Doris Jakobsen (SIU), 2015-05-05:
Vi skal videre.
Ligesom sidst vi havde denne debat, vil jeg starte med at takke regeringen for den redegørelse, der er fremlagt. Inden jeg går videre, vil jeg også sige, at Grønland allerede er i gang med reformer, så det, hr. Søren Espersen siger, er ikke rigtigt.
Der findes også nu Naalakkersuisut-indsatsområder, så det er heller ikke rigtigt, at vi gør ingenting.
Tværtimod har der været stor udvikling i de seneste år.
Siumut har været den førende for de store ændringer, og når vi begår fejl, tager vi også ansvar, imens andre går fra ansvaret.
I 2009 stemte vi om selvstyre.
Stemmeprocenten var på 71,96.
Det vil sige, at 54 pct. af den grønlandske befolkning har stemt ja til selvstyre, og at kun 23,57 pct. har stemt nej.
Så det er et meget tydeligt resultat, der viser, at den grønlandske befolkning har viljen til selvstændighed i fremtiden, og Dansk Folkeparti kan ikke bremse den.
Det er en saglig gennemgang af situationen i Grønland og Færøerne, som det ser ud netop nu.
Man fristes til at kalde det en beskrivelse af det rigsfællesskab, vi kender.
Og redegørelsen går da heller så langt som til blot at antyde fornyelse udover at pege på, at vi i Grønland og Færøerne hellere må forbedre vores økonomi hurtigt.
Derfor vil jeg citere de ord, statsministeren bruger, når det gælder det Danmark, vi kender, nemlig at »vi skal videre.«
Der er ingen i dette Ting, der kunne tænke sig at stille sig tilfreds med det Danmark, vi kender.
Alle partier har ønske om nye tiltag, så Danmarks samarbejde med andre lande og internationale position stadig bliver bedre.
Det er derfor, statsministeren siger, at vi skal videre.
I Grønland har vi politikere, der er nøjagtig ligesådan, og det har de vel også i Færøerne.
Derfor bør denne debat også handle om, hvordan vi sammen bringer resten af rigsfællesskabet større frihed, nye muligheder for borgerne og en bedre position internationalt.
Først kom sagen om EU's boykot af færøske fiskefartøjer, der medførte forbud mod losning af fisk fra færøske fartøjer i danske havne; en grotesk situation i et rigsfællesskab.
Så kom sagen om USA's nytolkning af aftalen om servicering af Thulebasen; en situation, som indtil nu har efterladt hele rigsfællesskabet som taber på vores egen jord.
Og for tiden kører sagen om EU's fornyelse af inuitundtagelsen omkring handel med sælskind, som reelt truer selve fangererhvervet i Grønland på livet.
I alle tre sager kunne man overveje, om det havde givet bedre mening, hvis Grønland og Færøerne havde været i en position, hvor vi kunne have forhandlet på egne vegne uden at være en del af et fællessystem, som har en række andre interesser end netop vores at varetage over for USA og EU.
I hvert fald var det først, da Færøerne tog fiskerisagen i egne hænder og brugte det internationale retssystem, at konflikten om fiskeriboykotten blev bilagt.
På samme måde lykkedes det først, da Grønland satte foden ned over for Arktisk Råd, at få alle tre regeringer placeret ved forhandlingsbordet.
Danmark kunne ikke selv.
Situationen omkring Arktisk Råd, hvor der desværre fortsat holdes lukkede ministermøder uden grønlandsk deltagelse, er særlig grotesk, når man tænker på, at det alene er Grønland, der er både Danmarks og Færøernes billet til overhovedet at betegne sig selv som arktiske stater.
Nogen har forsøgt at sætte det rygte i gang, at den nye Siumutledede regering ikke længere arbejder for et selvstændigt Grønland.
Vores statsminister, Kim Kielsen, har svaret klart på det: Ønsket om selvstændighed er på ingen måde slukket, men lige nu sætter vi alle kræfter ind på at skabe den økonomiske basis først.
Lad mig i den sammenhæng oplyse, at Naalakkersuisut nu har sat ind med besparelser på 50 mio. kr. på de offentlige budgetter allerede næste år, samtidig med at ledigheden i Grønland er klart faldende.
Begge dele er positive faktorer, der ikke fremgår af redegørelsen.
For Siumut er selvstændighed ikke det samme som løsrivelse fra Danmark.
Det, vi ønsker, er at kunne repræsentere os selv over for verden og gerne i et fortsat samarbejde med Danmark.
Og der er en mellemvej – en international anerkendt position, som Siumut igen og igen har peget på her i salen.
Modellen hedder free association.
Det er den vej, vi skal videre ad.
Vi står over for et valg, og om et halvt år vil her sidde en række nye medlemmer og drøfte rigsfællesskabets fremtid.
Jeg vil opfordre til, at man efter valget tager modellen free association anderledes alvorligt herinde og begiver sig i gang med at undersøge, hvilke fordele der kan gives til hele rigsfællesskabet.
For med free association kan vi fastholde alt det samarbejde, vi ønsker, samtidig med at Færøerne og Grønland kan opnå den frihed internationalt, som er vores drøm.
Vi kan forblive et fællesskab, og vi kan fortsætte med at bringe dette fællesskab videre; f.eks. vil Grønland kunne deltage i OL under eget flag, men fortsætte som en del af det danske fællesskab.
Og måske kunne de grønlandske børn i Danmark endelig få de samme rettigheder til modersmålsundervisning som de tyske mindretalsbørn.
Vi kunne vel så blive undtaget for ansvar for de krige, Danmark i disse år kaster sig ud i, uden at vi så meget som bliver spurgt om vores holdning.
Og Danmark kunne blive fri for at tage ansvar for Færøernes fiskeri og Grønlands hvalfangst, hvis det var ønsket hernede.
Alt sammen kunne ske, mens vi stadig udgør et fællesskab – et frit fællesskab af riger.
Men allerede nu er der nye veje for rigsfællesskabet.
Det kræver blot i første omgang, at det selvstyre, som vi sammen vedtog i 2009, bliver respekteret og brugt fuldt ud.
Der er således en række områder, som Grønland bør overtage, så snart det er muligt.
Det kommende Folketing bør sætte ind på at skabe en klar analyse af de økonomisk-praktiske konsekvenser af mulige overtagelser fremover.
De områder, der ikke er overtaget, skal vi sikre lever fuldt ud op til de danske internationale standarder.
De sager, der skal behandles ved retterne i Grønland, bør ikke tage langt mere tid, end de samme sager gør i Danmark.
Vi kan ikke fortsætte med, at der er bygder i Grønland uden ordentlig politidækning, og at der er en række detentioner, der er under enhver kritik. Menneskerettighederne skal vel respekteres også der, hvor det er vanskeligt geografisk.
Vi kan også fortsat øge samarbejdet inden for rigsfællesskabet omkring erhvervsudvikling og finansiel kontrol, og vi kan øge indsatsen for at få Grønland og Færøerne markedsført i verden, hvis vi fremover kommer mere med i de handelsfremstød, Danmark er så dygtige til at gøre over hele kloden.
Som sagt tidligere er Grønland Danmarks billet til Arktis og hele den spændende udvikling, der sker i det område af verden.
På samme måde må Danmark gerne forstærke sin rolle i forbindelse med Grønlands billet til resten af verden og til udvikling og økonomisk vækst, der kan vindes ved det.
Sådan kan vi både sikre det rigsfællesskab, vi kender, og komme videre sammen.
Qujanaq.