runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Christian Schmidt (V), 2016-05-11:
Jeg har stor forståelse for, at hr. Rasmus Prehn tager alle de debatter, han har lyst til, med Venstres trafikordfører.
Jeg udtaler mig på regeringens vegne.
Jeg udtalte mig også på samrådet – et åbent samråd i øvrigt – hvor jeg blev spurgt om det, og der kan man se, at jeg svarede, at med den vurdering, vi har af IC4-togene i dag, er vi nødt til at gå ind og kigge på en kontrolleret afvikling.
Det tror jeg sådan set vi alle sammen er enige om, så lad os ikke bruge tid på, hvor og hvornår de blev købt.
Lad os stadig væk, som jeg siger, se fremad, og det gør vi bedst ved at mødes på fredag.
Jacob Mark (SF), 2016-05-11:
Lad os sammenligne det med friskoler og sige, at okay, så bliver det samme kvalitet.
Det, der jo er fordelen ved friskoler, er, at forældrene har et valg.
Forældrene kan sige, at de gerne vil have deres barn i friskole, men hvis de ikke længere vil det, kan de sige, at de faktisk gerne vil have deres barn i folkeskolen, for der står i grundloven, at de kan det.
Er ordføreren af den opfattelse, at den samme ret gør sig gældende i det lovforslag her?
Hvad nu, hvis forældrene ikke synes, at det rigtige tilbud til barnet er det særlig undervisningstilbud?
Har barnet så ret til at komme i en folkeskole, jævnfør grundloven, hvor der står, at alle har ret til at være i den danske folkeskole?
Jesper Petersen (S), 2016-05-11:
Tak for det.
Jeg er glad for, at vi kan have den her hasteforespørgsel i dag, og at et flertal af partierne har bakket op om den.
For mens almindelige danskere betaler skat af deres løn, som de skal, så er der en lille gruppe af meget velstående mennesker, der laver og lever efter deres helt egne regler.
Lækagesager som dem, der har været fra Liechtenstein og Schweiz, fra Luxembourg og senest Panama Papers, har vist, hvordan virksomheder og enkeltpersoner ved hjælp af kringlede selskabskonstruktioner aggressivt spekulerer i ikke at betale skat i de lande, hvor de har tjent deres penge.
Fællesskabet bliver snydt, og det er undergravende for almindelige borgeres tillid til vores skattesystem, og særlig følsomt er det selvfølgelig for et skattefinansieret velfærdssamfund som det danske.
Det undergraver vores fællesskab, og det er et redskab for kriminalitet og hvidvaskning og et skjul for penge, der er fremkommet ved hjælp af organiseret kriminalitet.
Så det er både en fare for os økonomisk, men også i en mere principiel forstand er det jo et brud på det, der i hvert fald er vores værdier om ret og pligt.
Og det er jo i sin essens udemokratisk, hvis vores fælles beslutninger i et demokrati kan ignoreres og undergraves af en lille gruppe af superrige.
Så grænseoverskridende skattespekulation og brug af skattely er en kæmpe udfordring for både det danske og det internationale samfund og har været det længe.
Lækagen af Panamapapirerne har også vist, at danske banker medvirker til at oprette selskaber og konti i notoriske skattely uden at sikre, at skatten bliver betalt.
Det er en køn tak for, at vi som samfund har hjulpet de samme banker igennem finanskrisen.
Godt, romerlysene bliver udenfor!
Men det har undret os, at regeringen har vist sig så afdæmpet i sin politiske reaktion, og at den har ageret nærmest handlingslammet og idéforladt uden at tage skridt i kampen mod skattely både nationalt og internationalt, og derfor har vi fundet det rigtigt at indkalde til en hasteforespørgsel om emnet, der altså går på: Hvilke initiativer vil regeringen tage for at imødegå anvendelsen af internationale skattely i lyset af Lux Leaks og Panama Papers?
Og vi ser frem til regeringens svar og ikke mindst til, at der kan ske konkret handling på området.
Jens Joel (S), 2016-05-11:
Tak for det, og tak til Dansk Folkepartis ordfører.
Jeg er glad for, at vi er enige om, at det her populært sagt skal stoppes.
En af de måder, man jo kan stoppe det på, er ved at sikre, at SKAT har de nødvendige ressourcer.
