runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Martin Henriksen (DF), 2010-04-19:
Nu har vi jo fået syn for sagen, nemlig at det, så vidt jeg husker, startede sådan ud, at Socialdemokraterne, men sådan set også SF, omtalte den her udlændingeaftalte positivt, hvor De Radikale hele vejen igennem har omtalt den her udlændingeaftale og de lovforslag, som så udmøntes i udlændingeaftalen, som umenneskelige.
Nu kan jeg så forstå, at man fra socialdemokratisk side vel har lagt sig op ad Det Radikale Venstre på det her område og nu er enig i den kritik, som man i starten var uenig i.
Men for at gøre det ganske kort vil jeg bare høre: Er der et af de her to lovforslag, som Socialdemokraterne stemmer imod?
Henrik Dam Kristensen (S), 2010-04-19:
For nu at svare på det konkrete spørgsmål kan jeg sige, at vi stemmer imod L 188.
Men jeg må måske sige til hr. Martin Henriksen, at det her jo er foregået på den måde, som er så velkendt ved den her regering.
Man har for lang tid siden annonceret, at man ville lave en revision af udlændingeloven, og det forhandler man så længe i nogle lukkede kredse, at de almindelige tidsfrister bliver overskredet.
Så det hele er, synes jeg, tilrettelagt på en måde, som ikke er specielt prisværdig i forhold til en demokratisk proces; der er ingen forsøg på at forhandle med nogen partier uden om de tre partier, som der her er tale om.
Og så er hr. Martin Henriksens argumentation sådan ligesom, at så er det fuldstændig urimeligt, at man bare ikke køber alt det, som er aftalt bag de lukkede døre. Vi har udtalt os positivt om pointsystemet, og jeg sagde også i min ordførertale, at pointsystemet faktisk kan blive fornuftigt, og at det kan blive fast og fair.
Men det er det ikke blevet med den sammensætning, som regeringen og Dansk Folkeparti har valgt at gøre det med.
Martin Henriksen (DF), 2010-04-19:
Jo, men jeg synes, det er sådan lidt underligt.
Når man står i Folketingssalen og har noget konkret indhold at forholde sig til, er det eneste, man diskuterer, processen.
Det er processen, den er gal med, og det er processen, der gør, at man ikke kan støtte det, eller hvordan er det lige det hænger sammen?
Altså, Socialdemokraterne har sagt, hr. Henrik Dam Kristensen har jo sagt, at der er elementer og der er forslag, som man støtter, og så spørger jeg, om man stemmer for et af de to lovforslag, der ligger, og så siger hr. Henrik Dam Kristensen: Nej, det gør vi ikke.
Hvordan kan man give det billede af, at der rent faktisk er forslag, som ligger på bordet, som man støtter, hvis ikke man kan stemme for bare et af de to lovforslag, som rent faktisk ligger på bordet?
Men jeg ved ikke, om hr. Henrik Dam Kristensen havde forventet, at vi skulle tage alle initiativerne i udlændingepakken og så fremsætte et lovforslag for hvert enkelt initiativ; så kunne vi jo tage 20 lovforslag og lægge frem i Folketingssalen.
Det ville sikkert også være et problem for Socialdemokraterne.
Altså, der er jo ikke noget hokuspokus i det her.
Der ligger nogle lovforslag, dem kan man forholde sig til, og jeg kan forstå, at man tilkendegiver, at man er positiv over for dele af forslagene, men alligevel ender man faktisk med at stemme imod begge forslag.
Henrik Dam Kristensen (S), 2010-04-19:
Jeg er meget enig med hr. Martin Henriksen i, at det med proces ikke skal fylde ret meget, og det gjorde det i og for sig heller ikke i min ordførertale.
Men jeg synes fortsat, det er værd at påpege, at der er sådan nogle helt grundlæggende demokratiske ting, for at det her Folketing kan fungere på en ordentlig måde, også en oplyst måde, og dem har man tilsidesat.
Det har jeg sådan set bare påpeget at jeg synes er udemokratisk; jeg synes, det er magtarrogance.
Det andet, hr. Martin Henriksen siger, er, at så skal man bare tage det hele; man skal altså ikke sætte spørgsmålstegn ved noget, for nu har Dansk Folkeparti og regeringen i deres visdom fundet ud af, lige præcis hvordan det her skal være.
Nej, sådan er virkeligheden nemlig ikke.
