runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Astrid Krag (S), 2013-04-10:
Det er ikke en problemstilling, jeg sådan har grebet ud af den blå luft og selv fundet på, altså at læger skal have deres patienters helbred og intet andet for øje, når de ordinerer lægemidler.
Det her med et lovkrav om tilladelse fra Sundhedsstyrelsen inden aktiekøb og inden anden industritilknytning i øvrigt er et lovkrav, der har eksisteret de sidste 80 år.
Det må man sige
går lidt forud for min tid.
Det er så mit ansvar som minister at sikre, at kravene til lægernes habilitet også passer til virkeligheden i dag.
Det var derfor, at jeg sidste år nedsatte en arbejdsgruppe, som skulle vurdere kravene og komme med anbefalinger til fremtidens samarbejde mellem sundhedsvæsenet og bl.a. lægemiddelindustrien.
Jeg får gruppens endelige rapport i slutningen af maj.
Den her diskussion om regulering af aktiekøb er jo ikke nogen nem sag – det tror jeg også at jeg har sagt meget tydeligt i debatten – for der er jo modsatrettede hensyn, som man må tage højde for og balancere imellem.
hensynet til at sikre patienterne en uvildig behandling, så lægen ikke er påvirket af økonomiske interesser i forbindelse med valg af lægemidler.
Og for det andet skal det hensyn, altså lægens ubeklikkelige uvildighed, holdes op mod hensynet til lægers frihed til at investere deres private midler i netop lægemiddelindustrien.
Jeg vil sige, at ud fra arbejdsgruppens anbefalinger vil jeg på alle måder og hele vejen rundt og ikke kun i det her spørgsmål gøre, hvad jeg kan, for at finde nogle robuste løsninger og nogle fremtidssikrede løsninger, for jeg mener faktisk, at alle parter vinder på det, og at alle parter har behov for det.
Vi står midt i en demokratisk proces med en høring og en arbejdsgruppe, jeg har nedsat, der arbejder.
Derfor har jeg heller ikke nogen fælles løsning med i dag, selv om spørgeren sikkert ville være glad, hvis jeg lancerede regeringens planer her i spørgetiden.
Der er alle gode kræfter i arbejdsgruppen, og de har haft en bred høring og modtaget synspunkter fra alle relevante aktører.
Jeg vil i øvrigt også drøfte arbejdsgruppens anbefalinger med Sundhedsudvalget, hvor jeg ved at spørgeren sidder, inden der konkluderes, og så vil jeg se konstruktivt på samlede løsninger.
Og jeg vil bare sige, at der vil patientens behov for tryghed og tillid være i højsædet.
Tak for det, hr. formand, og hej til spørgeren.
I samme åndedrag har jeg nu også sagt, at jeg helt åbent venter på stillingtagen fra den arbejdsgruppe, som i øjeblikket arbejder med anbefalinger til mig om bl.a. det spørgsmål, og hvor samarbejdet mellem læger og industri er den overordnede ramme for deres arbejde.
Jeg syntes, det var meget relevant at få forslaget om, at læger ikke skal eje aktier, med i debatten i forbindelse med høringen af deres anbefalinger.
Derfor sparkede jeg det ind i diskussionen, da deres forslag blev sendt i høring, så det kunne komme med i den samlede debat og ikke komme på bagkant af diskussionen.
At læger kun skal tænke på deres patienters helbred, når de ordinerer lægemidler, er ikke en eller anden ny problemstilling, som jeg sådan har grebet ud af luften og fundet på.
Lovkrav om tilladelse fra Sundhedsstyrelsen inden aktiekøb, inden ...
Sophie Løhde (V), 2013-04-10:
Hvordan mener ministeren, at danske læger udskriver medicin for at påvirke aktiekurser på bekostning af deres patienters helbred, siden ministeren vil forbyde læger at købe aktier i selskaber, der producerer lægemidler, og har ministeren ikke tillid til myndighedernes godkendelse af læger, der ønsker at investere i medicinalbranchen, hvor lægerne kun får en tilladelse, hvis Sundhedsstyrelsen vurderer, at aktieposten ikke gør dem inhabile i deres faglige virke som læge?
Astrid Krag (S), 2013-04-10:
Jeg må nok sige, at jeg tror, at fru Jane Heitmann får svært ved at finde særlig mange læger, der genkender det billede, fru Jane Heitmann prøver at tegne af, at der sådan bliver udskrevet medicin på må og få og efter, hvordan man lige synes, og uden at man har styr på de faglige retningslinjer og anbefalinger; hvad der står i produktresuméer osv.
