runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Christine Antorini (S), 2010-04-22:
Jeg tillod mig såmænd bare helt stille og roligt at forholde mig til ordførertalen fra Dansk Folkeparti, og ordføreren sagde, at grunden til, at Dansk Folkeparti ikke kunne støtte Socialdemokraternes forslag, var, at man var rigtig meget optaget af, at der kunne være små skoler ude i yderdistrikterne.
Derfor tillod jeg mig bare at sige, at Socialdemokraterne er optaget af, at der er gode skoletilbud, ikke mindst gode folkeskoletilbud, og nogle af dem er også nødt til at være små, hvis vi skal uddannelsesdække yderområderne.
Så tillod jeg mig bare i forlængelse af det, ordføreren selv havde sagt, at spørge: Hvorfor gør Dansk Folkeparti så ikke noget for at støtte de små folkeskoler?
Colette L. Brix (DF), 2010-04-22:
Jamen vi gør da noget for at støtte alle.
Vi støtter da det, som vi synes er rigtigt.
Når der kommer et beslutningsforslag, og når der kommer et forslag fra regeringen, så ser vi på det.
Så går vi ind og ser professionelt på, hvad det drejer sig om, og så støtter vi det, hvis vi synes, det er rigtigt.
Nu drejer det her sig om friskoler og de små private skoler, og der er det, at vi siger: Vi er ikke interesseret i at sætte elevtallet op.
Hvorfor skulle vi det?
Det fungerer ganske glimrende, som det er.
Og netop som det er nævnt i dag af Venstres ordfører, vil det tyske mindretal få så mange problemer. Hvorfor skal vi gå ud og give alle mulige forskellige mennesker en masse problemer, når Socialdemokratiet kommer med et forslag om at ændre et forslag, som de selv har været med til at vedtage?
Nej, det skal ikke ændres.
Sådan er det, og det er der flertal for her i Folketingssalen i dag.
Gudsketakoglov.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2010-04-22:
Hvad angår det her forslag, synes vi i SF ikke, at der er nogen grund til igen at pille ved tilsynet på de frie skoler.
For det er nemlig kun et år siden, vi sidst strammede tilsynsreglerne.
Det skete i et tæt samarbejde med de frie skoler selv, og det var et stort set samlet Folketing, som bakkede op om forslaget dengang – et forslag, som i øvrigt træder i kraft den 1. august i år.
Hvad angår en skærpelse af kravet til elevtallet i forhold til oprettelse af nye friskoler, kan vi såmænd på sin vis godt forstå intentionerne i Socialdemokraternes forslag.
Vi ser ud over et folkeskolelandskab med ca. 1.700 folkeskoler, der inden for det næste år reduceres med 300 skoler.
Stort set alle kommuner er i gang med skolestrukturdebatter, og vi ved, at enorme sparekrav, nulvækst og generelt dårlig økonomi i kommunerne betyder mange skolelukninger i indeværende år.
Set fra det perspektiv er det vel forståeligt nok, at S gerne vil forhindre en omstødelse af kommunalpolitikernes prioriteringer gennem forældregrupper, der ønsker at bevare den lokale skole.
Men jeg må bare sige, at vi af mange forskellige grunde i SF gerne vil værne om forældrenes ret til at oprette frie grundskoler.
Vi skal have frie grundskoler som et værn mod en potentielt totalitær statsskole.
Endelig skal det nævnes, at vi allerede flere gange har vedtaget lovgivning, der besværliggør oprettelsen af frie grundskoler, og det er o.k. For indeværende rækker den nuværende lovgivning, må vi sige.
Centraliseringen er en realitet, og forældre i små samfund kan have en god grund til at ønske en skole for deres børn, som ikke er for stor, og som ikke ligger alt for langt væk.
Man kan altså sige om det her forslag, at hvis man endelig vil begrænse muligheden for at oprette friskoler, skal man ikke fremsætte et forslag, der gør det muligt fortsat at oprette skoler i større byer, hvor der er størst elevgrundlag, fordi der i forvejen er alt for stor søgning til friskolerne.
Det gælder eksempelvis her i København, hvor mange forældre sender deres børn på friskole som et fravalg af folkeskolen.
