runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Stig Møller (KF), 2009-01-14:
Nu skal jeg ikke være israelsk udenrigsminister, men det er jo en vurdering og en overvejelse, som jeg synes er overordentlig relevant.
Til det første spørgsmål: Nej, så gavner det her ikke os, og det gavner ikke de værdier, vi står for, fordi man i store dele af de arabiske befolkninger vil føle - det kan vi jo mærke - at det er et overfald på arabiske mennesker.
Og det gavner så ekstremisme.
Det er den ene side af det.
Derfor er det meget, meget vigtigt at få støttet og få skabt et resultat på Vestbredden, så præcis de kræfter, som ønsker fred, bliver styrket og ser resultater af det.
Det har jeg appelleret til længe, og derfor giver vi jo også støtte til Vestbredden og til den palæstinensiske autoritet.
Til det andet der, om hvem det gavner på kort sigt: Der er jo ikke nogen regering, som kunne leve med det, Israel var udsat for.
Så ville den danske udenrigsminister ved navn hr. Mogens Lykketoft jo i sin tid også have reageret.
Så den israelske regering måtte reagere.
Hamas vidste, der ville blive reageret, Hamas gik efter reaktionen.
Hamas blev advaret af andre arabiske lande mod at gøre det, men Hamas ønskede det, fordi Hamas efter min opfattelse ville ødelægge det spor mod fred mellem Israel og Syrien, som var på vej, og det spor mod fred, som var på vej mellem Palæstina og Israel.
Det ønskede de ikke.
Derfor gjorde de det her, vel vidende at det under en valgkamp ville blive endnu værre, end det måske ellers ville være blevet.
Så det var et meget, meget kynisk spil, der blev spillet fra Hamas' side.
Frank Aaen (EL), 2009-01-14:
Sagen er jo, at våbenhvilen virkede.
Der var fred, der var ingen angreb hverken fra den ene side eller fra den anden side.
Man ophævede ikke blokaden.
Det var ikke bare en tunnel, man angreb, det var også Hamasledere, man angreb gennem et luftangreb.
Det var Israel, der brød våbenhvilen, både ved ikke at overholde sine forudsætninger og ved at lave militære angreb.
Og så er det indlysende, at en våbenhvile ophører.
Man har udvidet sine bosættelser; man har delt Vestbredden op i småbidder via en mur; man har blokeret og har fængslet parlamentsmedlemmer.
Man har ikke gjort noget som helst, og derfor vil jeg spørge ministeren: Skal det ikke have konsekvens?
Skal der nøjes med ord?
Skal det ikke have konsekvens, når en part på den måde overtræder alle aftaler?
Jamen det var jo Israel, der i handling ikke ønskede en våbenhvile, for de levede ikke op til deres ansvar og deres del af aftalen, og de angreb under våbenhvilen.
Det er sådan, det hænger sammen.
I den situation, hvor Israel ikke lever op til våbenhvilen og dermed i realiteten selv bryder den og får den bragt til ophør, starter de en bestialsk krig, hvis lige vi ikke har set i lang tid - i årevis, i mange år, måske nogen sinde - som foregår lige nu.
Så ser vi, at USA stadig væk støtter Israel, så ser vi, at der stadig væk er våbeneksport fra EU til Israel, så ser vi, at vi stadig væk har en handelsaftale med Israel, der begunstiger dem økonomisk i en enorm grad.
EU er Israels største handelspartner, og dem har vi har givet begunstigelser til, og der forhandles oven i købet om en udvidelse af samarbejdet mellem EU og Israel, mens det her sker.
Det er da kun at opmuntre Israel til at fortsætte i stedet for at lægge pres på dem for at få dem til at holde op.
Per Stig Møller (KF), 2009-01-14:
Der er det gode ved spørgetiden, at man kan få lov til at få det samme spørgsmål mange gange, så kan man også få lov til at give det samme svar mange gange.
Med hensyn til konsekvenserne har jeg jo svaret: Ingen i denne situation.
Jeg vil ikke være med til at straffe Israel, samtidig med at jeg sender penge af sted til bl.a. Gaza.
Jeg synes, det på den ene side er godt, at vi sender penge af sted til Gaza, det er til nødhjælp osv. - vi har jo også sendt penge til Gaza uden for krigssituationen for at være med til at udvikle landet trods blokaden - men på den anden side så at skulle straffe Israel er altså helt forkert.
