Pia Kjærsgaard (DF), 2015-01-27:
Tak for debatten.
Vi har da i hvert fald fået vendt nogle ting, og det har taget mange timer.
Det, man måske kan frygte lidt, er, at alting, når vi går herfra, bliver ved med at være, som det plejer at være.
Det har ikke været mit ønske.
Jeg kunne ikke lade være med, da jeg sad og forberedte mig til debatten, at kigge tilbage på sidste års debat, og jeg fandt min forespørgselstale, hvor jeg i sidste afsnit sagde, hvorfor jeg – ligesom i år – havde stillet forespørgslen til statsministeren: For jeg mener, at statsministeren bør være den forreste i kampen for at bevare det Danmark, som vi kender, med de nye ting, der jo altså også sker – det Danmark, som vi kender.
Jeg tænkte faktisk slet ikke på, da jeg kom med de kommentarer, at det egentlig også var noget, vi havde i vores arbejdsprogram, som vi havde lavet for mange år siden, men det blev jo alt sammen vakt til live, da statsministeren tog det til sig i nytårstalen og i efterfølgende reklamekampagner.
Det må man jo bare konstatere.
Så håber jeg bare, at man også tager ved lære af det, og at man virkelig mener det alvorligt.
Vi har diskuteret ytringsfrihed vældig meget, og jeg synes, det er godt og fornuftigt, fordi det er så vigtigt for os alle sammen.
Vi har også diskuteret selvcensur rigtig meget, og jeg må så bare sige, at der jo desværre er selvcensur.
Vi ved det alle sammen.
For nylig tog supermarkedskæden Aldi et sæbeprodukt af hylderne, fordi nogle muslimer fandt, at der var noget, der lignede en moské uden på produktet, der var prydet af orientalske motiver som kupler og minareter, som krænkede deres religion.
Det røg af hylderne.
Vi må bare konstatere, at der er selvcensur.
Vi ved, der er standupkomikere, som bliver afbrudt i deres optrædender, og som ikke ønsker at optræde, fordi de bliver truet, fordi de gør grin med profeten.
Vi ved, der er teaterstykker, der bliver taget af, fordi der kommer muslimer og siger, at der er en krænkelse af muslimer i de teaterstykker.
Der er desværre selvcensur, og det er næsten ikke til at holde ud, for man kan næsten mærke rebene omkring sig.
Jeg må så også sige, at vi har modtaget nogle tal – det er jo noget, politikere altid kan forholde sig til, og det er jo rigtig godt – i forbindelse med krigen i Syrien.
Det er stadig væk en ganske, ganske forfærdelig ting, der har sendt mange på flugt.
Vi taler for i Dansk Folkeparti, at man skal være meget mere opmærksom på, hvad man kan gøre i nærområderne, men i de seneste mange måneder har asylansøgere jo altså givet store udfordringer for kommunerne og modtagecentrene i Danmark.
Det antal personer, der sidste år kom til Danmark, er nu opgjort fra Udlændingestyrelsens side, og det tal er på små 15.000.
Får de asyl, og det er der rigtig mange af dem der gør, betyder det, at der kommer familiesammenføringer til, samtidig med at vi har fået besked på, at folk fra Eritrea umiddelbart kan få asyl.
Det er altså en mundfuld, som ikke alene belaster økonomien, men som i allerhøjeste grad også belaster vores kultur, vores friheder, fordi vi hele tiden lader os kue.
Der bliver også lavet om i daginstitutionerne.
Der er daginstitutioner, som ikke ønsker at gå til julegudstjeneste med børnene.
Der er daginstitutioner, som ændrer på deres måltider, fordi der er mange muslimske børn, mens de danske børn ikke har de samme rettigheder.
Vi kender alle sammen til de problemer, for vi har drøftet dem så længe.
Så kan man sige, at det er frikadellen igen, der får en bemærkning, men det er jo sådan, det er, og det er jo det, der er så trist i virkeligheden, altså at vi bliver ved hele tiden.
Det lyder jo sådan, når statsministeren er på talerstolen – lidt i konflikt med ordføreren.
Men tager regeringen vores værdier alvorligt?
Nej, jeg er altså lidt bange for, at man bare lader som om.
Angrebet i Paris har ikke ændret et komma.
Regeringen taler om sikkerhed og intelligent grænsekontrol, men afviser fortsat at indføre den fysiske grænsekontrol, som i praksis ville kunne hindre udviste kriminelle i at vende tilbage og sikre os mod grænseoverskridende terror.
Det er lige blevet gjort op her i dag, at antallet af udenlandske krigere i Syrien og Irak er historisk højt, og at Danmark nu er det land i Vesteuropa med næstflest syrienskrigere målt i forhold til indbyggertal.
Det er da skræmmende!
Det slår Dansk Center for Internationale Studier fast i sin seneste opgørelse.
Mellem 100 og 150 syrienskrigere er rejst fra Danmark til Mellemøsten for at deltage i væbnede konflikter.
Det, vi drøfter her, er dybt alvorligt.
Lige fra frikadellen i daginstitutionen og til syrienskrigerne er der en eller anden sammenhæng et eller andet sted: selvcensur, ytringsfrihed, frihedsidealer.
Og jeg vil bare bede om, at man, selv om den her debat nu er færdig – nu har jeg heller ikke mere taletid – i det daglige som politiker er utrolig opmærksom på det, og at man ikke bare går herfra og tænker: Nå, det var den debat, så venter vi lige et år, til Dansk Folkeparti rejser debatten igen.
For det gør vi, uanset om der muligvis sidder en anden regering end den, der sidder nu.
Så man kan godt regne med, at vi bliver ved med at holde det i hævd.