV), 2009-11-11:
Det er mit indtryk, at der er utrolig god plads, både til kommunale visioner og til visioner på nationens vegne, især hvis regeringen var optaget af det, som kun regeringen kan, nemlig at gennemføre tilstrækkelige reformer, sørge for en ordentlig økonomisk politik, sørge for, at vores politi er velfungerende osv. osv., uden at grave sig ned i noget, som vi har aldeles udmærkede folkevalgte til at tage sig af.
Der, hvor min undren kommer ind, er ikke i ønsket om at afbureaukratisere, for Det Radikale Venstre har faktisk arbejdet med det i meget, meget lang tid, nemlig hvordan vi kan tage regler væk på et fundament af tillid og faglighed og god ledelse.
Det, der bare er helt vildt syret, er, at først vedtager man det her, ting på ting på ting, hvor man vil give en større frihed, og samtidig udtrykker man den sædvanlige fundamentale mistillid: I er ikke optaget af socialt bedrageri, I er ikke optaget af, at de unge er i uddannelse, I kræver alt for mange penge op af de ældre.
Og det er der, hvor kæden knækker fuldstændig for mig, for jeg synes, det ville være så godt, hvis regeringen for en gangs skyld bare i en uge kunne vise tillid til medarbejderne i den offentlige sektor.
Eva Kjer Hansen (V), 2009-11-11:
Jeg er helt enig med hr. Benny Engelbrecht i, at vi ikke vil fuppes.
Altså, vi vil ikke drikke vin, som måtte være noget andet end det, vi tror det er.
Derfor er det selvfølgelig uacceptabelt, når der på den måde snydes med den vin, der er i flaskerne.
Der er også et omfattende regelsæt i forhold til hele kontrollen af vin i EU-sammenhæng, og det vil sige, at den grundlæggende kontrol naturligvis er der, hvor vinen produceres.
Det giver sig selv.
Det er der, man skal være mest opmærksom på, hvad der foregår i forbindelse med produktionen.
Hele hensigten med at have sådan nogle aftaler er jo netop, at kontrolinstanserne skal kunne reagere hurtigt, og at de skal kunne reagere koordineret, når der er mistanke om forfalskninger.
Så det arbejder vi videre med.
Benny Engelbrecht (S), 2009-11-11:
Jeg vender lige tilbage til mit spørgsmål fra sidste runde, nemlig: Er der eksempler på, at de italienske myndigheder har kontaktet de danske myndigheder, og hvordan har danske myndigheder reageret i den sammenhæng?
Vi har jo desværre – vi går langt tilbage i tiden – set nogle forfærdelige eksempler på, hvad der kunne ske.
Det var så andre lande, som havde iblanding af decideret sundhedsskadelige ting i vinen.
Eva Kjer Hansen (V), 2009-11-11:
Undskyld, at jeg lige glemte den del med hensyn til, om der var andre produkter.
Det kan jeg simpelt hen ikke svare på på stående fod.
Jeg har sørget for at vide besked med hensyn til den her vinsag, og hvordan der er blevet ageret i situationen.
Om vi har haft andre eksempler, vil jeg gerne vende tilbage med skriftligt, hvis det spørgerens ønske, men jeg kan ikke på stående fod fortælle, hvilke oplysninger vi har.
Benny Engelbrecht (S), 2009-11-11:
Mener ministeren, set i lyset af den seneste tids mange kødskandaler, at det er acceptabelt, hvis supermarkedskæder aflønner deres slagtermestre med en kombination af grundløn og overskudsbestemt bonus - altså en ordning, der giver et incitament til at minimere spild og dermed kan være med til at fremme spekulation i eksempelvis ompakning af kød?
Eva Kjer Hansen (V), 2009-11-11:
Jeg er helt klart meget utilfreds med, at der har været de her eksempler på svindel, og jeg er glad for, at vi har haft nogle gode politiske drøftelser om, hvordan vi allerbedst kan samle op på det.
Men i forhold til løn- og ansættelsesvilkår må jeg sige, at det overlader jeg til arbejdsmarkedets parter.