Man kunne godt frygte, at man oven på de her nye oplysninger så også får flere ting, som SKAT kunne tage fat i.
Og der er mit spørgsmål sådan set til Dansk Folkeparti, om man vil være med til at sikre ekstra ressourcer, sådan at man kan følge op på de nye oplysninger, uden det skal gå ud over indsatsen andre steder i SKAT.
Dennis Flydtkjær (DF), 2016-05-11:
Der kan jeg både sige i forhold til det konkrete, men også sådan meget overordnet, at jeg tror, at det bliver en opgave, vi kommer til at kigge på bredt i Folketinget, hvordan man kan skabe flere ressourcer til SKAT, både i forhold til den krise, man gerne vil have SKAT ud af, men jeg tror også i forhold til det konkrete, for det er klart, at når der er lagt i kakkelovnen på internationalt plan til, at der skal være en øget udveksling af oplysninger imellem landene, skal der også følges op på de oplysninger.
Og det er klart, at der synes jeg, at det er helt oplagt, at vi får kigget på, om man nu også har de rigtige redskaber og ressourcer til det.
Man må komme med en vurdering af, om man nu også har de rigtige ressourcer.
Jeg vil bare sige, at kommer man med den vurdering, at man har brug for ekstra bemanding for at kunne sortere de her oplysninger og følge op på dem, så er vi også villige til at være med til at finde de ressourcer.
Jens Joel (S), 2016-05-11:
Nu skal jeg lige være sikker på, at jeg forstår det.
Har Dansk Folkeparti deponeret initiativet hos skatteministeren i forhold til, om der skal flere ressourcer til, eller kan man forestille sig, at Dansk Folkeparti faktisk siger: Her mener vi, at der er brug for flere ressourcer, hvis vi skal følge op på det?
Jeg var meget glad for den første del af svaret, men jeg blev lidt bekymret for, om det skal komme fra hr. Karsten Lauritzen, før DF vil være med til at tilføre flere ressourcer.
Dennis Flydtkjær (DF), 2016-05-11:
Nej, det skal forstås på den måde, at vi i Folketinget ikke er en del af den udøvende magt og derfor heller ikke sidder med fingrene nede i mulden og ved, hvor mange medarbejdere der skal til.
Jeg ved f.eks. heller ikke, hvad de har af digitale redskaber, som kan bruges i forhold til den udvikling, vi har.
Dermed synes jeg også, at det ville være rent logisk, hvis det var fra den udøvende magt, altså Skatteministeriet, at man kom og sagde, at SKAT måske har brug for 10, 20, 30, det kan være 50 eller 100 medarbejdere mere, og så må vi jo kigge aktivt på det i Folketinget for finde en finansiering til det.
For det er vi inde over.
Men jeg har ikke overblik som skatteordfører til helt præcist at kunne vide, hvor mange ressourcer man bruger i dag, og hvor mange man har behov for fremadrettet.
Og her er det jo bare, at jeg stilfærdigt siger, at kommer der et ønske om eller en vurdering af, at det kan man ikke klare med de ressourcer, man har i dag, vil vi også gerne fra Dansk Folkeparti give det tilsagn, at så er vi villige til at være med til at finde de ressourcer, der skal findes.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-05-11:
Det er jo rigtig godt at høre, at vi alle sammen åbenbart er enige om, at det her er et stort problem.
Vi er også enige om, at rigtig meget af det skal håndteres gennem internationale aftaler i EU, OECD osv., men der er også noget, vi selv kan gøre herhjemmefra, men vi har ikke ressourcer nok i SKAT til at følge op på og få afsløret nogle af de ting, der foregår, og det er SF's ønske, at vi skal have flere midler til det.
Men der er helt konkret noget andet, som jeg ikke kan forstå, og det er, hvorfor der stort set ikke er nogen partier i Folketinget, der har bakket op om det, når SF har stillet forslag om at få orden i eget hus.
Vi har de her K/S'er, kommanditselskaber, som nærmest er globalt kendt for, at det er en måde at gennemstrømme kapital i Danmark på – det er igen og igen blevet afsløret i DR-dokumentarudsendelser, også for nylig – men der kunne man få orden i eget hus ved at sikre, at vi i hvert fald ikke bidrager til at være et skattelyland.
