Bertel Haarder (V), 2011-02-04:
Det er da godt, at der er nogle, der holder sammen på Danmark.
Det er da godt, at der er nogle, som vil sikre, at udgifterne ikke bare løber løbsk.
Det er da godt, at der er et flertal i Folketinget, som i samarbejde med kommunerne vil værne nationen og vores økonomi imod en gentagelse af de store overskridelser, der har været i 2009 og 2010.
Når man hører på denne debat og på indvendingerne imod dette faste, men milde og velbegrundede sanktionsregime, som vi her drøfter, bliver man virkelig nervøs ved at tænke på alternativet og ved at tænke på det bundløse hul, der i forvejen er i oppositionens økonomiske planer, som jo her bliver endnu dybere, hvis man ikke vil have styr på de kommunale udgiftsstigninger.
Nogle har talt om, at hvis forudsætningerne ændres, skal man da så ikke kunne bruge flere penge, end man havde regnet med?
Det er jo sådan, at det udvidede totalbalanceprincip fortsat gælder.
Hvis f.eks. regeringen og Folketinget beslutter et eller andet, som kommunerne ikke havde regnet med, jamen så lægges det ovenpå; så tæller det ikke som en overskridelse.
Men hvis det er noget, som kommunerne selv har skyld i, eller som ligger inden for det, som kommunerne selv skal styre, ja, så skal det altså holdes inden for rammen.
Så spørger fru Meta Fuglsang og andre: Jamen der sker jo så meget uforudset, og hvad skal man så gøre?
Svaret er: Man skal gøre, sådan som kommunerne netop er i gang med at gøre, for de har nemlig underbudgetteret, de har i deres budgetter lagt sig 1,2 mia. kr. under det aftalte.
Derved har de fået en buffer, og den buffer er deres.
Det er også løsningen for den enkelte kommune, som er bekymret for, om der nu på børneområdet, specialområdet eller andre steder kan komme en ekstra udgift, man ikke havde regnet med.
Det, man gør i den kommunale økonomi, er det samme, som man gør i den private økonomi: Man har en buffer, man har lidt på kistebunden til uforudsete udgifter.
Hvad ellers?
Fru Meta Fuglsang sagde, at det ville være skønt, hvis vi havde en regering, der skabte vækst.
Så er det bare, jeg tænker på S-SF’s økonomiske planer, for
skaber de vækst?
De skaber stigende skatter.
De reducerer den private sektor.
Skaber det vækst?
Ikke engang Det Radikale Venstre kan jo tilslutte sig S-SF’s planer.
Og man vil ikke skaffe arbejdskraft til den vækst, for man vil ikke røre ved efterlønnen.
Så jeg vil slutte, som jeg startede: Hvor er det godt for Danmark, at der er nogle, der holder styr på landet, på økonomien, på udgifterne.
Så vil jeg godt dementere, hvad der her er blevet beskrevet som et dårligt samarbejde mellem regeringen og kommunerne.
Nu har jeg været indenrigsminister i et år, og jeg har ikke oplevet noget dårligt samarbejdet mellem regeringen og kommunerne.
Vi lytter i allerhøjeste grad til hinanden.
Når høringsfristen var lidt kort, som hr. Manu Sareen har hæftet sig ved, kunne det jo være, fordi der var gået en lang, lang proces forud, hvor der også har været en dialog.
Mon ikke?
Hvis det ikke havde været tilfældet, mon så ikke Kommunernes Landsforening høringssvar havde været noget mere hidsigt?
Så skal vi nu ikke tage det helt roligt.
Der er slet ikke det postyr i den kommunale verden, som man her beskriver.
Der er en udtalt forandringsparathed i kommunerne, der er en udtalt vilje til nu at holde budgetterne, og i Kommunernes Landsforening er der stor bevidsthed om, at indeholder sanktionsregimet ikke et kollektivt moment, hvad er så fremtiden for Kommunernes Landsforening?
Den har også interesse i, at aftaler med regeringen bliver overholdt, for ellers gider fremtidige regeringer jo ikke forhandle med KL.
Så skulle vi nu ikke tage det helt roligt og være glade for, at der tilsyneladende nu er langt bedre styr på de kommunale udgifter, end der har været længe, og at vi har fået forandringsparathed og ansvarsbevidsthed i kommunerne.
Dem vil jeg godt takke for, at vi nu er på vej til økonomisk stabilitet i den kommunale økonomi.