Det vil jeg simpelt hen ikke blande mig i.
Benny Engelbrecht (S), 2009-11-11:
Men vil ministeren ikke give mig ret i, at der kan være et incitament set fra en ansats synspunkt, hvis en stor del af vedkommendes løn og daglige indtægt kommer fra bonusordninger, og hvis man dermed netop er tvunget til at spekulere i, hvordan man maksimerer den profit?
Der er jo ingen af os, som er i tvivl om, at dagligvarebranchen er forholdsvis hårdt presset.
Der skal heller ikke herske tvivl om, at vi jo i den konkrete kødskandale, som vi for nylig har set, og som jo stadig væk har stor bevågenhed, også har set, at der især er en butikskæde, som har været meget grundig med at gøre opmærksom på de problemstillinger, som de har set liggende hos deres slagtermestre – der er sågar sket afskedigelser af nogle af slagtermestrene i den sammenhæng.
Vi ser også, at der er en stor kampagne, der kører i øjeblikket, hvor man siger undskyld og ser på en række ting, man vil gøre i den sammenhæng.
Det fremgår meget klart af stillingsopslaget, at – og jeg citerer: Du får en god løn baseret på fast løn og resultatorienteret bonus.
Altså, med andre ord – her er det en butik i Randers, som jo i høj grad har været involveret i den her kødskandale – anvender man i vidt omfang bonus som en del af aflønningen.
Nu ved jeg, at ministeren har været i dialog med kæderne, og derfor er det også naturligt at spørge, om man fra kædernes side har overvejet, hvad man kan gøre for at forbedre situationen, og om ikke det her er en af de ting, man nærmere bør overveje.
Eva Kjer Hansen (V), 2009-11-11:
Jeg vil altså ikke blande mig i virksomhedernes løn- og ansættelsesforhold.
Jeg mener, det er noget, der hører hjemme på arbejdsmarkedet og blandt arbejdsmarkedets parter.
Jeg troede ærlig talt også, at det var hr. Benny Engelbrechts linje, at det ikke er os politikere, der skal bestemme det, og slet ikke i forhold til nogle bestemte virksomheder, men at vi trygt overlader det til arbejdsmarkedets parter.
Det håber jeg altså godt nok stadig væk er den socialdemokratiske linje på det her felt.
Det er helt rigtigt, at jeg har haft en drøftelse med detailhandelen om, hvordan de nu lever op til deres ansvar i forhold til de eksempler på svindelsager, som vi har set.
Det er mit indtryk, at man i branchen er meget bevidst om, at man står med et problem – og der er nok især en kæde, der særlig har et problem i forhold til kunderne.
Hvordan det så bliver tacklet, med hensyn til hvilke interne regler der gælder, og hvad man måtte vælge at gøre i forhold til rammerne for personalet, så må det være op til den enkelte virksomheds ledelse at afklare det.
Benny Engelbrecht (S), 2009-11-11:
Det er et meget konkret svar, og tak for det.
Jeg er selvfølgelig yderst tilfreds med, at det bliver bragt op.
Et supplement i den sammenhæng skal dog lige være: Findes der eksempler på, at italienske myndigheder har kontaktet danske myndigheder for at gøre opmærksom på andre problemstillinger omkring vin?
I det her tilfælde er det jo som sagt italiensk vin, der har været opblandet med fransk vin.
Det i sig selv er ikke sundhedsskadeligt, men det er jo en svindel, som det ikke desto mindre er relevant at tage vare på, ikke mindst fordi de pågældende mærkevarer er forholdsvis dyre.
Men det understreger selvfølgelig også vigtigheden af, at vi har en gensidig forståelse for, at de systemer, som vi arbejder med internationalt, også bliver respekteret og reglerne overholdt.
Tilsvarende vil danske fødevaremyndigheder vel – det går jeg ud fra at ministeren kan bekræfte – altid kontakte deres udenlandske samarbejdspartnere og gøre opmærksom på det, hvis de ved, at danske eksportvirksomheder skulle gå hen og lave tilsvarende fusk.