For der er rent faktisk positive elementer i lovforslaget, og jeg opremsede også nogle af dem i min ordførertale her, men så sagde jeg også, at der er nogle ting, som er urimelige, og som ikke giver almindelige mennesker, som skulle have en chance, en chance.
Og der kan vi jo høre på de svar, vi har fået, både ved den foregående taler og den måde, hr. Martin Henriksen nu antyder det på, når vi kommer ned i substansen, at så vil regeringen og Dansk Folkeparti ikke være med til at diskutere det her, fordi man godt kan se, at man er på rigtig, rigtig tynd is.
Karsten Lauritzen (V), 2010-04-19:
Hr. Henrik Dam Kristensens ordførertale var jo ganske interessant, også fordi den jo repræsenterer et paradigmeskift i Socialdemokraternes udlændinge- og integrationspolitik, som jeg forstår Socialdemokraternes stemmeafgivning til de her to forslag.
Her tænker jeg på repatrieringsordningen, at man stemte nej til at udsætte de udviste irakere fra Brorsonkirken, 24-års-reglen, tilknytningskravet, skærpelse af udvisningsreglerne for kriminelle udlændinge, hvor der er en yderligere skærpelse her.
Nu kan jeg så forstå, at man vil stemme imod de her lovforslag.
Hvorfor ønsker Socialdemokraterne ikke at bakke op om regeringens faste og fair udlændinge- og integrationspolitik?
Naser Khader (KF), 2010-04-19:
Jeg har flere gange sagt, og det vil jeg gerne gentage, at vi skal passe på, at vi ikke betragter alle de flygtninge, der har været udsat for tortur, som i udgangspunktet ressourcesvage mennesker.
Man skal faktisk være ressourcestærk for at kunne flygte og for at komme helskindet igennem de der traumatiske oplevelser.
Jeg har selv tolket for rigtig mange flygtninge, der har været udsat for tortur, og mange af dem er faktisk ressourcestærke, og de klarer sig godt.
Det værste, man kan gøre, er at pakke dem ind i vat og sige: I kan ikke noget.
Medicinen for torturofrene er, at de kommer ud og virker i samfundet frem for at blive pakket ind.
Jeg siger, at der er nogle, der ikke bliver berørt, og det er dem, der er stærkt, stærkt traumatiserede.
De er undtaget i overensstemmelse med handicapkonventionen.
Henrik Dam Kristensen (S), 2010-04-19:
Jeg vil gerne sige til hr. Naser Khader, at jeg er fuldstændig enig i vurderingen af, at mange flygtninge er ressourcestærke, al den stund at de er flygtet og har været i et regime, hvor de har gjort modstand osv.
Det er jeg meget med på.
Men hr. Naser Khader har været sådan meget kategorisk, i hvert fald i et par sammenhænge, men mennesker, som så har nogle ar på sjælen, fordi de har været udsat for eksempelvis tortur osv. – det ved vi jo lægefagligt – kan have vanskeligheder ved både at tilegne sig sprogkundskaber og måske også arbejdsevner.
Der skal jeg bare have gjort det helt krystalklart – altså det, som hr. Naser Khader meget sympatisk har sagt to gange i tv – at de ikke vil opleve forringelser med det her lovforslag.
Sådan hørte jeg nemlig ikke det første svar.
Er det korrekt forstået, at de, der er traumatiserede og har en diagnose på det, ikke vil få forringet deres forhold med det her lovforslag?
Jeg bemærker bare, at nu skal man ikke kun tilbage til 1990'erne og skose S's politik, nu skal man tilbage til 1970'erne.
Det går rigtig godt for regeringen i øjeblikket, men lad det nu ligge.
To helt konkrete ting.
Den første er, at ministeren jo klart tilkendegav her fra talerstolen, at en person med opholdstilladelse, som udfører et job som SOSU-assistent og eksempelvis har 28 timer om ugen, aldrig kan få en permanent opholdstilladelse.
Det har jo været diskuteret frem og tilbage, men nu har ministeren gjort det fuldstændig klart – og hun henviste oven i købet til, så vidt jeg husker, side 68 eller 69 i bemærkningerne – at det vil man ikke kunne.
Så det ligger nu fuldstændig klart, og det synes jeg er udmærket.
Jeg synes måske, det er en tilsnigelse, at man begynder at tale om præster, som har fået amputeret det ene eller det andet.
Det er jo slet ikke det, diskussionen handler om.
Det, det handler om, er: Hvad betyder det her for personer, som har fået traumer efter en behandling?
