Kim Andersen (V), 2011-05-30:
Det er jo ved at blive til en lang debat, og jeg har sådan set ikke noget ønske om at trække tiden i langdrag for Folketingets medlemmer, men jeg må indrømme, at jeg synes, at Socialdemokratiet fremturer med nogle postulater, som ikke kan få lov til at stå uimodsagte.
Regeringens retspolitik er klædt af, bliver der sagt.
Hvad er det dog for noget vås?
Hvis der er noget, der kendetegner VK-regeringens retspolitik, er det nemlig konsekvens, og så er det, at vi har været markante i forhold til at skærpe straffen for alvorlige forbrydelser, for personfarlig kriminalitet, for overfald og for voldtægt.
Vi har været meget markante i forfølgelsen af organiseret kriminalitet, bandekriminalitet og rockerkriminalitet.
Der er kommet strafskærpelser, flere ressourcer til politiet, flere ressourcer til anklagemyndigheden og flere ressourcer til domstolene i forsøget på at dæmme op for en tiltagende og brutal form for kriminalitet i visse dele af samfundet, som går ud over almindelige menneskers hverdag.
Det er bestemt ikke udtryk for en retspolitik, må jeg sige til fru Karen Hækkerup, som er klædt af, tværtimod er det udtryk for en retspolitik, som har sejret, og som giver resultat.
Det er også derfor, at vi nu ser frugterne af en politireform og frugterne af en domstolsreform, som gør, at der, ja, korrekt, er en meget høj belægning på kriminalforsorgens institutioner.
Men det er jo ikke tilfældige mennesker, der sidder der.
Det er dybt kriminelle mennesker.
Det er forbrydere.
Det er folk, der har gjort andre ondt og derfor har måttet tage samfundets straf.
Der har vi været meget, meget konsekvente.
Det tror jeg står lysende klart for alle i det her land, måske bortset fra fru Karen Hækkerup og SF.
Når vi så i den anden ende af skalaen for lettere kriminalitet siger, at vi også har et formål med at straffe og dømme folk, nemlig at få dem på bedre tanker, få dem resocialiseret og få dem ud i samfundet igen i uddannelse og i job, er det jo meget logisk, at vi anvender noget for noget-ordningen, som den her regering i øvrigt har indført for 3-4 år siden – en ordning, som SR-regeringen ikke kunne finde ud af at indføre, men som VK-regeringen altså har indført.
Den har vist sig som en overordentlig stor succes.
Den prøver vi nu at udvide, sådan at vi kan få flere mennesker, som med hensyn til strafudmålingen er dømt i den lettere ende, i gang i samfundet igen.
Det er jo udtryk for sund fornuft, vil jeg sige til fru Karen Hækkerup, og det er også udtryk for konsekvens.
Det er udtryk både for konsekvens og for en humanistisk indstilling og for en erkendelse af, at tingene skal fungere, og at det enkelte menneskes initiativ og vilje til at ville indordne sig under samfundets præmisser skal have en håndsrækning, en imødekommelse og belønnes.
Hvis det er sådan, at man opfører sig ordentligt under afsoningen, hvis det er sådan, at man tager imod de muligheder, der er for undervisning og uddannelse, og får beskæftigelse under afsoningen, og når kriminalforsorgen i øvrigt efter individuel vurdering i hvert enkelt tilfælde vurderer, at det er forsvarligt, at man får mulighed for at komme ud i uddannelse og job, er det da godt.
Så er det da er sund fornuft.
Det er da det, vi har brug for.
Det er da også derfor, at vi har indført og udvidet ordningen med fodlænker.
Det er jo, for at vi kan fastholde mennesker i en situation, hvor de har en reel chance for at komme tilbage i en almindelig hverdag igen.
Jeg må sige til fru Karen Hækkerup, at jeg synes, at den måde, som S og SF agerer på i den her sag, er dybt, dybt beklagelig.
Nogle gange vil man stemme med regeringen og stramme retspolitikken, andre gange stemmer man gult og er i tvivl med sig selv, og andre gange igen er det på kryds og tværs inden for den såkaldte oppositionsblok.
Jeg må sige, at retspolitikken sejler for S og SF.
Og når det er, at justitsministeren i dag har spurgt fru Karen Hækkerup om, hvad man i det hele taget vil med retspolitikken, hvis det var sådan, at man mod forventning skulle gå hen og få flertal efter et kommende folketingsvalg, skylder fru Karen Hækkerup at give os et reelt svar.
Vil man rulle de senere års stramninger tilbage, eller vil man ikke?
Ja eller nej?
Det svar må vi have heroppefra i dag, ligesom vi må have et klart svar fra oppositionen på, hvordan man vil stemme til den tryghedspakke, som vi snart skal behandle.
Der er fremsat forslag her i salen, L 208, som vi skal førstebehandle den 14. juni.
Det ville være rart at vide, hvad Socialdemokratiet og SF vil stemme, for ellers ender det jo med, at de fremstår endnu mere inkonsekvente, end de gør i forvejen, når det gælder retspolitikken.