Når vi nu står og laver historie - det er jo det, hr. Frank Aaen er i gang med, og jeg har forklaret det med skyderiet omkring det hul, hvor israelske soldater skulle bortføres til og fra - vil jeg også gerne lige nævne et møde, jeg havde med det egyptiske udenrigsministerium og den egyptiske sikkerhedschef og med Den Arabiske Liga nogle dage i forvejen, altså et møde, der skulle finde sted den 9. november, hvor de forskellige fraktioner skulle enes, således at Israel havde nogen at forhandle med, men spørgsmålet er jo: Hvor meget har de at forhandle med, og hvem har de at forhandle med nu, når man svækker Abbas hele tiden?
Frank Aaen (EL), 2009-01-14:
Der er altså ikke sket nogen forbedring, hvad angår Israels overholdelse af menneskerettighederne.
Tværtimod.
Det er blevet meget værre.
Og så vender vi igen tilbage til, hvem der har skylden for det, der sker.
Vi kan altså faktisk se, at der var indgået en våbenhvile, som alle er enige om virkede.
Der var hverken blevet skudt den ene vej eller den anden vej.
Først da Israel begynder at skyde i to tilfælde i november, og da man kunne se, at Israel ikke havde nogen som helst intention om at leve op til sin del af aftalen, nemlig at hæve blokaden, som omdannede og stadig væk gør Gazastriben til verdens største fængsel, bryder tingene sammen, og det bliver man jo nødt til at forholde sig til.
Kritisk dialog, siger ministeren.
Er det ikke rigtigt, at der har været kritisk dialog i 60 år, samtidig med at vi fortsætter med at begunstige Israel med gode handelsaftaler, og samtidig med at vi stadig væk fra EU-landenes side eksporterer våben til Israel?
Skal det ikke have en anden konsekvens end bare den at fortsætte, som om ingenting er sket?
Frank Aaen (EL), 2009-01-14:
Mener udenrigsministeren, at Israel lever op til de krav om bl.a. respekt for menneskerettighederne, som er indeholdt i EU's handelsaftale med Israel, og vil regeringen i modsat fald arbejde for, at aftalen opsiges?
Per Stig Møller (KF), 2009-01-14:
Der er jo ikke nogen tvivl om, hvor jeg står i den her sag.
Vi skal have den tostatsløsning.
Vi skal have den fred.
Hamas har ikke ønsket tostatsløsningen, Hamas har spillet kynisk på at undgå den og bliver bl.a. drevet frem af Iran.
Og der er altså, vil jeg godt nævne, beretninger fra Herald Tribune - det fik jeg ikke nævnt før, men giv mig nu lejligheden til det, for det forklarer, hvorfor der ikke skal være de konsekvenser, hr. Frank Aaen gerne vil have.
Det er Herald Tribune fra den 12. januar i år, der nævner, hvordan snipers får besked på at skyde lige ved moskeerne - altså next to mosques, lige ved siden af moskeerne - således at man kan få ramt en moské.
Det er beretninger om, hvordan man gemmer våben i moskeer, i skolegårde, i civile huse hvordan lederne af Gaza, ifølge disse oplysninger, holder til i en bunker under det største hospital i byen - hvordan Hamasmilitante selvfølgelig smider deres uniformer og slås i civilt tøj, så de kan tælle som civile, hvis de bliver ramt osv.
Hvilken konsekvens kan man drage der?
Ja, over for forbrydelserne fra Hamas' side kan der ikke drages nogen konsekvenser, for de skal fanges, de skal standses.
Men det ville være absurd i lyset af disse forbrydelser fra Hamas' side at sige, at nu skal Israel straffes.
Det er altså for smed at rette bager.
Frank Aaen (EL), 2009-01-14:
Nu er der jo heller ikke nogen aftale med Hamas, tværtom er der boykot af Hamas, så man kan vel næsten ikke gøre mere.
Jeg vil gerne spørge ministeren: Er der sket en forbedring af Israels overholdelse af menneskerettighederne?
Er det det, vi ser i Palæstina lige i øjeblikket?
Hvis ikke det er tilfældet, hvad så?
Per Stig Møller (KF), 2009-01-14:
Der er jo ikke nogen her i Folketinget, der er i tvivl om, at den danske regering har arbejdet meget ihærdigt for, at der skulle komme en tostatsløsning, som kunne skabe fred i området, give palæstinenserne den stat, de skal have, og give Israel den tryghed, de skal have.