Det fik vi heller ikke noget svar på, for svaret er formodentlig, som der står i høringssvarene, at det vil de ikke kunne få.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2010-04-19:
Jeg synes ellers, den med præsterne var udmærket, men lad mig så citere en anden præst: Spørgsmålet er ikke, hvordan man har det, men hvordan man tager det.
Der kan være masser af mennesker med posttraumatisk syndrom, og de reagerer meget forskelligt.
Det er fuldstændig barokt.
Når jeg henviser til Socialdemokratiet i 1970'erne, var det egentlig, fordi jeg troede, at den gode gamle socialdemokratiske ideologi, som er lige den modsatte af Venstres, egentlig var der endnu.
Jeg har godt bemærket, at SF er faret helt ud næsten til højre for mig og De Radikale til gengæld næsten ud til Venstre for Enhedslisten, men jeg troede egentlig, at grundholdningen hos Socialdemokratiet var den samme.
Det skal man ikke skamme sig over.
Men det er altså en nivellering nedad, som er til skade for samfundet, hvor vi lever i en international konkurrence og bare er nødt til at være dygtigere end andre.
Vi har ingen andre råstoffer end vor egen viden og det, vi kan tiltrække af højtkvalificeret arbejdskraft udefra.
Så det var såmænd det; det var ikke en fornærmelse.
Jeg troede bare, at Socialdemokratiet stadig væk havde de samme grundholdninger i modsætning til SF og De Radikale.
Astrid Krag (SF), 2010-04-19:
Ministeren fremstiller det, som om alternativet til en forhastet, forjaget, sjusket lovgivningsproces er at vente med at vedtage lovgivningen til efter sommerferien.
Der er jo altså også det alternativ, at regeringen i forhandlingsforløbet sammen med Dansk Folkeparti havde haft respekt for folketingsarbejdet og var blevet færdige med deres forhandlinger tidligere, så vi kunne have haft ordentlig tid til at behandle det her i Folketinget.
Det må ministeren vel kunne bekræfte: Det havde også været en mulighed, hvis man faktisk mente det her med Folketingets rolle og høringsparternes rolle alvorligt.
Så vil jeg sige til ministeren, at jeg er meget enig i det, hun siger om, at vi er i international konkurrence, og at vi har brug for, at folk vil tage en høj uddannelse.
Det er det vigtigste råstof, vi har, den vigtigste ressource, vi har i Danmark.
Mener ministeren så ikke, at man kunne have indrettet pointsystemet på en mere sindrig og smart måde, hvor man i højere grad tilskyndede folk til at tage en uddannelse.
Det kunne være den unge, som kom til at tage et fjumreår mellem folkeskolen og gymnasiet, og som med det system, regeringen og Dansk Folkeparti har skruet sammen, vil blive nødt til at komme ud og få sig 2 ½-års beskæftigelse for at kunne få en opholdstilladelse og dermed vil være lokket til at tage ufaglært arbejde frem for at få en uddannelse.
Kunne man ikke have indrettet systemet, så man i stedet for tilskyndede ham eller hende til at tage en længerevarende uddannelse inden for et af de erhverv, hvor vi prøver at tiltrække udenlandsk arbejdskraft?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2010-04-19:
Nu skal jeg for det første sige, at det ikke er en forjaget eller forhastet lovgivning, det er tværtimod en meget grundig lovgivning.
Derfor tror jeg også, det vil blive svært at finde nogle større tekniske fejl.
Men selvfølgelig kunne pointsystemet have været anderledes, det er da klart.
Altså, andre partier vil ønske det på en anden måde.
Men det er sådan, som vi ønsker det, og det er, som jeg tror det var hr. Karsten Lauritzen der sagde, arbejdet, der er omdrejningspunktet.
Og hvis man tænker sig lidt om og tænker, at opholdstilladelsen i dag skal tage 7 år at få, medmindre man lige har haft arbejde i 3 år, så kan man gøre det på 5 år – og nu kan man altså gøre det på 4 år med 2½ års arbejde – kan man vel godt se, at de spørgsmål, man stiller, jo ikke er særlig rimelige.
Vi har netop indført, at også uddannelse giver point til at kvalificere sig og få de 100 point.
Men jeg synes, at fru Astrid Krag, som har forskellige konkrete, praktiske eksempler, skal komme med dem i udvalgsarbejdet, og så kan vi vende tilbage til det og tage en drøftelse af det.
Det ser jeg da meget gerne.