I København er der en særlig problemstilling i forhold til at bibeholde ressourcestærke elever i folkeskolen; friskolefrekvensen nærmer sig de 30 pct. i København.
Det er et problem, man ikke kender på samme måde fra de andre storbyer i Danmark, og som man slet ikke kender fra landdistrikterne og Udkantsdanmark.
Det her S-forslag indebærer, at man kan oprette frie skoler i store byer, hvor der er et stort elevgrundlag, men ikke i provinsen, hvor vi langsomt er ved at lukke og slukke for både sygehuse, politistationer og skoler.
SF kan derfor ikke støtte forslaget.
Rasmus Jarlov (KF), 2010-04-22:
Det Konservative Folkeparti kan selvfølgelig heller ikke støtte forslaget.
Det er meget mærkværdigt, at Socialdemokraterne nu retter et frontalangreb mod de små friskoler i yderområderne, altså at man lige pludselig vil lukke en hel masse friskoler ved at hæve elevtallet så dramatisk, som der her er lagt op til.
Det er også underligt, fordi Socialdemokraterne netop har været med til at vedtage en ændring af friskolelovens regler om tilsyn med undervisningen.
Loven er ikke trådt i kraft endnu, men alligevel fremsætter Socialdemokraterne allerede nu et forslag om at ændre loven.
Det virker en lille smule inkonsistent, og vi skylder skolerne en vis konsistens i vores beslutninger her i Folketinget.
Jeg ville have forventet, at Socialdemokraterne ville have stået ved deres egen lovgivning, og jeg synes, det er utidigt, at man forsøger at lave loven om, før den er trådt i kraft.
Så vil jeg lige nævne en enkelt ting i forhold til Socialdemokraternes påstand om, at der er skåret ned på folkeskolen, som blev rettet til Dansk Folkepartis ordfører før.
Så ved jeg godt, at man ynder at turnere rundt med nogle andre tal, men det her er jo altså de officielle tal, Finansministeriets tal, som man ikke kan løbe fra.
Det nytter ikke noget at påstå, at der er blevet skåret ned, når det ikke har været tilfældet.
Marianne Jelved (RV), 2010-04-22:
Jeg har lyst til at indlede med at sige, at det er med friskolelovgivningen, som det er med udlændingelovgivningen, der lovgives uafbrudt.
Det betyder bare, at der er lovgivet rigtig mange gange på det her område, også siden 2001, hvor vi fik en borgerlig regering.
Jeg vil bare minde om, at grundloven jo giver mulighed for, at forældrene tager ansvaret for undervisningspligtens opfyldelse, og at den offentlige skole i øvrigt skal være fri, altså gratis, og der har børnene lov til at lade undervisningspligten blive opfyldt.
Det er, fordi skolen jo ikke er værdifri, og det er folkeskolen heller ikke.
Det fremgår af formålet for folkeskolen bl.a., at der er nogle bestemte hensigter og meninger med den skole, og det er politisk bestemt herinde fra Folketingets side.
Der har forældre ret til at vælge noget andet, en anden pædagogik, en anden vinkel, en anden prioritering af, hvad der er meningen med skolen, blot skal de opfylde det, der almindeligvis gælder for folkeskolen i fagene og også øve eleverne i at leve i et samfund med frihed og folkestyre.
Jeg kan ikke på Det Radikale Venstres vegne anbefale endnu en stramning af mulighederne for de frie skoler, og derfor må vi afvise Socialdemokratiets forslag.
Der er sagt rigtig mange udmærkede ting fra andre politikere, inden jeg kom på talerstolen, og jeg vil lade det stå med det her og tilslutte mig de øvrige ordføreres bemærkninger.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-04-22:
Vi støtter heller ikke Socialdemokraternes forslag i Enhedslisten, og inden jeg siger hvorfor, bliver jeg simpelt hen nødt til at kommentere Dansk Folkepartis ordførers meget voldsomme indlæg, der var et svar på fru Christine Antorinis spørgsmål.
Det er jo lidt mystisk at stå i en ordførertale og argumentere for, at man er imod forslaget, fordi man går ind for skoler i de små byer, mens man samtidig i al den tid, man har været støtteparti for regeringen, har accepteret tendensen til, at de små skoler lukker.