Jeg tror, at vi har arbejdet meget kraftigt for det.
Det, vi konstaterer, er, at Hamas ikke ønsker den situation, for Hamas ønsker i virkeligheden slet ikke Israels eksistens.
Det vil sige, at Hamas og Iran har den samme politik, og det er jo tilsyneladende også fra Iran, at våbnene kommer.
Derfor har Danmark og Holland stillet forslag om, at vi kan være med til at monitorere grænsen mellem Egypten og Gaza, således at Israel kan være tryg ved, at der ikke kommer våben ind, og at tunnelerne bliver elimineret.
Israel ønsker at eliminere tunnelerne og ønsker at eliminere raketmulighederne, så trækker de sig ud.
Hvis ikke man vil eliminere tunnelerne, og hvis ikke man vil eliminere raketmulighederne, er det, fordi man fortsat vil have krig.
Hvad er det, Hamas foreslår nu?
En kort våbenhvile - ikke den, som FN foreslår, men en kort våbenhvile - og blokaden ophævet.
Jamen de vil bare have alt og så fortsætte som før, men de må gå ind på den samme politik, som den palæstinensiske autoritet, PLO, har, og det er altså at få en tostatsløsning.
Hamas’ politik er direkte destruktiv, og derfor ville det have været mærkeligt at lave konsekvenser for Israel, samtidig med at vi betalte en masse penge til Gaza.
Det ville jo være en mærkelig uholdbar politik: at give penge til Gaza og straf til Israel.
Jeg mener faktisk, det er en vedtaget position i EU; ellers må jeg læse lidt bedre på lektien.
Jeg mener faktisk, det er en fælles holdning, vi har i EU, at man ikke må diskriminere svarende til antidiskriminationsparagraffen i den danske lovgivning.
Men det, hr. Mogens Jensen måske tænker på, er ligebehandlingsdirektivet, som er under udarbejdelse.
Danmark går ind for det principielt, men vi har arbejdet med f.eks. alderskriteriet.
Ligebehandling betyder pludselig, at der ikke må gives specielle rabatter til pensionister, for så bliver de ikke ligebehandlet med andre.
Altså, vi skal ikke pludselig have en negativ udvikling i kraft af et ligebehandlingsdirektiv, så vi ikke kan lave en særlig handling for nogle grupper i samfundet.
Det er en af de ting, vi er betænkelige ved; det er ikke det med de homoseksuelle.
Så principielt er vi jo for ligebehandling, men vi vil ikke være i den situation, at vi ikke kan foretage målrettede handlinger for f.eks. vores pensionister, fordi de skal ligebehandles med alle andre og derved mister nogle fordele.
Det er jo en anden historie, men det var for at forklare, hvorfor vi er tøvende over for direktivet.
Mogens Jensen (S), 2009-01-14:
Jeg er glad for, at udenrigsministeren viser den her imødekommenhed, og jeg tror jo også, at vi i det danske Folketing grundlæggende er fuldstændig enige om de her ting.
Men jeg vil godt spørge til lige præcis det forhold, at ministeren nævner, at alle 27 EU-lande var enige om FN-resolutionen.
Nu står man jo faktisk over for at skulle behandle et EU-direktiv om antidiskrimination - Kommissionen har her for kort tid siden fremlagt et direktivforslag hvor der jo er diskussioner om, hvorvidt det skal være et såkaldt bredt direktiv, som også indbefatter, at man ikke må diskriminere på grund af seksuel orientering.
Jeg vil godt høre, om udenrigsministeren ikke også synes, at det ligger helt i forlængelse af de 27 landes tilslutning til FN-resolutionen, at man selvfølgelig laver et antidiskriminationsdirektiv i EU, der indbefatter hele pakken, om man så må sige, altså også inkluderer, at man ikke må diskriminere på baggrund af seksuel orientering.
Per Stig Møller (KF), 2009-01-14:
Det er jo nok svært for Danmark at sætte sig til at lave en registrering af, hvad der foregår i andre lande.
Jeg synes jo, at Agenturet for Grundlæggende Rettigheder burde levere den, og det kan man også opfordre dem til, for jeg synes da, at spørgsmålet er relevant, at synspunktet er relevant.
For kun ved at få det frem i lyset kan man få befolkninger til at skamme sig over deres optræden - altså de befolkningsgrupper, som foretager den umenneskelige handling at forhindre homoseksuelle i at have et normalt liv, sådan som de har krav på som alle andre.