På mig virker det næsten som en fornærmelse – nej, men for lige at sige det: Jeg hader jo, at man skaber falske forventninger, så jeg vil sige, at min tilkendegivelse over fru Astrid Krag alene er udtryk for, at jeg jo aldrig går af vejen for en rask diskussion, men det er jo ikke det samme, som at jeg lægger mig fladt ned og fører SF-politik.
Men lad os endelig diskutere det.
Nej, lovforslaget kunne faktisk ikke være kommet til fremsættelse én dag før.
Det er selvfølgelig også, fordi der sker det undervejs, når man diskuterer, at man får nye ideer – og så tager det selvfølgelig yderligere tid – fordi man påvirker hinanden.
Jeg har læst alle partiernes integrationspolitikker, og der er mange ting, der har skullet diskuteres, så der bliver ved med at blive diskuteret, og der bliver ved med at være arbejde med lovforslaget og dets bemærkninger til allersidste øjeblik.
Det kunne ikke være blevet før, fordi det skulle være en stor helhed.
Så vil jeg altså sige, at vi som politikere er sat i verden, fordi vi vil noget, og det, vi vil, vil vi selvfølgelig også forsøge at få gennemført.
Det er derfor, vi er her.
Marianne Jelved (RV), 2010-04-19:
Jeg sidder her og får helt ondt af ministeren, der må leve med så voldsomt et sortsyn på verden.
Så derfor lidt opmuntring, selv om Danmark jo er røget fra en fjerdeplads blandt de rigeste lande i verden til en tolvteplads under Anders Fogh Rasmussen.
Jeg roste, at der var to spor i integrationslovgivningen: et integrationsprogram og et introduktionsforløb.
For der er jo også stor forskel på dem, der er flygtninge, altså indbyrdes mellem dem, og mellem familiesammenførte.
Så kunne man ikke lade dem vælge den hurtige vej?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2010-04-19:
Nu vil jeg for det første sige, at jeg ikke tror, at fru Marianne Jelved og jeg ser ens på farvepaletten.
Jeg har ikke efter min egen mening et sortsyn, tværtimod.
Jeg hørte godt det om de to spor under ordførertalen.
Jeg beklager, jeg ikke fik svaret på spørgsmålene.
Hør lige her; nu må jeg lige tænke højt.
Altså, i det næste lovforslag, som vi skal behandle om et øjeblik, er det jo sådan, at vi ændrer reglerne om integrationskontrakter, og der er en alt for vedholdende kontrol, som kommunerne skal bruge en masse tid på i dag.
Der er det jo netop sådan, at perioden for det første er op til 3 år, og for det andet skal det nu være mere løsagtigt.
De, der ikke behøver at blive kontrolleret hele tiden, skal selvfølgelig ikke kontrolleres.
Så jeg kan ikke stå her på talerstolen og sige, om det, fru Marianne Jelved siger, skulle adskille sig så meget fra det, som der står i lovforslaget.
Jeg vil godt lige prøve at gøre op, også for min egen skyld, hvor forskellene er.
For der er ikke nogen, der skal bruges flere kræfter på, end det er nødvendigt, og vi kan ikke have, at folk med mange ressourcer føler sig pakket ind i vat og bomuld – så rejser de simpelt hen.
Astrid Krag (SF), 2010-04-19:
Det var da en dejlig tilkendegivelse at få.
Jeg vil med det samme, når vi er færdige her i salen, sende de konkrete henvendelser, jeg har fået, så vi kan få ministerens svar på, om hun ikke også synes, at de problemer, de mennesker rejser, er uhensigtsmæssige, altså at de vil blive tilskyndet til at tage ufaglært arbejde i stedet for at tage enten den uddannelse, deres arbejdsgivere har opfordret dem til, eller den, de selv har taget mod til at tage.
Endelig vil jeg sige, at det jo godt nok ødelægger det billede af oppositionen, som regeringspartierne og Dansk Folkeparti har prøvet at tegne hele dagen, men jeg kan over for ministeren bekræfte, at ja, hvis ministeren piller den del af L 187 fra, der handler om den demokratiske deltagelse, så er vi meget positivt stemt over for lovforslaget i SF.
Marianne Jelved (RV), 2010-04-19:
Det opfatter jeg meget positivt, i hvert fald er der ingen afvisning i det.
Så jeg vil foreslå, at jeg stiller et skriftligt spørgsmål til ministeren under udvalgsbehandlingen af det her.
Så har jeg lige et andet spørgsmål.
Jeg nævnte også i min ordførertale, at jeg synes, det ville være hensigtsmæssigt med en mulighed for en overgangsordning.
