Bent Bøgsted (DF), 2013-04-23:
Tak, formand.
De forslag, vi står og behandler her, er jo en hel stribe, der er kommet fra Enhedslisten, og man kan da godt se, at det bærer tydeligt præg af, at Enhedslisten måske har været skuffet over de finanslovsforhandlinger, de havde i efteråret, hvor der ikke blev opnået de helt store resultater fra Enhedslistens side.
Man har opnået at få nogle erstatninger, dvs. akutjob og uddannelsespakke, og så har man stillet sig tilfreds med det.
Nu siger man, at man løste opgaven, og lige før man skal have et årsmøde, skal man have markeret utilfredsheden, og så kommer man med en hel stribe af forslag.
Det er fair nok; sådan skal det være.
Det er acceptabelt; det er dansk politik, og jeg skal ikke hindre nogen i at komme med de forslag, de nu har lyst til og mener er berettigede.
Men når jeg så kigger på forslagene, synes jeg da egentlig, at der er positive ting i det.
Jeg kan sagtens forstå det her med genoptjening.
Det kan virke meget uretfærdigt, at man kan komme i jobrotation og så få at vide, at man ikke genoptjener dagpengeretten.
Man går ind på lige vilkår med alle andre, og alligevel får man ikke genoptjent dagpengeretten.
Det kan jeg sagtens forstå, og det virker også urimeligt.
Nu har Enhedslisten snakket om vikarer, men her er det jo ikke en vikar, der kommer ind; det er en ledig, der er i jobrotation.
Det er ikke at sammenligne med en vikar, for hvis det er en vikar, kan firmaet jo ansætte en fra et vikarbureau.
Så genoptjener vedkommende dagpengeretten, hvis det er den vej, man går.
Spørgsmålet er jo, når det kommer til stykket, om det, Enhedslisten vil, egentlig er en revurdering af det danske dagpengesystem, altså om man skal have dagpengesystemet lavet helt om.
Der bliver snakket om svenske forhold, hvor man har 1 år på dagpenge og så 410-timersgenoptjening.
Det kan godt være, at det, Enhedslisten vil have, er, at man så kun skal have 1 års dagpenge i Danmark.
Det er da muligt; det skal jeg ikke kunne afvise.
Det er – så vidt jeg husker – noget med, at det er arbejdsgiveren, der betaler for dagpengesystemet deroppe.
Og så har man i Norge en nedtrapning af dagpengene, så vidt jeg lige husker uden at ville hænges op på det.
Der er mange måder at gøre det på.
I bund og grund synes jeg jo også, når jeg kigger på de forslag, der er kommet fra Enhedslisten, at noget af det, jeg mangler, er at finde ud af, hvordan det lige skal finansieres.
For med alle de forslag – vi får også tre på torsdag, som vi skal beskæftige os med – er det jo ret bekosteligt, hvis man skal indføre de ændringer her.
Jeg ved ikke, om Enhedslisten har et forslag til, hvor pengene skal findes henne.
Det har de sikkert – ingen tvivl om det.
Enhedslisten plejer altid at have et eller andet, men det står ikke i forslagene.
Det har Enhedslisten så i den her omgang forpasset.
Det kan godt være, at det kommer til efteråret, når finanslovsforhandlingerne starter i august-september eller sådan noget.
Så vil Enhedslisten måske sige til regeringen: Vi skal have det her igennem, ellers kan I ikke regne med, at vi støtter jer længere.
Det er jo den måde, man fra Enhedslistens side kunne gøre det på.
Så kunne man trumfe det igennem over for regeringen ved at sige
: Her er et krav, som Enhedslisten stiller til regeringen; det er det, I skal tage, ellers er der ikke noget at forhandle om i en finanslov.
Det kunne man jo gøre; man kunne lægge pres på regeringen.
Mon ikke det var den rigtige vej at gå?
Nu skal jeg selvfølgelig ikke give Enhedslisten gode råd om, hvordan de skal tackle regeringen, men det er jo den måde, hvorpå man kunne sætte trumf på og så sige til regeringen: Det her er så væsentligt for os, at vi vil have det igennem.
Og hvis ikke regeringen vil gå med til det, kunne Enhedslisten jo gå ud af den dør, de var kommet ind ad.