Men her gælder der igen det her med de gamle fordomme, som skal udryddes.
Og derfor synes jeg, at hr. Mogens Jensens forslag om at få det mere frem i lyset er et udmærket forslag.
Jeg skal stadig væk vende tilbage til nogle praktiske ting, vi gør, ved det næste spørgsmål.
Det glæder jeg mig til at fortælle om.
Mogens Jensen (S), 2009-01-14:
Nu nævner udenrigsministeren et par lande som eksempel, og blandt de eksempler, vi har set i nogle af landene, er f.eks. i Polen for et par år tilbage, hvor man forsøgte at indføre en lovgivning, hvorefter det skulle være umuligt for homoseksuelle lærere at blive ansat til at undervise i skolerne.
De indberetninger, vi får i Europarådet, handler meget om overgreb i forbindelse med demonstrationer og myndighedernes nedlæggelse af forbud mod, at homoseksuelle kan afholde forskellige manifestationer og demonstrationer, og det er selvfølgelig et angreb på forsamlingsfriheden og ytringsfriheden i de pågældende lande.
Her er der altså tale om sådan helt grundlæggende frihedsrettigheder, som Danmark jo skal gå forrest for at støtte.
Så jeg er glad for, at ministeren tilkendegiver, at regeringen vil følge sagen op.
Men et af problemerne her er også manglende registrering af de her overgreb.
Jeg vil gerne takke udenrigsministeren for svaret.
Det var sådan lidt mærkeligt at se, at statsministeren var til stede i salen, for grunden til, at udenrigsministeren er blevet ulejliget herned i salen både til det her og det næste spørgsmål, er jo, at det er spørgsmål, som statsministeren ikke vil besvare.
Der er jeg selvfølgelig glad for, at udenrigsministeren vil gøre det, og jeg er specielt glad for og spændt på, hvad udenrigsministeren vil svare, når han nu om lidt på statsministerens vegne skal svare på tilsvarende spørgsmål.
Men jeg er glad for besvarelsen.
Grunden til, at jeg rejser det, er jo, at jeg er en del af Danmarks delegation i Europarådet, og der får vi altså en lang række indberetninger om overgreb på homoseksuelle både i EU-medlemsstater og i ikke-EU-medlemsstater.
Derfor synes jeg, det er rimeligt, at vi får et svar fra regeringen på, hvordan regeringen har tænkt sig at håndtere det her spørgsmål.
Jeg vil også godt tage det frem, som ministeren nævnte, nemlig rapporten fra EU's Agentur for Grundlæggende Rettigheder, som kom den 30. juni sidste år, og citere fra en af konklusionerne, som jo er, at det i 9 ud af 27 EU-lande altså stadig væk er sådan, at man kan diskriminere på grund af seksuel orientering, hvilket jo er imod EU's charter om grundlæggende rettigheder.
Jeg vil godt bede udenrigsministeren om at tilkendegive, hvad den danske regering har tænkt sig at gøre for at presse på over for specielt de her 9 af EU's medlemsstater, som altså faktisk har skrevet under på, at de vil sikre ikkediskrimination på baggrund af bl.a. seksuel orientering.
Per Stig Møller (KF), 2009-01-14:
Det er et menneskeligt vigtigt spørgsmål, og derfor deltager Danmark aktivt i det internationale arbejde med at sikre landenes respekt for homoseksuelle og deres rettigheder.
Senest har Danmark som led i dette arbejde sammen med de øvrige EU-lande været medunderskriver på en erklæring om seksuel orientering og kønsidentitet.
Erklæringen, der er underskrevet af 66 lande, blev læst op i FN's Generalforsamling den 18. december.
Erklæringen indeholder også en fordømmelse af menneskerettighedskrænkelser på baggrund af seksuel orientering.
Der er altså enighed blandt EU-landene om, at menneskerettighederne, herunder ikkediskrimination, gælder for alle, naturligvis også homoseksuelle.
At kun godt en tredjedel af FN's 192 medlemsstater altså kunne støtte erklæringen, som vi var med i, viser jo desværre, at der fortsat er lang vej for at få alle lande til at respektere homoseksuelle og deres rettigheder, og derfor er det fuldt berettiget, at vi skal arbejde for det, sådan som spørgeren forudsætter. Erkendelse af problemerne og problemernes omfang er ofte første skridt i retning af en forbedring.