Jeg kan godt forstå, at Dansk Folkepartis ordfører blev så højtråbende, som ordføreren blev.
Vi mener ligesom Socialdemokraterne, at det er en helt central opgave at styrke folkeskolen, så det er attraktivt for alle forældre at have deres børn i skolen, og vi er meget enige i, at der ligger en væsentlig central opgave for det offentlige i at sikre, at kvaliteten er i orden på privatskolerne og på friskolerne.
Det er en af årsagerne til, at der meget ofte er voldsomme og stærke protester, et meget stort engagement fra forældrenes side og fra lokalsamfundets side, når kommunalbestyrelsen forsøger at lukke den lokale landsbyskole, et engagement, som nogle gange ender med, at forældrene går sammen og laver en lokal friskole.
Der kan selvfølgelig være skoler, som på grund af deres størrelse simpelt hen ikke kan opretholdes, hvis de samtidig skal kunne levere et ordentligt fagligt niveau.
Sådan er det.
Og i sådan nogle tilfælde er det naturligvis kommunens opgave at gribe ind.
Det er bare på nuværende tidspunkt meget sjældent, at det er fagligheden, den er gal med, når man lukker lokale skoler.
I langt de fleste tilfælde er det sparehensyn, der driver kommunerne til at lukke de her skoler.
Og selv om vi i Enhedslisten har meget stor forståelse for, at kommunerne er økonomisk pressede, så kan vi altså ikke lade det gå ud over gode skoleforhold i mindre lokalsamfund.
Vi ville ønske, at regeringen ikke pressede kommunerne økonomisk med det resultat, at de skærer ned hele tiden.
Vi ville ønske, at kommunerne ville prioritere at opretholde også mindre folkeskoler.
Men når nu det ikke er tilfældet på grund af den politik, der er blevet ført fra regeringens side,
så vil vi altså ikke forhindre engagerede landsbyforældre i at tage sagen i egen hånd og åbne friskoler.
Rasmus Jarlov (KF), 2010-04-22:
Jamen det er meget muligt, at der har været en større stigning under SR-regeringen.
Det tal kender jeg ikke.
Det, jeg ved, er, at det offentlige forbrug i pct. af BNP er rekordhøjt, og BNP er jo altså også vokset i den her periode.
Så det er simpelt hen bare ikke rigtigt, og det nytter ikke noget at stå og påstå, at der bliver skåret ned, når det ikke er tilfældet.
Det her er de officielle tal, det er jo OECD's tal.
Jeg ved ikke, hvem det er, Socialdemokraterne får deres tal fra, som åbenbart er bedre end både Finansministeriets og OECD's tal.
Og så skulle man anerkende fakta i stedet for at rejse rundt med de her usandheder om, at der bliver skåret ned.
Colette L. Brix (DF), 2010-04-22:
Tak for det.
Jeg vil bare rette en misforståelse.
Selvfølgelig vil Dansk Folkeparti da meget gerne nå de målsætninger, der er nævnt, på 95 og 50 pct., men hvis det nu var sådan, at det var en procent lavere på et af de to områder, så er det ikke sådan, at vores verden falder sammen.
Det var det, jeg mente med det.
Men selvfølgelig skal der gøres alt for at nå den målsætning, der er sat, det er ganske klart.
Men når jeg så alligevel har ordføreren her, kunne jeg godt tænke mig at spørge vedrørende det her råd, som man gerne vil have nedsat: Er der slet ikke nogen af de råd, der er nedsat i forvejen, der kan bruges på det her område?
Jeg tænker på, at der jo er et gymnasieråd, der skal rådgive ministeren; der er et råd for erhvervsrettede uddannelser, der rådgiver undervisningsministeren; og der er et nationalt dialogforum for uddannelse og erhvervsvejledning.
Der er simpelt hen så mange ting, sad jeg og fandt ud af.
Er der slet ikke nogen af dem, der kan rådgive og gøre det, som Socialdemokratiet gerne vil have dem til?
Jeg spørger bare.