Det er ikke et generelt billede, jeg kan genkende.
Hvis fru Jane Heitmann mener, at det er det, der er det generelle udgangspunkt for os, tror jeg simpelt hen ikke, at vi har den samme oplevelse af sundhedsvæsenet.
Det er jo ikke rigtigt, at jeg ikke har noget bud på, hvad der skal til her.
Men det afgørende er jo at sige, at lægen har et ansvar, når lægen udskriver medicin, for at have et samlet overblik over, hvilken medicin den patient, lægen står over for nu, får: Hvad kan det have af betydning, at jeg nu udskriver endnu et medikament – for bivirkninger, for, at man i det hele taget får det ud af medicinen, man skal?
Det fælles medicinkort er en løsning.
Regeringen har igangsat forsøg med plejehjemslæger for at se, om det kan være med til at hjælpe de ældre borgere, som typisk er nogle af dem, der får rigtig mange forskellige typer medicin.
Der er en stribe ting sat i gang, men vi kommer ikke væk fra, at den, der har det afgørende ansvar her først som sidst, er lægen, og generelt oplever jeg, at det er lægerne bevidste om.
Og de steder, hvor vi kan gøre det bedre, synes jeg sådan set vi tager fat sammen med lægeverdenen.
Jane Heitmann (V), 2013-04-10:
Jeg er sådan set fuldstændig enig med ministeren i, at det lige præcis er det samlede billede, man skal kigge på.
Jeg kan så også konstatere her, at ministeren ikke har et reelt bud på, hvordan man bringer den statistik ned.
Men lad nu det ligge.
Vi har den seneste tid været vidner til en række alvorlige fejlmedicineringer inden for psykiatrien.
Og i Danmark tager 8 pct. af danskerne antidepressiv medicin, hvilket jo gør danskerne til storforbrugere sammenlignet med borgere i andre europæiske lande.
Vi har også kunnet konstatere, at mange patienter inden for psykiatrien fejlmedicineres, tilsyneladende fordi lægerne ikke ved, hvordan de skal håndtere de mange præparater, som patienterne får.
Når nu ministeren ikke vil komme ind på, hvordan man kan nedbringe statistikken for fejlmedicinering, kan ministeren måske her komme ind på og give os et svar på, hvordan ministeren vil få opdateret lægernes viden, sådan at det sikres, at når lægerne skal udskrive medicin, gør de det på et velkvalificeret, fagligt niveau, så det sikres, at vi ikke skal have de her gentagne sager om patienter, især i psykiatrien, der fejlmedicineres.
Astrid Krag (S), 2013-04-10:
Nu har jeg ikke lige lejlighed til at have de konkrete tal, som spørgeren refererer til.
Vi vil også i fremtiden se stadig flere borgere med stadig flere kroniske sygdomme, som gør, at de har behov for flere forskellige typer medicin.
Derfor er det jo også vigtigt, at den enkelte læge ved, at når man udskriver medicin, er man også ansvarlig for at kigge på det samlede billede hos den patient, man udskriver medicin til. Det fælles medicinkort, som har været undervejs i nogen tid, og som er et elektronisk værktøj, som gør, at man, ligegyldigt hvor patienten er, vil kunne få et samlet overblik over, hvilken medicin patienten tager aktuelt, tror jeg vil betyde rigtig meget her, både for læger og for nogle af de tragiske sager, vi har set, hvor det ikke har været læger, men hvor det har været sygeplejersker eller SOSU-assistenter, der har skullet administrere medicinen, og hvor der også er sket tragiske fejl.
Jane Heitmann (V), 2013-04-10:
Jeg vil give ministeren fuldstændig ret i, at vi naturligvis skal holde fast i nuancerne her.
Men det ændrer ikke på, at der har været nogle cases, bl.a. fra lægevagten, hvor man jo har udskrevet medicin, og hvor man i hvert fald ikke har set patienten.
Men nu er det jo ikke det, vi skal diskutere i dag.
Det, som jeg sådan set sagde var uhyggeligt,
var, at hvert år indlægges 100.000 danskere på grund af fejlmedicinering, som muligvis kunne have været forhindret.
Og vi ved, at hvert år dør 5.000 af de patienter rent faktisk, fordi de er medicineret forkert.