Der er jo i øvrigt også både en 5-års- og en 3-års-regel, så man kan komme hurtigt igennem.
Det skal lige siges, at det er jeg udmærket klar over.
Men når den 7-års-regel, som nu rigtig mange har arbejdet for at kunne honorere, og nogle af dem står faktisk lige for at kunne gøre deres uddannelse færdig her til sommer, og så opfylder de formentlig alle kravene, bortfalder, kunne man så ikke tænke sig at lave en overgangsordning og f.eks. sige, at den kan fungere 2 år endnu?
For der går jo godt et år, inden den nu foreslåede 4-års-regel er fuldt gennemført.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2010-04-19:
Jamen jeg fastholder nu min opfattelse af, at man forsøger at nivellere nedad, og det er jo gammel socialistisk politik; det er der ikke noget mærkeligt i.
Jeg kom virkelig til at tænke på Ritt Bjerregaards U 90, som jeg læste dengang, da den kom; jeg tror, det var i slutningen af 1970'erne.
Det mindede altså meget om det i dag.
Det er jo helt i orden, at man strammer retorikken her under en førstebehandling.
Jeg føler da virkelig, at jeg skal gøre noget ved det med høringsfristen, for det er jo noget, jeg selv i opposition har gjort temmelig meget ud af.
Jeg undskylder ikke – det er mit ansvar – jeg forklarer det, som det er, og jeg ønskede altså ikke at vente til efter sommerferien.
Og så synes jeg bare, det er lidt sjovt, at menneskerettighedscenteret efter 26 dage stadig væk ikke har svaret og siger, at de ikke har tid, men altså har haft tid til aviserne.
Det synes jeg bare skulle med heroppefra.
Henrik Dam Kristensen (S), 2010-04-19:
Først er jeg glad ved at kunne sige, at jeg er enig i ministerens indledning: Den demonstration, vi var ude for, gavnede ikke noget overhovedet.
Men så er det måske også sket med at være så enig med ministeren.
Ministeren sagde, at der har været brugt meget tid på det formelle omkring høringssvarene.
Jeg tror sådan set, at den, der har brugt mest tid, er ministeren.
Og jeg synes, det var lidt fantastisk, at vi skulle høre en bortforklaring af, hvorfor man ikke kunne overholde fristen på de 4 uger.
Der er jo kun én forklaring på det, nemlig at regeringen ikke blev færdig med sine forhandlinger, så man kunne nå det betids.
Så sagde ministeren, at det er forfærdeligt at høre på, at vi alle sammen skal have laveste fællesnævner, og at man ikke kan hæve tingene ret højt i Danmark, før vi fra oppositionens side er utilfredse, og alt det, der blev sagt her.
Jeg tror ikke, ministeren måske har hørt helt efter, hvad der er blevet sagt i dag, for det er jo lige præcis det modsatte, vi har sagt.
Det er lige præcis det modsatte, som har været vores argumentation: ikke at man har pointsystemet, og at man belønner nogle – det har vi sådan set klart tilkendegivet at vi synes er fornuftigt – men at man forhindrer andre i at kunne udfylde deres rolle.
Det er jo det, der er problemet, og det er det, KL meget præcist skriver i deres høringssvar.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-04-19:
Det, som jeg synes er dybt, dybt alvorligt i forhold til det med lægernes ytringsfrihed, er ikke, at man nu fra Integrationsministeriets side siger: Der er en liste her over de forskellige ting, der skal være i sådan en lægeerklæring.
Det er fint, og det kunne man for så vidt sige er at forbedre ansøgerens retssikkerhed.
Den liste er fin nok, altså at man gør det klart, hvad der skal med i sådan en ansøgning.
Det, der er dybt, dybt alvorligt at gøre i et demokrati, er, at man siger, at hvis en læge i pressen, altså i offentligheden – ikke i en lægeerklæring, men i offentligheden – går ud og kritiserer det, der foregår i ministeriet, kan man ikke længere bruge vedkommendes lægeerklæring til noget.
Tænk, at man vil være med til det, og tænk, at hr. Naser Khader, som altid snakker om demokrati og ytringsfrihed, vil være med til, at man lukker munden på lige præcis de personer, man risikerer sidder med den farligste kritik af én.
Personer, som i lægeløftet har forpligtet sig til at reagere, hvis de kan se, at der bliver begået overgreb, lukker man munden på.
Det er eddermame smart, og det er eddermame usympatisk.