Så kunne det jo godt være, at regeringen ville sige til Enhedslisten: Kom lige tilbage.
Men det gør man ikke i Enhedslisten.
Man kommer med en masse om, hvad man vil; man truer regeringen og siger, at regeringen er uretfærdig over for Enhedslisten.
Men sætte trumf på sine krav vil man ikke.
Men jeg synes, det er positivt i forhold til at se på forslagene, og jeg troede egentlig, vi var kommet dertil i Danmark, at man måske skulle til at vende hele dagpengesystemet, altså at man måske skulle snakke med arbejdsmarkedets parter om, om vi skulle have fuldstændig nytænkning i dagpengesystemet.
Det kunne da også være, at man skulle se på et fleksibelt dagpengesystem i Danmark, der var afhængigt af konjunkturerne –
det vil jeg overhovedet ikke afvise kunne komme på tale.
Vi har et dagpengesystem, der har eksisteret i mange år, og det har været udsat for flere ændringer.
I Dansk Folkeparti mener vi stadig væk, at 2 års dagpenge er den rigtige periode.
At vi så også har erkendt, at de forudsætninger, der var grundlaget dengang, ikke har holdt, er jo det, der har gjort, at vi var klar til at kigge på en forlængelse.
Det har vi også været ude at sige, så vi er jo klar til at kigge på, hvordan det kunne ændres.
Men i bund og grund tror jeg, at Enhedslisten måske er ved at lægge kimen til, at det er en markant ændring af dagpengesystemet, vi skal i gang med.
Det er det i hvert fald, hvis de her forslag bliver vedtaget.
Så kan man jo sige, at der er mange positive ting i det.
Og det er jo ordinære job, der skal give dagpengeretten.
Det er jo ikke, fordi man bliver sendt ud i en eller anden aktivering, at man så skal optjene dagpengeret der.
Men jeg forstår udmærket Enhedslistens holdning vedrørende jobrotation; det er uforståeligt, at arbejdsgiveren skal have et stort tilskud til lønnen, næsten dobbelt så meget, som man ellers giver i løn.
Man sender en medarbejder på kursus og tager en ind i jobrotation.
Der kan jeg sagtens følge Enhedslisten i, at det virker uretfærdigt, at man så ikke kan genoptjene dagpengeretten.
Men jeg har bare svært ved at se, hvordan det skal finansieres, og jeg glæder mig til at høre Enhedslisten fortælle om, hvordan de vil finde finansiering, for det er jo så ikke sikkert, at vi kan blive enige om, hvor pengene skal tages fra i den forbindelse.
Jeg tror, når man tager det samlet, at vi er oppe på langt over 500 mio. kr. i omkostninger, hvis alle Enhedslistens forslag skal gennemføres.
Det er ikke bare de her tre forslag, men hvis alle Enhedslistens forslag skal gennemføres, er vi oppe på over 500 mio. kr. i omkostninger, og så står vi altså i en situation, hvor vi i Dansk Folkeparti mener at vi er derhenne, hvor det skal være i forbindelse med finansloven, at den slags skal igennem.
Det er ikke noget, man bare lige vedtager i et beslutningsforslag og så pålægger regeringen at finde 500 mio. kr. til ændringer.
Det er i hvert fald ikke det, vi gør i Dansk Folkeparti.
Men som sagt mener jeg, at der er noget at arbejde videre med.
Spørgsmålet er så, om det reelt er et nyt dagpengesystem, Enhedslisten vil have her, eller om det kun er på nogle enkelte områder, det skal ændres.
For vi ved også godt, at hvis man skal til at nytænke dagpengesystemet, bliver det sandsynligvis noget, der er helt anderledes end det, vi kender i dag, og det ved jeg ikke om Enhedslisten er parat til.
I Dansk Folkeparti kan vi ikke støtte de her forslag.
Vi synes, der er nogle positive ting i dem, og i forbindelse med jobrotation kunne det godt være, at man skulle kigge lidt på, om det er reelt med det store tilskud, der gives til jobrotation, altså om det er fair over for dem, der kommer ud i jobrotation.
Som sagt kan vi ikke støtte forslagene, men der er positive tendenser i dem – men det ved jeg godt at Enhedslisten selvfølgelig ikke kan bruge til noget.