Det, som jeg sådan i al stilfærdighed spurgte ministeren om, og som ministeren overhovedet ikke kom ind på i sit svar – nu får ministeren chancen igen – var: Hvad vil ministeren reelt gøre for at nedbringe den statistik, som jeg betegnede som uhyggelig?
Astrid Krag (S), 2013-04-10:
Jeg vil starte med at sige til formanden, at det er ganske rigtigt, at 2 minutter er 2 minutter, det er sikkert og vist, og det skal man respektere.
Så vil jeg sige til det, spørgeren siger om, at det er uhyggeligt, at der bliver taget så meget receptpligtig medicin, som der gør, og at det jo rejser en grundlæggende diskussion om, om lægerne passer deres arbejde og tager det alvorligt.
Det skal være på baggrund af en konkret faglig vurdering, hver gang lægen griber receptblokken, og der skal være tilstrækkelig langt hen til receptblokken til, at man på vej derhen har overvejet, om der er alternativer.
Kunne der være alternativer, der ikke var medicin, såsom kostomlægning, samtaleterapi, eller hvad det nu kunne være, der kunne være et alternativ til medicin?
Den opgave forventer jeg sådan set lægerne er voksen.
Men jeg bliver også bekymret, når jeg ser tallene, og tror, at vi også har brug for en bredere debat danskerne imellem om, hvilken holdning vi egentlig har til det at tage medicin, og hvilken holdning vi har til det også selv at være med til at spille med på de alle de tangenter, der kan være med til at løse problemerne, ud over medicin.
Men har man en sygdom, som gør, at man har behov for medicin for enten at blive rask eller for i det hele taget at kunne have en hverdag, og vurderer lægen, at der skal udskrives en recept, så man får medicin, mener jeg, at det hverken er farligt eller forkert, eller hvad det nu var for et udtryk, spørgeren brugte.
Så er det nødvendigt, og så ville det være et svigt, hvis lægen ikke udskrev det.
Så jeg tror også, at det er vigtigt at holde fast i nuancerne her.
Manu Sareen (RV), 2013-04-10:
Tak for det.
Spørgsmålet går ud på, om jeg anerkender, at homoseksuelle fra etniske minoritetsmiljøer er en særlig udsat gruppe sammenlignet med f.eks. kristne og etnisk danske homoseksuelle.
Fru Fatma Øktem stillede også nogenlunde det samme spørgsmål i vores debat her i sidste uge, da vi debatterede Perspektiv- og handlingsplanen, og jeg skal beklage, at jeg ikke forstod spørgsmålet på daværende tidspunkt.
Vi debatterede rigtig, rigtig mange ting, og jeg beklager det som sagt rigtig meget.
Jeg vil selvfølgelig gerne slå helt fast, at det ligger mig meget på sinde, at homoseksuelle i Danmark ikke udsættes for diskrimination, det gælder sådan set alle uanset etnisk baggrund.
Det danske samfund bygger på, at alle mennesker er både lige og forskellige, og at ikke to mennesker er ens.
Derfor er diskriminering af enhver form selvfølgelig uacceptabelt.
Fru Fatma Øktem henviste til en undersøgelse, som er lavet af CEPOS, og jeg har så efterfølgende læst den.
Den undersøgelse, som spørgeren henviste til, og som er fra 2007, giver os helt klart anledning til bekymring, det er jeg helt enig i.
For det er naturligvis rigtig bekymrende, at mere end hver fjerde adspurgte indvandrer eller efterkommer fra muslimske lande mener, at lovgivningen i Danmark burde forbyde homoseksuelle at dyrke deres seksualitet.
Denne og andre undersøgelser tegner bestemt et billede af, at homoseksuelle i etniske miljøer er særlig udsatte, og at de oplever massiv social kontrol.
Derfor er jeg også rigtig glad for, at regeringen med de to strategier har prioriteret indsatsen mod social kontrol og andre æresrelaterede konflikter, som vi også har talt om under debatten.
Den ene strategi er »National strategi mod æresrelaterede konflikter«, og den anden er »Regeringens strategi mod parallelle retsopfattelser«.
De to strategier indeholder en lang række initiativer, der skal modvirke social kontrol, og det er jo sådan med hensyn til initiativerne, at de også retter sig mod nydanske homoseksuelle og mod de problemer, som de kan opleve.