Kirsten Brosbøl (S), 2010-04-22:
Spørge må man da gerne, men jeg synes egentlig, jeg har gjort rede for, hvad jeg synes forskellen er på de råd, som ordføreren nævner her, og så det overordnede, mere tværgående råd, som vi foreslår.
De råd gør det ganske givet vældig fint – det har jeg ikke et indgående kendskab til, men jeg stoler på ministeren, når hun siger, at hun er glad for de råd – men det er altså ikke råd, der har nogen tværgående briller på, og som kan sikre sammenhængen i uddannelsessystemet, både grundskole, ungdomsuddannelser og videregående uddannelser.
Det er jo det perspektiv, vi gerne vil have på det.
Så er der også den forskel, som jeg fremhævede i min ordførertale, at de råd jo ikke rådgiver Folketinget.
Og der er det altså sådan, at vi bl.a. med Danmarks Forskningspolitiske Råd har erfaring med, at det kan være ganske nyttigt, at også Folketinget kan henvende sig til den her gruppe af eksperter, fagfolk og andre og bede om at få rådgivning i konkrete spørgsmål.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2010-04-22:
Jeg synes, man er rigtig god til at opstille målsætninger i regeringen, og man har jo altså den fælles målsætning, at 95 pct. af alle unge skal have en ungdomsuddannelse og 50 pct. skal have en videregående uddannelse inden 2015.
Regeringen er til gengæld ikke særlig god til at sørge for, at man når de mål, man opstiller.
Jeg var til et debatarrangement her forleden, hvor Saxo Banks direktør var til stede.
Der mangler en plan for, hvordan man løfter uddannelsesniveauet i udkantsområderne.
Der mangler en målrettet indsats for, hvordan vi bryder den negative sociale arv, en målrettet plan for, hvordan vi bekæmper frafaldet, og en systematisk inddragelse af de tosprogede unge, særlig drengene.
Der mangler forsøg og eksperimenter med nye læringsformer.
Det er en alvorlig situation, vi står i.
Det er meget, meget alvorligt for den enkelte og for den enkeltes muligheder i livet, men det er altså også meget, meget alvorligt for vores samfund, for vores økonomi.
Vi mangler også en systematisk inddragelse af parterne på uddannelsesområdet, særlig i forhold til de tværgående problemstillinger, som bl.a. fru Marianne Jelved talte om i sin ordførertale.
Der findes en masse viden rundtomkring i organisationerne og på uddannelsesinstitutionerne, som vi simpelt hen ikke får inddraget optimalt.
Der ligger altså et meget stort potentiale i at inddrage eksperter, ansatte og studerende.
Den viden, det tværfaglige samarbejde og det helhedssyn på vores uddannelsessystem kan vi få i spil gennem sådan et uddannelsespolitisk råd, som en samlet opposition altså foreslår her.
Så selvfølgelig støtter Enhedslisten det forslag, som vi selv er medforslagsstiller på.
Nanna Westerby (SF), 2010-04-22:
Mange tak for det.
Nu henviser ministeren så til de her UNI-C-kørsler af klassestørrelserne i gymnasiet, som man jo dårligt kan kalde for videnskabelige forskningsundersøgelser.
Jeg ved ikke, om de er renset for sociale forskelle og alt det andet, som man kan gøre, når man gennemfører forskningsundersøgelser.
Men det ville jo være en rigtig god idé at sætte gang i noget forskning på det her område, for det har vi meget lidt af i Danmark.
Noget af det, vi har, er den undersøgelse, der hedder »Fra gymnasiefremmed til student«, og hvis man snakker med de forskere, der har været med til at lave den, så siger de selv, at nogle af de socialt udsatte elever, der er i gymnasiet, altså føler sig presset af store klassestørrelser. Så det er ikke helt rigtigt, at der slet ikke er nogen forskere i Danmark, der mener noget om det her, for det er der faktisk, og de anbefaler, at man sænker klassekvotienten.
Tidligere undervisningsminister Bertel Haarder har udtalt, at man principielt godt kan tale om urimelige klassestørrelser.
Nu har vi jo set en udvikling, hvor vi år efter år får flere elever i klasserne, og det, vi gerne vil i oppositionen, er at sætte foden ned på et tidspunkt.
Så jeg vil gerne høre, om ministeren også mener, at man kan tale om urimelige klassestørrelser.