Eva Kjer Hansen (V), 2009-11-11:
Nej, jeg mener bestemt ikke, det er tilfredsstillende, at de italienske myndigheder ikke har orienteret Danmark og for den sags skyld andre medlemslande om sagen – altså, det er jo en vigtig information at få.
På det førstkommende møde i Forvaltningskomiteen for Vin, som faktisk finder sted allerede nu her på mandag, vil vi fra dansk side rejse spørgsmålet om, hvordan man fremover håndterer sådan nogle sager i EU.
Jeg synes altså, at den konkrete sag viser, at der er et behov for bedre information af hinanden.
Bertel Haarder (V), 2009-11-11:
Jamen holddannelse er, som jeg sagde, både når man deler en stor klasse, og når man i fortællefag eller i sang og musik har to klasser sammen.
Og så har vi altså regnedrengene til at regne ud, hvilket potentiale det så giver, og det er ikke det samme, som at vi indkasserer det.
Det er den spejlvendte proces, i forhold til at vi indskrænker friheden, og kommunerne så kommer og siger, at vi begrænser deres potentiale.
Så vil jeg godt understrege, at der altså er forskel på teoretiske regnestykker og så fantasiregnestykker, for fantasiregnestykket er, når man laver frie opfindelser.
Det her er ikke frie opfindelser, det er regnestykker, der bygger på, at hvis man nu går til det yderste med en frihed, man har fået, hvad kan det så i princippet betyde.
Kim Mortensen (S), 2009-11-11:
Jeg meldte mig som medspørger, fordi jeg syntes, at det lige pludselig blev interessant med de her teoretiske regnestykker, som er opstået i Finansministeriet, og som lige pludselig bliver virkelighed i folkeskolen, og som ud over at lave klassekvotienterne, holdene og klasserne større i folkeskolen skal bruges til at ændre selve den pædagogiske del af folkeskoleloven, nemlig det der med, at man kun må lave holddannelse i op til halvdelen af tiden.
Hvis man lytter til det, som undervisningsministeren svarede på det første spørgsmål, som fru Christine Antorinis stillede, så er det jo meget nærliggende at få den opfattelse, at man nu her i afbureaukratiseringen navn, i Finansministeriets regnedrenges navn, skal bruge det her som et forsøg på at lave et gennembrud i folkeskoleloven, så man får mulighed for at lave holddannelse i mere end halvdelen af tiden. Er det det, som i bund og grund ligger bag undervisningsministerens ord her?
Bertel Haarder (V), 2009-11-11:
Hvis spørgeren bemærkede det, var mit eksempel på, hvad man kunne bruge potentialet til, jo ganske klart – nemlig flere timer.
Altså, det, jeg forklarede, var, at hvis man f.eks. har to klasser sammen i en fortælletime eller i en sang- og musiktime, kan man få to timer for de samme penge i stedet for en.
Det er ikke noget, jeg anbefaler, det er ikke noget, der er regeringens politik, men det er en ubestridelig mulighed, hvis man giver mulighed for holddannelse både ned ad og op ad, altså ned ad på den måde, at man deler hold – det er jo det almindelige – og opad på den måde, at man i visse tilfælde har to klasser sammen.
Det er ikke noget, regeringen anbefaler.
Vi indkasserer ikke pengene; det er en frihed, vi giver.
Og alle friheder kan altså på den måde føre til et regnestykke, der viser et potentiale, der kan gøres op i et beløb.
Det bør ikke være noget chok for hr. Kim Mortensen.
Kim Mortensen (S), 2009-11-11:
Tillid er godt, kontrol er bedre.
Vi har jo bl.a. muligheden for at spørge her i Folketingssalen som en form for kontrolforanstaltning.