Lad mig så lige slå helt fast, at det for mig at se selvfølgelig også er vigtigt, at vi hele tiden tager debatten, og at vi tør udfordre og flytte de grænser, der hele tiden skal flyttes, og som bør flyttes, med hensyn til holdningerne til homoseksualitet og til homoseksuelle og deres rettigheder.
Sophie Løhde (V), 2013-04-10:
Altså, hvis der er nogens habilitet, der bliver beklikket, så er det jo, når ministeren er ude at beklikke samtlige lægers habilitet ved i den grad at mistænkeliggøre dem.
Det er jo ikke korrekt, når ministeren siger, at hun bare vil rejse en debat om beløbsgrænsen.
Ministeren var ude at foreslå et forbud.
Men jeg er glad, hvis ministeren har fortrudt sin egen udmelding.
Og det er jo næsten det, jeg lytter mig til at hun lidt gør i dag, for det lyder, som om hun faktisk er blevet lidt flov over det her.
Hvis det er rigtigt, glæder det mig ekstremt meget.
For som ministeren allerede ved, er der jo et eksisterende regelsæt – som jeg fuldstændig anerkender at man kan diskutere – som i al sin enkelhed går ud på, at man som læge i dag ikke kan eje en aktie i en medicinalvirksomhed, medmindre Sundhedsstyrelsen rent faktisk har godkendt det, og at de skal tage stilling til, at en læge ikke skal kunne tage uvedkommende hensyn ved valget af lægemidler i sine ordinationer.
Så er det, jeg spørger ministeren: Har ministeren ikke tillid til myndighedernes og dermed til Sundhedsstyrelsens eksisterende godkendelser og dermed også til, at Sundhedsstyrelsen rent faktisk har godkendt, at nogle læger kan eje nogle aktier i nogle medicinalvirksomheder, men mener ministeren, at det sætter spørgsmålstegn ved lægernes habilitet?
Og endelig: Hvad er det for nogle konkrete sager, og hvor mange har ministeren kendskab til, hvor der skulle eksistere et konkret problem med, at danske læger udskriver medicin for at påvirke aktiekurserne på bekostning af deres patienters helbred?
Det må ministeren jo have et svar på.
Fatma Øktem (V), 2013-04-10:
Anerkender ministeren, at homoseksuelle fra etniske minoritetsmiljøer er en særlig udsat gruppe sammenlignet med f.eks. kristne og etnisk danske homoseksuelle?
Skriftlig begrundelse
Der henvises til undersøgelsen »Muslimske indvandrere og efterkommeres holdning til frihedsrettigheder«, der er foretaget af Danmarks Statistik for Cepos i oktober-november 2007, hvor mere end hver fjerde adspurgte muslim svarer, at homoseksualitet burde forbydes ved lov i Danmark.
Sophie Løhde (V), 2013-04-10:
En gang imellem bliver man jo i tvivl om, hvorvidt ministeren er helt obs på, hvad ministeren selv har været ude at foreslå.
Men igen: Jeg tager den her manøvre med, at ministeren sådan lidt undskylder, hvad hun selv har været ude at sige i avisen, som et rigtig, rigtig godt tegn på en minister, der sådan set er ved at bakke ud af det og nu prøver på at finde en anden pæn undskyldning for, hvordan hun kan lande og dermed sådan lige sige: O.k., det var måske ikke det smarteste forslag, jeg er kommet ud med.
Ministeren har specifikt udtalt: For mig er det ikke beløbets størrelse, der er afgørende.
Derfor mente ministeren, at det var nødvendigt med et totalforbud, og det er det, jeg vender mig imod, når jeg tillader mig at stille spørgsmålet: Hvad er det for en mistænkeliggørelse af samtlige landets læger, som ministeren har kastet sig ud i her?
Det er derfor, jeg tillader mig at stille spørgsmålet, om ministeren ikke i dag vil gøre rede for den stribe af konkrete sager om, at læger er taget på fersk gerning i at give patienterne en hel masse medicin med det for øje at påvirke værdien af en eller anden aktie, de havde købt, hvilket i øvrigt kun teoretisk kan lade sig gøre.
Ministeren må jo have en hel stribe af sager, som hun i dag kan smække på bordet, siden hun finder det nødvendigt at gå ud og mistænkeliggøre og miskreditere en masse mennesker på den her måde.
Astrid Krag (S), 2013-04-10:
Det er altså lidt morsom at skulle se, at den diskussion, fru Sophie Løhde vil have mig til at konkludere i, ikke er den diskussion, jeg har rejst.