Martin Henriksen (DF), 2010-04-19:
Jeg vil gerne spørge lidt ind til det, som har været diskuteret flere gange, altså for det første, om hr. Simon Emil Ammitzbøll ikke kan bekræfte, at det jo rent faktisk er lagt ind i pointsystemet, at noget af det, der kan give point, er, at man har taget en uddannelse i Danmark.
Så kan man altid diskutere, om det giver nok point eller for lidt point, men det er dog lagt ind.
Så det vil jeg gerne have en bekræftelse af.
Så vil jeg for det andet godt spørge lidt ind til den diskussion om stemmeretten, for jeg har svært ved at forstå ikke kun hr. Simon Emil Ammitzbølls argumentation, men også argumentationen fra andre partiers side.
For hvis man skulle følge logikken fuldt ud, ville man vel også mene, at en person ikke længere skulle have erhvervet dansk statsborgerskab for at kunne stemme til folketingsvalg.
Det skal man jo i dag, og det synes jeg er rigtig godt.
Kan hr. Simon Emil Ammitzbøll ikke følge den logik, der siger, at når man netop har gennemgået en integrationsproces og man netop har levet op til en række krav, så er det der, man så får muligheden for at stemme til kommunalvalg og til regionalvalg, så man så at sige også gør sig fortjent til den del?
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-04-19:
Jeg kunne jo starte med at spørge spørgeren, om vi deraf skal konkludere, at Dansk Folkeparti mener, at man skulle have et statsborgerskab for også at få stemmeret til andre forsamlinger end til dette smukke hus.
Det synes jeg jo må være relevant i den diskussion.
Det ligger ikke i kortene, at Liberal Alliance vil være med til at indskrænke stemmeretten for de velintegrerede udlændinge, der er i Danmark.
Det er det, man gør med dette forslag, og det vil vi ikke være med til.
Så simpelt er det.
I forhold til det første spørgsmål må jeg bare sige, at vi synes, at uddannelse skulle vægtes mindst lige så højt som arbejde, om ikke højere, i forhold til hvornår man kan få en fast opholdstilladelse.
Martin Henriksen (DF), 2010-04-19:
Til det sidste først: Altså, pointen med, at man ikke kun skal leve op til et beskæftigelseskrav, men at uddannelse også skal tælle med, er jo, at man viser, at den uddannelse, man har erhvervet, rent faktisk også kan bruges til at opnå beskæftigelse i Danmark.
Det synes jeg er væsentligt at have med.
Så til det her om stemmeretten: Der kan jeg godt bekræfte, at vi i Dansk Folkeparti synes, at man, for at man kan opnå stemmeret til kommunalvalg og til regionalvalg, så burde være dansk statsborger, sådan at der dér gjaldt de samme regler som for dem, der stemmer til folketingsvalg, så de kan stemme, når de er danske statsborgere.
For så er vi jo netop nået derhen, hvor hr. Simon Emil Ammitzbøll siger at Liberal Alliance og også så mange andre, forstår jeg, gerne vil nå hen, nemlig at man faktisk har levet op til nogle krav, at man faktisk har vist, at man er integrationsvillig og er i gang med at integrere sig i samfundet.
I dag får man det jo bare automatisk efter en periode; så udskyder vi den periode, og det var så langt, vi kunne komme.
Vi var gerne gået længere.
Men kan hr. Simon Emil Ammitzbøll netop ikke i forlængelse af sin egen argumentation se pointen med, at man siger: Du kan få stemmeret, når du rent faktisk har levet op til nogle krav og gjort dig fortjent til at få stemmeret?
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2010-04-19:
I forhold til det med uddannelser vil jeg sige, at jeg synes, man skulle interessere sig for, at der er en del uddannelser, der tager 5 år, for bare at nævne et eksempel, især hvis det er den kvalificerede arbejdskraft, vi gerne vil tiltrække.
Og jeg har forstået det sådan, at holdningen i det her hus generelt er, at de mennesker, der tager de studier, skal køre dem gennem på den kortest mulige tid.
Så hvis der skal være en sammenhæng i politikken, ville det være godt at ændre lige præcis det punkt, som jeg har påpeget.
Vi er enige i det, integrationsministeren har sagt om den sag, vi er enige i det, De Konservatives integrationsordfører har sagt i den sag.
Dansk Folkeparti er uenig.
Derfor er det jo naturligt, at vi som et liberalt parti ligger tættere på regeringen, end Dansk Folkeparti gør.
Det er der jo ikke noget overraskende i.