Ole Birk Olesen (LA), 2015-01-16:
Vores vanlige ordfører på området, fru Merete Riisager, kan ikke være til stede i dag, men hun har skrevet en tale, som jeg vil læse op.
er baseret på den bedste af alle intentioner, nemlig den at fremme begge forældres medvirken til, at barnet har kontakt med begge sine forældre.
Det er en god og rigtig intention, al den stund børn altid bør have mulighed for at have kontakt til to velfungerende og kærlige forældre.
Sådan burde barndommen være for alle børn, uanset om forældrene er skilt eller ej.
Sådan ser virkeligheden blot ikke ud, og når vi i disse år ser en eksplosion i antal sager i Statsforvaltningen og i medierne, er det ikke tilfældigt.
De mange ulykkelige sager har først og fremmest rod i, at vi oftere bliver skilt, end vi gjorde førhen.
Der er ingen grund til at idyllisere ægteskaber for 50 og 100 år siden, hvor mulighederne for at blive skilt var anderledes.
Men vi må også konstatere, at det, at mange forældre i dag lader sig skille, har nogle omkostninger for især børnene. En anden væsentlig faktor i forhold til det øgede antal sager, hvor forældrene ikke er enige om fordelingen af samværet med børnene, er den glædelige udvikling, at fædre i dag ønsker at være forældre, i lige så høj grad som mødrene gør.
Førhen, da både forældre og samfund havde en form for konsensus om, at børn primært var moderens ansvar, lå løsningerne også mere lige for.
Sådan er det ikke i dag.
Langt de fleste børn vokser op med nærværende fædre, der tager del i deres barndom.
Dette forhold ønsker både børn og fædre naturligvis at fortsætte, hvis forældrene bliver skilt.
En alarmerende stor andel af de fædre, der får en sag behandlet i Statsforvaltningen, giver udtryk for, at de ikke mener, at de har fået en fair behandling.
Afgørelserne tyder også på, at der stadig er en skævhed mellem mor og far, når de træder ind i dette system.
Lovforslag nr. L 103 indeholder reguleringer, der skal sikre, at en forælder ikke kan afholdes fra at se sit barn i en længere periode på grund af sagsbehandlingstid, eller fordi bopælsforælderen udebliver fra møderne.
Vi er i Liberal Alliance helt klar over, at lovforslaget ikke løser de mange og store problemer, der er på samværsområdet, og vi bilder os ikke noget ind, men vi støtter forslaget, fordi det er et skridt i den rigtige retning.
Men vi er også klar til at diskutere området videre, i erkendelse af at problemerne langtfra er løst.
Det er først og fremmest vigtigt og nødvendigt at sige, at et system aldrig kan løse alle konflikter mellem ægtefolk eller tidligere ægtefæller, der hader hinanden.
Mennesker, der har giftet sig af kærlighed og har fået børn sammen, og som siden ender med at bekrige hinanden, har altså også et personligt ansvar for, hvordan det går dem og særlig deres børn.
Langt de fleste forældre er optaget af at beskytte deres børn, også når de står midt i en skilsmisse.
Størstedelen af de forældre, der bliver skilt, arbejder sammen og løser hverdagens problemer i mindelighed, også selv om det kan betyde, at de engang imellem må sætte sig selv i baggrunden eller sluge deres stolthed.
Nogle forældre er ikke i stand til det.
De bliver opslugt af hadet til hinanden og glemmer hensynet til deres børn.
Uanset hvilke løsninger vi finder, må vi huske på, at ansvaret for børn er forældrenes, også når de bliver skilt.
Men systemet kan forbedres.
I Liberal Alliance foreslår vi ligesom Børns Vilkår, at det tænkes helt forfra.
Borgeren og barnet skal i centrum; der skal større gennemsigtighed til, så borgerne præcis ved, hvad der kommer til at ske, og hvad deres muligheder er; sager skal med det samme deles op i de lette, de svære og de konfliktfyldte sager, sådan at de kan blive behandlet korrekt; konfliktsagerne skal nyde en særlig bevågenhed og tilknyttes særlige ressourcepersoner; alle sagsbehandlere skal have gennemgået obligatoriske kurser; og alle forældre, der kontakter Statsforvaltningen, skal have adgang til et frivilligt digitalt informationskursus i, hvad deres muligheder er, og hvilke omkostninger det kan have for deres barn, hvis de ikke bidrager til at løse problemerne.
De økonomiske vilkår for mor og far i forbindelse med skilsmisse skal gennemgås med det formål at revidere dem.
De nuværende regler har rod i en tid, hvor de økonomiske forskelle mellem mor og far var langt større, end de er i dag.
Endelig skal Statsforvaltningen igennem en granskning, hvor der stilles større krav til både ledere og sagsbehandlere.
Vi kan ikke leve med et system, der behandler så vigtige sager, og hvor en stor andel af borgerne føler sig dårligt behandlet.
Der er med andre ord brug for forandringer på dette område, der strækker sig fra en erkendelse af, at den enkelte forælder har et ansvar, til både økonomiske og organisatoriske ændringer.
Vi er i Liberal Alliance klar til at deltage i både den værdibaserede diskussion og de praktiske forhandlinger.