Og det er jo meget flot at konkludere i en diskussion, der ikke er den, jeg har rejst.
Det er rigtigt, at det ikke er mig, der har sagt det med 300.000-kronersgrænsen, hvilket fru Sophie Løhde nu siger.
Det er arbejdsgruppen, der har snakket om et forbud over 300.000 – som fru Sophie Løhde så bedre kan lide i sin mave at kalde en grænse – for det er jo det, det er.
Mit indspark har været, om beløbet skulle være et andet.
Til det har Danske Patienter og Forbrugerrådet, som ganske rigtigt har været en del af arbejdsgruppen, sagt, at det synes de egentlig også, ligesom andre fra arbejdsgruppen har givet udtryk for andre holdninger.
Alle disse parter vinder på det her, og alle disse parter har efterlyst det her, så hvis Sophie Løhde overhovedet ikke vil anerkende, at den her øvelse, vi er ude i, har været efterlyst, så ved jeg snart ikke, hvad jeg skal stille op.
Sophie Løhde (V), 2013-04-10:
Ministeren har jo ikke været ude at foreslå en grænse på 300.000.
Ministeren har været ude at foreslå et totalforbud, altså, at en læge ikke må eje en aktie i en medicinalvirksomhed.
Jeg har da taget hele artikelsamlingen fra Politiken med, hvor ministeren er ude at foreslå det.
Det, som arbejdsgruppen har foreslået, er en grænse på de 300.000, og ministeren har så suppleret det med at sige: Nej, det er ikke godt nok, for jeg har overhovedet ingen tillid, beløbets størrelse er underordnet for mig, det er nødvendigt med et totalforbud.
Mig bekendt har Danske Patienter altså været en del af den her arbejdsgruppe, og arbejdsgruppen har ikke anbefalet et totalforbud.
Men jeg lytter mig til, at ministeren i dag, også i erkendelsen af, at det simpelt hen ikke er muligt for en læge at påvirke aktiekursen i f.eks. et stort børsnoteret selskab som Novo Nordisk, så giver udtryk for, at ministeren godt ved, at man forsøger at komme med en løsning på et problem, som, havde jeg nær sagt, gudskelov ikke eksisterer.
Det er, fordi vi i det her samfund har en masse dygtige læger og sundhedspersoner, som – undskyld mig – godt kan finde ud af at skelne mellem tingene og hver dag gøre en god indsats.
Så derfor at være med til på den her måde som minister at mistænkeliggøre en masse mennesker på et grundlag, som er ikkeeksisterende, synes jeg er lidt trist for debatten.
Astrid Krag (S), 2013-04-10:
Det er nu engang sådan lidt besynderligt onsdag efter onsdag at skulle komme i salen og så blive præsenteret for en udlægning af, hvad man selv har sagt, og hvad man selv skulle mene, som man ikke kan genkende.
Jeg har sådan set
Det har jeg sagt i dag, det har jeg sagt tidligere, og hvis fru Sophie Løhde har hørt andet, så overrasker det mig meget.
Arbejdsgruppen anbefaler et forbud, vil jeg sige til fru Sophie Løhde, men grænsen hedder 300.000 kr., og over 300.000 kr. skal det ifølge arbejdsgruppen ikke være tilladt at eje aktier.
Hvis det ikke er et forbud, må fru Sophie Løhde lave en eller anden akademisk begrebsafklaring for mig.
Den diskussion, jeg har rejst, er, om de 300.000 så er det, der skal være beløbsgrænsen, og når det, der har været efterlyst fra mange sider, har været fuldstændig rene linjer, så kunne beløbet 0 kr. være en mulighed.
Det bakker Danske Patienter op, det bakker Forbrugerrådet op.
Det viser mig, at det ikke er en eller anden fantastidé.
Det er et indspark i debatten, og jeg tror faktisk, at det indspark har været med til at gøre, at når vi ender med at konkludere her, har vi fået mange gode forslag i spil, som kan sikre, at vi får et system, der sikrer habilitet som det vigtigste af alt, sikrer åbenhed, sikrer klare linjer, sikrer tryghed og tillid.
Sophie Løhde (V), 2013-04-10:
Jeg vil egentlig godt kvittere for ministerens besvarelse, hvor jeg hører ministeren sige, at ingen læge med sin receptblok kan påvirke værdien af et stort børsnoteret selskab.