Louise Schack Elholm (V), 2016-05-11:
Fru Lisbeth Bech Poulsen havde to spørgsmål, så vidt jeg kunne høre.
Det første var om ressourcer i SKAT.
Vi er selvfølgelig meget opmærksomme på situationen i SKAT.
SKAT har været presset i den senere tid, og derfor har vi tilført ekstra ressourcer, i forhold til hvad der var planlagt, og vi har afsat dem til inddrivelse af udbytteskat.
Det er heldigvis sådan, at den tidligere regering faktisk afsatte ekstra ressourcer til bekæmpelsen af skattely, så der er vi ret godt bemandet på nuværende tidspunkt.
Så på nuværende tidspunkt mener vi ikke at der er behov for yderligere her, men vi følger det nøje for hele tiden at være sikre på, at vi har det, der er behov for.
Hvad angår kommanditselskaber – det er måske lidt uden for emnet her, men det kan man godt tale om alligevel – har vi jo netop fået en redegørelse, og det er noget af det, som vi skal have kigget nærmere på hvordan ser ud.
Men grundlæggende bliver kommanditselskaber jo ikke brugt som skattely, altså der er historier om, at de bliver brugt som skattely i Danmark, men der er jo altså også kommanditselskaber, som ikke bliver brugt som skattely, og det skal man huske på; det er ikke alle, der gør det.
Så man skal i hvert fald, hvis man skal gøre noget, være opmærksom på, at man ikke ødelægger alle dem, der holder sig inden for lovens rammer.
For selv om vi jo gerne vil ramme dem, der bryder loven, vil vi også gerne sikre, at folk, der ikke bryder loven, kan fortsætte med det, de gør.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2016-05-11:
Nu er der absolut ikke nogen grund til, at man har et kommanditselskab.
Det, man gerne vil bruge kommanditselskaber med lovlige formål til, er jo noget, man kan have i alle mulige andre selskabsformer.
Der er mange lovlige kommanditselskaber.
Det er ikke det, vi siger.
Men vores forslag var jo at få noget åbenhed om og noget beskatning af de her kommanditselskaber.
Jeg synes ikke, det er uden for dagsordenen.
Dagsordenen handler om skattely, og hvis vi skal holde fanen højt og tage til Bruxelles og andre steder og sige, at nu må vi få orden på det her, skal vi også have orden i eget hus.
Det har vi ikke med kommanditselskaberne, selvom forskellige ministre år efter år har sagt, at man ville kigge på det, men der sker ikke rigtig noget.
Så jeg vil altså appellere til Venstre om, at det er noget, vi får kigget på, så vi i hvert fald kan have orden i eget hus.
Inger Støjberg (V), 2016-05-11:
Jamen så handler det jo bl.a. om det, vi har gjort herhjemme, i høj grad sammen med Dansk Folkeparti, nemlig at få strammet op i asylpolitikken.
Det tror jeg er en del af det.
Så en del af løsningen er jo, at man får dæmmet op for indrejsepresset, altså får styr på de europæiske grænser, og at man får tilbagesendt dem, der ikke har ret til at være her, for det er jo noget af det, der også er med til at smadre menneskesmuglernes mulighed for at drive forretning.
For hvis man kan se, at det alligevel ikke hjælper, når man kommer til Europa, men at man bliver sendt tilbage igen, så er det jo en rigtig vigtig ting med henblik på netop at få ødelagt den forretning, som det er.
Vi kan selvfølgelig gøre noget over for dem, der er kommet hertil, men det er faktisk noget, som burde blive opprioriteret på europæisk plan.
Jeg kan også godt røbe, at det er noget af det, som vi ministre også taler om indbyrdes, når vi mødes i EU-regi.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2016-05-11:
Det sidste, ministeren siger, interesserer mig utrolig meget, altså det her med hjemsendelse.
I mine ører lyder det, som om man tilnærmer sig en form for en australsk model, og det er jeg selvfølgelig interesseret i at få ministerens bekræftelse på, altså at det er den vej, man ønsker at gå.
Det er jo en model, der i hvert fald i Australien har givet nogle rigtig gode resultater.
Jeg er bekymret for, at de her EU-løsninger er som at lede efter en enhjørning, altså som at tro på et eventyr, der ikke findes; man kan blive ved og ved med at lede, men der kommer stadig væk ikke nogen løsning, man kommer ikke rigtig tættere på.