Når nu vi en gang imellem kommer til at læse nogle af ministerens vildfarende bemærkninger i avisen, bliver vi nødt til at møde op i Folketingssalen og spørge, og når man kombinerer det her med udsagn fra undervisningsministeren om, at man gerne vil have endnu mere holddeling, endnu mere opdeling i folkeskolen, så er det jo nærliggende at spørge – og det har vi så ikke fået svar på endnu – om det her skal bruges til at udvide muligheden for holddeling i folkeskolen til f.eks. at gælde i længere tid end halvdelen af tiden, som er det gældende nu.
Ligger det i realiteten i undervisningsministerens planer?
Benny Engelbrecht (S), 2009-11-11:
Nu er det spørgsmål jo også i høj grad holdningsbaseret.
Derfor er det også relevant at stille spørgsmålet, når man netop tager i betragtning, at en så høj grad af løsningen har at gøre med den dialog, som bl.a. ministeren har haft.
Og den dialog er så afgørende.
Derfor må det også være relevant at påpege reelle problemstillinger.
Jeg går ud fra, at ministeren også er enig i, at en incitamentsordning, hvor man i høj grad ønsker at fremme overskuddet i en butik, også dermed indirekte kan være med til at fremme, at man tænker rigtig meget i at minimere spild, for ved at minimere spild sikrer man også et større overskud.
Christine Antorini (S), 2009-11-11:
Jeg vil faktisk gerne give ministeren ros, ja, fordi ministeren jo før sagde, at han godt ville understrege, at regeringen faktisk ikke vil indkassere den her teoretiske besparelse på 81 mio. kr.
Det må jo betyde, at der ikke kommer nogen forslag fra regeringen, der vil åbne yderligere for holddannelse.
Når vi er bekymrede, så er det, fordi det jo altså ellers er sket samtlige gange, hvor Finansministeriet eller andre har lavet beregninger.
F.eks. kom der den store undersøgelse, der viste, hvor meget skolerne kunne spare ved at gå ind i statens indkøbsordninger.
Det lød vældigt sympatisk.
Man lavede et regnestykke, der viste, at hvis alle skolerne købte nogle helt almindelige kuglepenne, kunne man spare 80 pct. på kuglepennebudgettet, og de der 80 pct. overførte man så også til indkøb af pc'er og borde og materialer, og her kommer jeg, og den besparelse blev rent faktisk indkasseret.
Jeg vil bare være helt sikker.
Har jeg forstået det korrekt?
Kan jeg holde fast i min ros til ministeren?
Dette er ren teori; der kommer ikke en besparelse ved at gennemføre lovændringer, der åbner for større hold.
Bertel Haarder (V), 2009-11-11:
Vi har ikke taget afbureaukratiseringsforslaget med for at finansiere f.eks. ekstra timer fra centralt hold.
Modellen er, at det giver mulighed for, at man lokalt kan omprioritere og derved i højere grad opfylde elevernes behov.
Regeringen vil ikke åbne yderligere for holddannelse på de ældre trin, men vi vil have den samme frihed på de yngre trin, som man har på de ældre trin.
Det er det, jeg har sagt.
Hvad kuglepennebesparelsen angår, må jeg sige, at det var et led i regeringens husholderi.
Altså, vi har institutioner, som har administration, og som køber materialer.
Så har enhver regering jo ret til at sige: Det kan gøres billigere.
I tilfældet med de offentlige indkøb fik regnedrengene jo ret.
Der var større besparelser, end de havde sagt der var, når det gælder offentlige indkøb.
Benny Engelbrecht (S), 2009-11-11:
Finder ministeren det tilfredsstillende, at italienske myndigheder tilsyneladende ikke har informeret internationalt om en omfattende svindel med vin, herunder iblanding af billig udenlandsk vin til dyre italienske mærkevarer, og vil ministeren i den anledning bringe sagen op på europæisk plan?
Tak, hr. formand.
Finder ministeren det tilfredsstillende, at italienske myndigheder tilsyneladende ikke har informeret internationalt om en omfattende svindel med vin, herunder iblanding af billig udenlandsk vin til dyre italienske mærkevarer, og vil ministeren i den anledning bringe sagen op på europæisk plan?