Det glæder mig utrolig meget at høre, at ministeren nu også er kommet frem til den konklusion.
Men det gør mig jo så samtidig temmelig bekymret, at ministeren mener, det er nødvendigt med et forbud mod, at læger kan eje en aktie i en medicinalvirksomhed, for hvorfor i alverden går man ud og foreslår det, når der ikke eksisterer et problem – det er jo det, ministeren siger?
Hvad er det så for et problem, man forsøger at adressere med det her tåbelige forbud, som ministeren har fundet på?
Altså, jeg synes jo, at når man går ud på den her måde og er med til, og det er det, ministeren er, at miskreditere en lang række læger, fordi man jo dermed antyder, at der er nogle, der udskriver medicin ikke af hensyn til patientens ve og vel, men af hensyn til deres egen aktiebeholdning, så er der en problemstilling, i forhold til hvad det er for en tilgang, ministeren har til landets læger i det her samfund.
Det er også derfor, jeg er nødt til at spørge: Hvad er det for en stribe af konkrete sager, som ministeren nu i dag kan lægge frem ved at sige: Det er på baggrund af de og de sager, at jeg er nødt til som ansvarlig minister at foreslå det her forbud?
Altså, når ministeren indrømmer, at der ikke eksisterer noget problem, i forhold til at ingen læge kan påvirke aktiekursen for Novo Nordisk, for det er ganske enkelt usandsynligt, så må der jo være nogle andre konkrete sager, som ministeren kan lægge frem.
Eller er det her bare symbolpolitik, fordi ministeren en dag havde trang til at mene et eller andet, så man skulle slå lidt i luften, og det skulle så være noget, der var lidt slagkraft i, og så kan man altid sådan trække det tilbage, når det er, at kritikken melder sig?
Astrid Krag (S), 2013-04-10:
Det er menneskeligt at fejle, og jeg bliver nødt til at sige, at jeg simpelt hen ikke kan se et ur, der går.
Nu kom det, tak.
For dem, der måtte følge med derhjemme, kan jeg vel godt afsløre, at vi bliver i samme boldgade.
Som jeg har sagt allerede, er jeg fuldstændig med på, at en læge næppe kan påvirke aktiekursen for Novo Nordisk ved at udskrive medicin fra selskabet.
Det har jeg sagt her i dag, og det har jeg sådan set også hele tiden sagt i den offentlige debat.
I hvor høj grad en enkelt læge kan påvirke aktiekursen i en lægemiddelvirksomhed ved at ordinere deres produkter, vil jo selvfølgelig afhænge af virksomhedens størrelse: Jo mindre virksomheden er, jo større er risikoen for, at der er mulighed for en direkte påvirkning.
Men det er jo altså heller ikke muligheden for at påvirke aktiekurserne i Novo Nordisk, der er afgørende for min holdning til lægers adgang til at eje aktier, og det er heller ikke afgørende for min holdning til, at det er en vigtig og relevant diskussion at tage, når der nu fra alle sider bliver efterlyst rene linjer og klare og moderne habilitetsregler.
Mit udgangspunkt er, at patienter generelt skal kunne have tillid til lægers habilitet.
Habiliteten skal ikke vurderes i forhold til den enkelte patient fra sag til sag som hos f.eks. advokater, hvor der vurderes i forhold til den enkelte klient fra sag til sag.
Lægers uvildighed skal være i orden hele tiden, også inden en mulig patientkontakt.
Det gælder, hvad enten en patient behandles akut eller efter aftale.
Derfor er jeg bare meget optaget af, at vi, når vi kommer over på den anden side af det her, altså når arbejdsgruppen har fremlagt deres endelige rapport, når jeg har hørt Sundhedsstyrelsen, og når regeringen har resolveret i sagen, får et system, der er driftssikkert, og som sikrer og garanterer lægers habilitet og dermed også tryghed og tillid hos patienterne.
På den måde kan vi komme væk fra mistænkeliggørelsen og sikre, at patienterne altid kan være trygge ved og have tillid til habiliteten hos de læger, der behandler dem, om det så er akut eller planlagt.
Sophie Løhde (V), 2013-04-10:
Hvordan mener ministeren, at en læge kan påvirke aktiekursen for Novo Nordisk ved at udskrive medicin fra det børsnoterede selskab, nu, hvor ministeren mener, at læger tilgodeser selskaber, de selv har aktier i, på bekostning af patientsikkerheden?