Sådan er det jo en gang imellem med de her løsninger, de føles utrolig langt væk.
I første omgang vil jeg bare bede ministeren bekræfte, om det er den australske model, man afsøger.
Inger Støjberg (V), 2016-05-11:
Nej, jeg vil sige, at de migranter, der kommer til Europa, som ikke har ret til at opholde sig i Europa, og som aldrig nogen sinde vil få ret til at opholde sig her, er nogle af dem, som man meget hurtigt skal få taget fat på og få sendt hjem igen.
Vi er heller ikke gode nok til det i Danmark i alle tilfælde, så det er også noget af det, vi selv skal have kigget på, altså hvordan vi gør mere.
Det kan synes at være i det små, men det er det sådan set ikke.
Men det er jo for at holde styr på, hvem det er, der rent faktisk skal sendes ud af landet igen.
Jeg holder jo forhandlingsmøder, vil jeg kalde det, med ministre fra andre lande, f.eks. har jeg lige haft et møde med den iranske minister, netop for at sige til dem, at de er forpligtede til også at tage imod egne statsborgere, når deres statsborgere ikke har ret til at være her.
Peter Kofod Poulsen (DF), 2016-05-11:
Det bringer mig lidt videre til det næste.
Jeg spurgte ind til, om det var en australsk model, som regeringen i samarbejde med andre lande på et eller andet tidspunkt ville tilnærme sig, og jeg vil sige, at den australske model jo virkelig vil tage luften ud af den her forretning, som nogle menneskesmuglere har ved at transportere hertil, fordi folk, der så ville komme hertil, ville vide, at der sådan set ikke er nogen grund til at benytte de her menneskesmuglere, for vi får alligevel ikke lov til at blive.
Jeg havde håbet, at ministeren ville bekræfte, at det var i den retning, man ønskede at gå.
Nu synes jeg, det blev en noget mild løsning i stedet for, for så siger man, at nogle skal sendes tilbage, nogle skal blive.
Det fremgik af debatten i Folketingssalen i går, at nogle skal integreres og formentlig aldrig kommer hjem igen, så er der ikke behov for at gå langt hårdere til værks?
Lad mig bare minde om, at for et år siden førte Venstre valgkamp for en straksopbremsning, men nu må man så tage til takke med en stigning på, jeg tror 43 pct., hvis ikke jeg husker helt galt.
Inger Støjberg (V), 2016-05-11:
Jeg tror også, man skal være fair og sige, at de opstramninger, som vi har gennemført sammen med Dansk Folkeparti, jo har haft en virkning.
For hvis man kigger på landene omkring os, vil man se, at Tyskland har haft en stigning på ca. 130 pct. i antallet af asylansøgere fra 2014 til 2015, at Sverige har haft en stigning på 100 pct., nordmændene en stigning på 160-170 pct., så vidt jeg husker det, finnerne over 700 pct., næsten 800 pct., men fra et lavt niveau.
Når vi så har haft en stigning på lidt over 40 pct., er det selvfølgelig, fordi opholdsvilkår betyder noget, men der er også andet, der betyder noget.
Jeg synes bare, man skal anerkende, at de opstramninger, vi har gennemført, rent faktisk har virket, men så længe der ikke er styr på de ydre grænser, og så længe man ikke får tilbagesendt de migranter, der ikke har ret til at være i Europa, vil vi fortsat være presset, for dem, der kommer til Europa, er jo ikke alle sammen flygtninge, der er masser af migranter imellem også.
Claus Kvist Hansen (DF), 2016-05-11:
Vil ministeren arbejde for en »fravalgsordning«, eksempelvis i lighed med Vævsanvendelsesregisteret, sådan at en borger på forhånd generelt kan frasige sig deltagelse i akutforskningsforsøg, som borgeren ikke er bekendt med, da mange borgere er utrygge ved udsigten til, at de i tilfælde af pludselig sygdom eller en ulykke kan deltage i et medicinsk forskningsprojekt, uden at de selv eller pårørende har haft mulighed for at afgive informeret samtykke til deltagelse?
