Bertel Haarder (V), 2011-05-27:
Forslagsstillerne ønsker at pålægge regeringen, at der oprettes fem regionale netværksbaserede specialer, et i hver region, der skal varetage uddannelse og videndeling i netværket af speciallæger med indsigt i allergisygdomme.
Det mål er vigtigt, men det kan ikke bruges som begrundelse for, at vi som Folketing skal gå ind at detailstyre den regionale organisering af alle behandlinger.
Med reformen af den lægevidenskabelige videreuddannelse i 2003, der trådte i kraft i 2004, blev medicinsk allergologi nedlagt som selvstændigt grenspeciale og konverteret til et fagområde.
Det betyder, at allergologiske kompetencer nu kan erhverves under flere speciallægeuddannelser.
Den anbefalede at fjerne begrebet grenspeciale og ændre de eksisterende grenspecialer til egentlige specialer eller fagområder.
Det var kommissionens overbevisning, at et speciale, der involverer betydelig teknologisk og tværfaglig indsats på de diagnostiske og behandlingsmæssige områder, er bedst tjent med at være et fagområde, hvor tilgangen kan ske fra alle relevante specialer. Speciallægekommissionen baserede bl.a. sit forslag om konvertering af grenspecialet medicinsk allergologi til et fagområde på, at allergologi ikke alene blev varetaget af medicinske allergologer, men også at det på en række områder allerede havde karakter af et fagområde.
Allergologiske lidelser findes inden for flere specialer og varetages af speciallæger med uddannelse i f.eks. almen medicin, pædiatri, intern medicin, lungesygdomme, hud- og kønssygdomme og øre-, næse- og halssygdomme.
I forlængelse af Speciallægekommissionens betænkning anbefalede Det Nationale Råd for Lægers Videreuddannelse ligeledes, at specialet medicinsk allergologi blev konverteret til et fagområde, og regeringen valgte at følge disse anbefalinger med reformen af den lægelige videreuddannelse i 2003.
Jeg forstår det ikke således, at forslagsstillerne vil ændre på anbefalingerne fra Det Nationale Råd for Lægers Videreuddannelse, sådan at Folketinget skal til at oprette nye lægefaglige specialer, jeg forstår beslutningsforslaget sådan, at forslagsstillerne vil have Folketinget til at gå ind i den regionale planlægning af opgavevaretagelsen af allergisygdom.
Som mange andre sygdomme varierer kompleksiteten af allergisygdomme fra patient til patient, og derfor varetages undersøgelse og behandling på flere niveauer i sundhedsvæsenet.
Hovedparten af alle allergisygdomme udredes og behandles i almen praksis.
De, der ikke kan udredes og behandles i almen praksis, henvises til sygehus eller speciallæge.
Med Sundhedsstyrelsens specialeplanlægning er allergi i stort omfang hovedfunktion i hud- og kønssygdomme, lungemedicin, øre-, næse- og halssygdomme og pædiatri.
Hertil kommer 17 speciallægepraksis, der overvejende tager sig af udredning og behandling af allergi.
Herudover er der en del specialfunktioner, som handler om allergi, hvor Sundhedsstyrelsen har stillet en række faglige krav og truffet beslutning om placering på konkrete regionale sygehuse som led i specialeplanen.
Man kan sige, at specialfunktion svarer til et center for de mere specialiserede allergisygdomme, selv om Sundhedsstyrelsen i specialeplanlægningen ikke bruger udtrykket center.
Specialfunktionerne varetages i et multidisciplinært samarbejde mellem flere specialer, det giver gode muligheder for at varetage uddannelse og videndeling.
Både Sundhedsstyrelsen og jeg er enige med forslagsstillerne i, at det er fornuftigt med samarbejde mellem specialer, også på allergiområdet, men jeg er samtidig enig med Sundhedsstyrelsen i, at der på dette område er taget hånd om den specialiserede behandling i specialeplanlægningen. Man kan i den forbindelse godt overveje, om specialerne, der er organiseret på hovedfunktionsniveau, vil kunne have gavn af at have samme samarbejde mellem specialerne, som er gældende for den specialiserede behandling, men det er jo en regional driftsbeslutning.
Som jeg var inde på tidligere, var konsekvensen af reformen af den lægelige videreuddannelse, der trådte i kraft den 1. juli 2004, at medicinsk allergologi blev nedlagt som selvstændigt grenspeciale og konverteret til et fagområde.
Som opfølgning på denne reform igangsatte Sundhedsstyrelsen i 2010 en status og en perspektivering af speciallægeuddannelsen, og i den forbindelse er der bl.a. nedsat en arbejdsgruppe vedrørende specialestruktur, der specielt skal fokusere på opdelingen i specialer og fagområder og på, om den nuværende specialestruktur svarer til behovet nu og i fremtiden.
I arbejdsgruppen deltager bl.a. repræsentanter for de lægevidenskabelige selskaber.
Dette forum synes jeg er det rette til at belyse, om bestemte funktioner, herunder f.eks. behandling af allergi, organiseres mest hensigtsmæssigt som et fagområde eller som et speciale.
Det igangsatte arbejde forventes afsluttet inden udgangen af dette år.
Samlet set mener regeringen, at der er taget hånd om den specialiserede behandling af allergisygdomme i specialeplanlægningen, og det er herudover regeringens holdning, at den regionale planlægning af opgavevaretagelsen af allergisygdomme bedst varetages af regionerne og ikke af Folketinget.
Regionerne har her mulighed for at etablere samarbejde mellem specialerne på regionsfunktionsniveau i lighed med det samarbejde, der er på det specialiserede niveau.
Desuden er der nedsat en arbejdsgruppe, der fokuserer på opdelingen i specialer og fagområder og på, om den nuværende specialestruktur svarer til behovet nu og i fremtiden.
Regeringen kan på den baggrund ikke støtte beslutningsforslaget.
Vi er helt med på, at allergi er en alvorlig lidelse, men vi synes ærlig talt, at der er gjort, hvad der kan gøres, og når vi har regionerne til at tage sig af udmøntningen af vores lovgivning og Sundhedsstyrelsens henstillinger, synes jeg også, det er der, man skal have ansvaret placeret for den nærmere organisering, og det mener vi altså også gælder allergibehandling.