Er der en øvre grænse et eller andet sted?
For det kan man godt blive i tvivl om.
Tina Nedergaard (V), 2010-04-22:
Nu er det jo svært at kommentere sådan et givetvis udmærket referat af, hvad forskere, som ikke er navngivet, har udtalt sig om vedrørende ting og sager – der bliver ikke en gang givet en henvisning i det mundtlige spørgsmål – men for så vidt at jeg skal svare på det, vil jeg gerne gøre det skriftligt, da jeg ikke har det foran mig.
Kan man diskutere urimelige klassestørrelser?
Ja, det kan man da.
Ja, det kan man da.
Kan man tale om, at det er urimeligt, som bestyrelserne prioriterer?
Ja, det kan man da.
Men er svaret central styring?
Er svaret, at vi her på Christiansborg skal beslutte, hvad løsningen på de udfordringer, man har ude i skolerne, er?
Der er regeringens svar: Nej, det skal vi ikke.
Og for så vidt at vi skulle, ville det i hvert fald være på et betydelig højere niveau, for hvis man startede med et gennemsnit på 26 elever i klasserne, ville det jo betyde, at man inden afslutningen af 3. g ville være nede på forsvindende små klasser, hvor det ikke engang ville være muligt at skabe en hensigtsmæssig formel gruppe.
Nanna Westerby (SF), 2010-04-22:
Det passer i hvert fald ikke.
Det er ikke mere end 4-5 år siden, at der var et gennemsnit på 26 elever i de almene gymnasieklasser, så medmindre ministeren mener, at gymnasiet for 5 år siden havde forsvindende små klasser ved 3.g's afslutning, så kan det jo ikke helt være sandt.
Men jeg vil bare høre, om det virkelig ikke bekymrer ministeren, at man i 2002 havde en gennemsnitlig klassestørrelse på 24,6 elever, som i 2008 var steget til 27,8?
Det er, fordi klassestørrelserne i gymnasiet stiger hvert evig eneste år.
Mener ministeren virkelig ikke, at vi på et tidspunkt må sætte foden ned og sige: Nu duer det ikke længere; vi kan ikke blive ved med at have en glidebane, hvor det år efter år bliver værre, der må være et loft på et tidspunkt?
Tina Nedergaard (V), 2010-04-22:
Jo, det kan jeg da godt regne ud, for de ville være forsvindende små i sammenligning med, om ressourcerne er rigtig brugt.
Hvis vi tager som udgangspunkt, at gennemsnittet er 26 elever pr. klasse, og hvis vi regner med, at ca. 20 pct. falder fra, så kan jeg jo regne ud, at der er under 20 elever tilbage i klassen, når man når frem til 3. g. Er det en hensigtsmæssig måde at bruge ressourcerne på?
Nej, det er det ikke.
Der er intet i de danske undersøgelser og kørsler, der viser, at der er den sammenhæng, som fru Nanna Westerby forsøger at påpege.
Så er der det helt centrale i det, at vi har selvejende institutioner på området.
Altså, hvis man overhovedet ikke har tillid til deres tilrettelæggelse, så synes jeg, man skal prøve at foreslå, at vi centraliserer gymnasierne igen, helt tilbage til de gamle statslige typer, fordi det jo var alle tiders tider for dansk uddannelsespolitik.
Situationen er den, at man ikke kan kalde på min handling, hver gang der er noget, man ikke kan lide ude i gymnasierne, men så i øvrigt bede mig om at holde mig væk, hver gang der er noget, man synes gøres bedre decentralt.
Man må træffe en beslutning, og jeg træffer en decentral beslutning.
Per Husted (S), 2010-04-22:
Jeg er meget enig med ministeren i, at nye undervisningsformer forandrer mange ting.
En af de ting, som ministeren nævner, er bl.a., at eleverne har computere.
Så ud over at have 35-40 elever i klasserne, skal man også have 35-40 computere med den gene, det har for indeklimaet. Det, jeg egentlig lige ville gøre ministeren opmærksom på, er, at ministeren siger, at der er to lærere pr. klasse.