Vil ministeren arbejde for en – i anførselstegn – fravalgsordning, eksempelvis i lighed med Vævsanvendelsesregisteret, sådan at en borger på forhånd generelt kan frasige sig deltagelse i akutforskningsforsøg, som borgeren ikke er bekendt med, da mange borgere er utrygge ved udsigten til, at de i tilfælde af pludselig sygdom eller en ulykke kan deltage i et medicinsk forskningsprojekt, uden at de selv eller pårørende har haft mulighed for at afgive informeret samtykke til deltagelse?
Sophie Løhde (V), 2016-05-11:
Først og fremmest vil jeg sige tak til hr. Claus Kvist Hansen for spørgsmålet.
Jeg vil da gerne starte med at understrege, at det selvfølgelig er vigtigt at sikre, at alle borgere kan være trygge ved at deltage i et forskningsprojekt, også når vi snakker om forskning i akutte situationer.
Derfor skal et forskningsprojekt i akutte situationer, ligesom i øvrigt andre kliniske forskningsprojekter, selvfølgelig godkendes og underkastes en grundig forudgående videnskabelig og etisk vurdering, før de kan sættes i gang.
Forskningsprojektet skal bl.a. opfylde en række strenge betingelser, før det kan godkendes, f.eks. at projektet har potentiale til at give forsøgspersonen en direkte klinisk fordel, og at forsøget kun indebærer en minimal belastning og risiko for forsøgspersonen i forhold til standardbehandlingen.
Så bliver der spurgt til, om jeg vil arbejde for en fravalgsordning, eksempelvis i lighed med Vævsanvendelsesregisteret.
Jeg tror ikke, at det er vejen frem.
For det første vil det være vanskeligt på et tilstrækkelig informeret grundlag at tage stilling til, om man vil deltage i akut forskning eller ej, særligt fordi man jo ved en generel fravalgsordning ikke tager stilling til et konkret forskningsprojekt.
Derved er der også en risiko for, at en patient utilsigtet kommer til at afskære sig fra eksempelvis at modtage den behandling, som muligvis er den eneste behandling, der kan redde patientens liv.
Claus Kvist Hansen (DF), 2016-05-11:
Tak for svaret.
Hele grundlaget for at lave forsøg på mennesker er jo netop, at det er baseret på et informeret samtykke, altså at en forsøgsperson har mulighed for at vurdere, om det er noget, vedkommende har lyst til at gå med i eller ej.
Og i den situation er det jo ikke så afgørende, om patientens indvendinger er valide eller tungtvejende – der kan en følelse af, at det her er noget, man simpelt hen ikke har lyst til at deltage i, være afgørende for, om vedkommende vil deltage.
Men lige præcis i forbindelse med akutforsøg, hvor der jo er tale om en særlig udsat situation, og hvor man kan sige, at det måske netop er vigtigt, at der er en mulighed for at kunne tage stilling, ønsker ministeren så ikke at give en forsøgsperson muligheden for på forhånd at sige fra.
Det forstår jeg ikke.
Er det ikke netop etisk særdeles betænkeligt, at en person inkluderes i et forsøg uden på nogen måde at have haft muligheden for at tage stilling til det?
Sophie Løhde (V), 2016-05-11:
Jeg er helt enig med spørgeren i, at det selvfølgelig er rigtig, rigtig vigtigt at værne om borgerens ret til selvbestemmelse, men jeg mener også samtidig, at det er yderst vanskeligt for en borger at tage stilling til, at man generelt ikke ønsker at deltage i forskningsprojekter, som ikke er konkretiseret.
Ønsker borgeren at afskære sig fra et forskningsprojekt, som med stor sandsynlighed vil kunne redde borgernes liv?
Det tror jeg ikke, men det kan være, at spørgeren har en anden opfattelse.
Dertil kommer jo også, at det er et krav – det er altså et direkte krav – i forhold til forordningen, at det konkrete forsøg har et potentiale til at have en direkte klinisk fordel for den enkelte forsøgsperson, og at det dermed kan føre til en målbar sundhedsmæssig bedring og/eller føre til en diagnosticering af forsøgspersonens lidelse.
Claus Kvist Hansen (DF), 2016-05-11:
Jo, men hvis man f.eks. så ser på den almindelige kliniske verden, så er det jo sådan, at en patient har mulighed for at frasige sig behandling, uanset om behandlingen vil kunne redde hans liv eller lindre osv., som ministeren selv er inde på
Men lige præcis i forsøgsdelen, som jo er helt speciel, ønsker ministeren så ikke at lade de principper være gældende, altså at en patient har muligheden for at sige: Uanset, hvad der måtte kunne redde mit liv en gang i fremtiden, så har jeg ikke lyst til at vågne op efter et slagtilfælde og finde ud af, at jeg har deltaget i et forskningsprojekt.
