Pernille Skipper (EL), 2015-04-28:
Forslaget her handler jo, som flere har været inde på, om at forbyde en fætter og kusine at indgå ægteskab, hvis den enes forælder også er barn af fætter-kusine-forældre.
Men der er altså ikke tale om et generelt forbud mod fætter-kusine-ægteskaber, kun hvis det er i kæde.
Det kan der, som der er flere der har været inde på, være sundhedsfaglige problemer forbundet med – både kæde-fætter-kusine-ægteskaber og fætter-kusine-ægteskaber i det hele taget, selvfølgelig såfremt ægteskabet fører til, at man får børn – det er ikke ægteskabet i sig selv, der er nogen sundhedsfaglige risici ved.
Det er, hvis de får børn.
Der er så alligevel kun tale om en relativt lille forøgelse af de sundhedsmæssige risici for barnet, som også, som flere andre har påpeget, vil være til stede i andre situationer, f.eks. hvis barnet er blevet til ved reagensglasbefrugtning.
Vi synes i Enhedslisten, at man generelt skal være påpasselig med at begynde at forbyde mennesker at få børn af bestemte sundhedsmæssige årsager.
Sådan nogle risici bør man altid håndtere ved oplysning og information, så folk selv træffer et velovervejet valg.
Det tror jeg egentlig også at Dansk Folkeparti mener.
Jeg tror faktisk ikke, Dansk Folkeparti foreslår, at vi skal ud i en lang overvejelse om, om man må få børn, hvis man har sukkersyge.
Det tror jeg Dansk Folkeparti mener at man godt må.
Og forslaget går jo som bekendt også ud på et forbud mod ægteskab og ikke det at få børn sammen, hvilket man jo som bekendt godt kan, selv om man ikke er blevet gift.
Det er der heller ikke noget ulovligt i.
Og derfor er det jo lidt svært at tro på, at det er de sundhedsmæssige argumenter, der er bærende i det her forslag.
Jeg synes, det er relevant at tage en diskussion om tvangsægteskaber, hvornår de opstår, hvordan vi kan forhindre det, om der er nogle særlige kendetegn, og om der er noget, vi kan gøre for at spotte det tidligere.
Som bekendt er tvangsægteskaber, heldigvis da, allerede forbudt, og arbejdet med social kontrol er desværre ikke så nemt, at det kan fikses alene med et forbud.
For nylig indkaldte Enhedslisten socialministeren i samråd netop om social kontrol, herunder også tvangsægteskaber.
Vi drøftede en meget lang strategi, som regeringen har, og hvor de har taget initiativer mod tvang og social kontrol i familierelationer.
Der har været taget utallige skridt, bl.a. i form af oprettelsen af en hotline, hvor der kommer flere og flere henvendelser, hvilket jo er positivt, fordi der faktisk er flere og flere, der henvender sig for at få hjælp.
Og der er konfliktmægling, der er krisecentre – der mangler nogle pladser, men det diskuterer vi også med ministeren.
Alle de ting er godt, men der kan gøres mere.
Der er problemer med vold, der er problemer med psykisk terror og trusler, der er problemer med meget streng social kontrol i nogle familier, som også nogle gange bunder i bestemte kulturelle baggrunde.
Jeg mener dog ikke, at det her forslag kan gøre det – hvis bare det var så nemt.
Og hvis det virkelig også var det, som Dansk Folkeparti ville opnå, så forstår jeg ikke, hvorfor det er kæde-fætter-kusine-ægteskaber og ikke fætter-kusine-ægteskaber generelt, vi taler om.
Så i virkeligheden ville jeg ønske, at man havde fremsat et forslag, som i højere grad kunne bidrage til en konstruktiv diskussion om, hvad vi kan gøre mere, end der allerede bliver gjort, for at forhindre tvangsægteskaber og streng social kontrol i vores lille land.