Jeg har et vist kendskab til det her område, og jeg har faktisk sjældent hørt om, at der har været to lærere pr. klasse, selv om der har været mange elever i klassen.
Jeg mener, at ministeren må forveksle et eller andet omkring forholdene i folkeskolen.
Tina Nedergaard (V), 2010-04-22:
Det har jeg med sikkerhed ikke sagt, jeg har i hvert fald ikke ment det; jeg kender altså godt reglerne på området her.
Hvis jeg har gjort det, er det en fortalelse.
Jeg mener ikke, at jeg har sagt sådan, men det kan jo være en misforståelse.
Det, der er i hvert fald er situationen, er, at hver gang man ser et problem i en selvejende institution; hver gang man ser et problem i kommunerne; hver gang man ser et problem på et sygehus; hver gang man ser et problem overhovedet nogen som helst steder – om det så skulle være ude i den enkelte hønsegård – så er det sådan, at holdningen er: Lad os trække det ind på Christiansborg, så regeringen kan blive forpligtet til at løse det.
Når vi så har valgt at gøre det centralt, når vi har valgt at sætte nogle retningslinjer for, at der er nogle regler, så er det også et problem, for så blander vi os i skolernes indre anliggender, altså det er nærmest sådan en nationalstatsattitude, der så pludselig gør sig gældende.
Man må altså beslutte sig i oppositionen.
Altså, vi kan godt selv finde ud af det.
Christine Antorini (S), 2010-04-22:
Vi bruger selvfølgelig de samme tal.
Der er jo en grund til, at regeringen via den skattepolitik, regeringen har ført sammen med Dansk Folkeparti, har prioriteret, at der skulle være et meget stramt udgiftsloft i forhold til kommunerne, og det har da selvfølgelig været, fordi regeringen skulle finde økonomi, bl.a. til sine skattelettelser.
Så jeg synes, det er en lidt underlig diskussion, som den konservative ordfører rejser her, for sagen er jo bare den, at der har været et mindre løft i de offentlige udgifter.
Og selvfølgelig kan der ikke have været en nulvækst, selv om regeringen så ville gennemføre det nu, for det ville jo betyde, at der i realiteten ville være sket nedskæringer, fordi det alene i pris- og lønudvikling vil betyde, at det offentlige forbrug stiger år for år, uden at der relativt set kommer flere penge ud til den offentlige sektor.
Christine Antorini (S), 2010-04-22:
Det er jo dødssygt at have en talkrig her hen over bordene.
Det synes jeg vi skal tage i en runde spørgsmål/svar.
Men jeg er jo alligevel nødt til, når ministeren vælger at gå på, at henvise til de spørgsmål, der er blevet stillet – det er Finansudvalget, der har stillet spørgsmålene – og de svar, der er kommet fra Finansministeriet, og jeg citerer: De offentlige investeringer på folkeskoleområdet er faldet med 1,2 mia. kr. i 2007-priser i perioden fra 2001 til 2007.
I den foregående 6-års-periode fra 1995 til 2001 steg de offentlige investeringer på folkeskoleområdet med 5,6 mia. kr. også målt i 2007-priser.
Det vil jeg bare høre om ministeren kan bekræfte.
Skal vi ikke tage det skriftligt, altså hvad det er, der er sket med investeringspolitikken, for det her er jo en talkrig, der er helt meningsløs at lytte til.
Og så må vi hellere få nogle facts på det, i stedet for at vi bare smider med beskyldninger.
Jeg vil bare understrege, at det her er et svar direkte fra Finansministeriet.
Tina Nedergaard (V), 2010-04-22:
Nu fulgte jeg faktisk debatten ret indgående og noterede mig, at det var oppositionens ordfører, som kritiserede regeringen for voldsomme nedskæringer.
Derfor benyttede jeg mig af lejligheden, hvilket er en anelse utraditionelt – det vil jeg så godt medgive – til at få præciseret nogle ting.
Og det, vi også kan konstatere, er, at kommunerne i år har et højere udgiftsniveau end nogen sinde tidligere, fordi de simpelt hen har fået flere penge i den aftale, der er indgået med regeringen, end nogen sinde tidligere.
Det er kendsgerningen.
Jeg ved ikke engang, om man kan rose sig selv af det.