Har ministeren ikke forståelse for den bekymring, som en borger kan have på den baggrund?
Sophie Løhde (V), 2016-05-11:
Jeg ville egentlig også være bekymret, hvis vi begyndte at lave en ordning, hvor man som patient, som borger, afskar sig fra nogle muligheder for at kunne modtage behandling, som måske ville være den eneste behandling, der ville kunne redde ens liv i sidste ende.
Og som jeg sagde tidligere, vægter jeg patienternes rettigheder og selvbestemmelsesret meget, meget højt, men det helt særlige, når vi snakker om forskning i akutte situationer, er jo, at det er på grund af situationens hastende karakter, heraf jo ordet akut situation, som følge af en f.eks. pludselig opstået livstruende sygdom, at det ikke er muligt at indhente et forudgående samtykke.
Netop fordi der ikke kan indhentes et forudgående samtykke, skal et forskningsprojekt i enhver akut situation bl.a. opfylde en række forskellige strenge betingelser, før det kan godkendes, eksempelvis at projektet har et potentiale til at give forsøgspersonen, som jeg nævnte før, en direkte klinisk fordel, at forsøget kun indebærer en minimal belastning og risiko for forsøgspersonen i forhold til standardbehandlingen, og derfor mener jeg samlet set, at reglerne balancerer hensynet til på den ene side forsøgspersonens rettigheder og velfærd og samtidig også sikrer mulighed for at kunne forske i akutte situationer, som jeg håber og tror at spørgeren synes er rigtig vigtigt også sker.
Claus Kvist Hansen (DF), 2016-05-11:
Jamen jeg er fuldstændig klar over vigtigheden af den her type forskning.
Det må der ikke herske tvivl om.
Men lige præcis når ministeren taler om den potentielle forsøgspersons rettigheder, har man jo efter den tankegang, som ministeren lægger for dagen, som patient eller som borger ingen rettigheder, når det kommer til akutforsøg, netop fordi man ikke får muligheden for på forhånd at sige: Det her ønsker jeg ikke at deltage i, uanset om vi kan redde et liv eller ej.
Det er det, jeg ikke helt forstår.
Kan ministeren måske uddybe, hvordan man ser på den potentielle forsøgspersons rettigheder, for de er jo netop ikke tilgodeset?
Sophie Løhde (V), 2016-05-11:
Hvis vi nu følger spørgerens tankegang og forslag om at indføre sådan en fravalgsordning, vil det jo betyde, at man på et ikkeinformeret eller utilstrækkeligt grundlag som borger og som patient vil skulle tage stilling til forskning i akutte situationer.
Og hvorfor er det, at de ikke vil være fuldt informeret?
Vi snakker om det i en akut situation, og dermed indebærer en fravalgsordning, som altså er det, spørgeren efterspørger, jo en meget stor risiko for, at en person, en patient utilsigtet kommer til at afskære sig fra at modtage den bedste behandling, som måske er den eneste, der i situationen kan være med til at redde patientens liv.
Louise Schack Elholm (V), 2016-05-11:
Generelt prøver vi på at få tingene til at gå i den rigtige retning, så der er slet ikke nogen tvivl om, at vi hele tiden er opmærksomme på, hvad vi kan gøre de forskellige steder.
Men jeg tror også, det er svært at opnå den samme enighed i EU, som man kan opnå i USA, om sådan nogle tiltag og derfor stå med den samme kraft.
Men det er da trods alt det, vi forsøger, også gennem de her land til land-rapporter.
Det kan måske være noget, der kan være med til at vise vej og presse på for, at OECD accepterer, at det bliver en lidt mere vidtgående model i stedet for den, der var i OECD-regi.
Altså, den er jo mere vidtgående end den, der var i OECD-regi, så vi får flere lande med.
Jeg tror da godt, vi kan lægge et pres gennem EU, og det forsøger vi også på at gøre, men man skal heller ikke tro, at EU på samme måde som USA er en samlet stemme – desværre.