Regeringen støtter derfor initiativer, der bidrager til at sætte fokus på den manglende efterlevelse af homoseksuelles rettigheder.
Jeg kan bl.a. nævne den grundige rapport, som EU's Agentur for Grundlæggende Rettigheder har udarbejdet i juni måned sidste år, om den juridiske beskyttelse af bl.a. homoseksuelle i EU's 27 medlemslande.
Så der er altså fokus på det i EU.
Agenturet har tilkendegivet, at rapporten vil blive fulgt op af en rapport med en sociologisk analyse af forholdene for bl.a. homoseksuelle.
I forhold til initiativer, der særligt tager sigte på at påvirke andre europæiske lande, kan jeg oplyse, at Europarådets Ministerkomité sidste år besluttede, at der inden den 30. juni i år - altså i 2009 - skal udarbejdes en anbefaling til medlemsstaterne vedrørende foranstaltninger til fremme af tolerance og bekæmpelse af diskrimination af bl.a. homoseksuelle.
Mogens Jensen (S), 2009-01-14:
Vil udenrigsministeren redegøre for, hvad regeringen gør for at påvirke de øvrige europæiske lande til at respektere homoseksuelles rettigheder og forhindre overgreb på homoseksuelle i landene?
Per Stig Møller (KF), 2009-01-14:
Jamen det er jo fuldstændig rigtigt, som spørgeren siger, at det ikke er tilfredsstillende.
Det er selvfølgelig ikke tilfredsstillende, når man kan opleve det, man kan opleve visse steder i europæiske medlemslande, altså Europarådets medlemslande.
I Rusland er det godt nok i hovedstaden, men der er problemer flere steder i provinsen.
I Polen er det godt nok - om jeg så må sige - i hovedstaden, men der er problemer rundtomkring i provinsen.
Vi har jo nogle kulturforskelle, som endnu ikke er udjævnet.
Der ligger altså en gammel katolsk opfattelse nogle steder, der kan være gamle fordomme andre steder, og det tager tid at udrydde dem.
Derfor var det så vigtigt, synes jeg, at alle 27 lande var med i den erklæring, som blev læst op i FN, det vil sige, at alle regeringer nu er enige.
Det næste skridt er så at få efterlevet dem.
Det skal jeg komme ind på i mit næste svar, som jeg er glad for at hr. Mogens Jensen glæder sig til.
Der vil jeg komme lidt ind på nogle lidt praktiske ting, som vi gør i nogle af de 9 lande.
Vi vil selvfølgelig også som regering holde øje med det i Europarådets Ministerkomité.
Vi vil selvfølgelig - og det er det, EU kan - holde øje med det i EU's Agentur for Grundlæggende Rettigheder, når det kommer med dets kritik af landene, også de enkelte lande.
Frank Aaen (EL), 2009-01-14:
Nu var spørgsmålet jo, om det skulle have konsekvenser for Israel, at man bomber løs, som man gør.
Vi ser jo hver aften billederne i tv, som gør os alle sammen kede af det, og som er frygtelige, og der er jo ingen tvivl om, hvem der bærer de største lidelser i den konflikt, der er i gang. Når udenrigsministeren siger, at det er Hamas, der har skylden og brød våbenhvilen, så er det jo ikke rigtigt.
Det, der var tilfældet, var, at Israel skulle have ophævet blokaden af Gazastriben, den blokade, som gør, at Gaza er udnævnt til at være verdens største fængsel.
Det var Israel, der indledte de første angreb ind i Gazastriben under våbenhvilen, og derfor er det helt at stille tingene på hovedet at sige, at det er Hamas' skyld.
Og derfor kan vi jo ikke nøjes med ord, vi kan jo ikke nøjes med bare at sige, at nu må Israel lade være med at bombe så meget, Israel må bombe lidt mindre.
De har jo alligevel bombet i årevis.
De er jo fortsat i 60 år på trods af protester fra verdenssamfundet, og kan jeg derfor ikke få svar på det spørgsmål, der er stillet, nemlig: Hvilke konsekvenser skal det have for Israel, at man har siddet alle henstillinger om at få gang i fred og en tostatsløsning overhørig i 60 år?
Skal det ikke have konsekvens?
Mogens Jensen (S), 2009-01-14:
Det er klart, at jeg er optaget af det her spørgsmål og prøver at få regeringen til at handle.
Vi kan gøre noget hver især.
Nu sidder jeg i Europarådet sammen med gode kolleger og forsøger at presse på der over for landene ved at stille spørgsmål til regeringerne og udvise opmærksomhed og kritisere, når man overtræder de her, som jeg opfatter som fundamentale menneskerettigheder.
Jeg synes ikke helt, at udenrigsministeren svarer på, om man kunne forestille sig, at der gøres en stærkere indsats, altså noget a la det, man nu har gjort i Letland og Litauen, hvor man beder ambassadørrepræsentationerne i de her lande om at gå lidt stærkere ind i sagen.
Kunne man forestille sig det?
Så vil jeg jo afslutningsvis sige, at jeg fortsat finder det dybt mærkeligt, at jeg ikke kan få statsministerens svar på, om den her grundlæggende overtrædelse af menneskerettigheder er en problemstilling, han vil rejse over for de statsledere, han måtte møde på sin vej.
Jeg kan godt forstå, at udenrigsministeren ikke kan svare på det, men jeg er dybt forundret over, at jeg ikke kan få statsministerens svar på det.
Per Stig Møller (KF), 2009-01-14:
Det er jeg jo enig i.
Jeg kan også til almindelig orientering - hr. Mogens Jensen ved det sikkert, men der er jo forhåbentlig også nogle, der hører på det, vi siger - sige, at EU's Agentur for Grundlæggende Rettigheder jo allerede har påpeget, at netop tre af de fire lande, som hr. Mogens Jensen nævner i sit spørgsmål, nemlig Polen, Letland og Litauen, ikke fuldt ud lever op til alle EU-reglerne på området.
Det er jo så det, vi skal holde øje med og foreholde dem, så det bliver bedre.
Der er ikke tvivl om, at regeringerne efterhånden alle steder har den rigtige indstilling, for ellers var de heller ikke med i den erklæring, der blev læst op i FN, men vi skal selvfølgelig have den indstilling til at bide sig fast, således at det bliver sværere og sværere at handle imod den, som eksemplet var med skolelærerne.
Det blev så aldrig realiseret, men at tanken kunne være der, var jo ikke særlig godt.
Mogens Jensen (S), 2009-01-14:
Jeg har et klart billede af, at i forhold til Letland og Litauen har vores ambassadører gjort et rigtig godt stykke arbejde, og man kan også sige, at det jo er nogle af de nærmeste naboer.
Det, jeg spørger udenrigsministeren om, er, om man kunne forestille sig en lige så synlig reaktion i nogle af de andre lande, hvor det her er et problem, som ambassadørerne har udvist i henholdsvis Letland og Litauen.
Nu fortalte ministeren, at man oven i købet økonomisk har støttet en konference - jeg tror, det var i Litauen.
Kunne man forestille sig, at man altså også intensiverede den type initiativer i nogle af de andre lande?
Jeg vil jo gerne sige, at i Polen har det jo ikke kun handlet om, at nogle mennesker ude i landdistrikterne har svært ved at forstå det her med homoseksualitet, på regeringsplan og på allerhøjeste niveau er der ministre, som udtaler sig meget negativt om homoseksuelle og faktisk har ønsket at overtræde menneskerettighederne på en række punkter.
Så det er altså noget, der skal tales om på højeste niveau, også på ministerniveau, når man får mulighed for det.
Per Stig Møller (KF), 2009-01-14:
Det er jo et svært spørgsmål.
Når det drejer sig om, hvad vi vil gøre i forhold til andre lande, så er det en udmærket idé at spørge udenrigsministeren, og jeg kommer også gerne og svarer.
Om man skal tage det op konkret, afhænger jo af, hvordan situationen har udviklet sig.
Når jeg nævnte de eksempler med Letland og Litauen, er det jo, fordi vi er tilfredse med det, ambassadørerne gør der.
Jeg synes, det er en meget tydelig manifestation, ambassadørerne har leveret der.
Vedrørende om der er behov for en tydeligere manifestation, vil jeg sige, at det bliver svært i forbindelse med Rusland, men der har EU så taget det op, og der tror jeg, at EU står stærkere, end Danmark gør, i dialogen med Rusland, hvis man skal påvirke det.
Derfor tog EU det også op, og vi er jo med til at lave dagsordenen og forme holdningen i EU.
Vedrørende Polen vil jeg sige, at der trods alt har været det gennembrud, at der har været parade i Warszawa, så det er ude i nogle af de fjerne landdistrikter, problemerne er.