Svend Auken (S), 2007-12-06:
Jeg skal sige, at vi kan støtte det her forslag til folketingsbeslutning, og kan i det hele taget henvise til de bemærkninger, jeg havde, da forslaget var til behandling før valget.
Det her er det bedst opnåelige kompromis.
Det har ikke noget at gøre med det, som hr. Morten Messerschmidt taler om.
Det drejer sig alene om indretningen af rabatterne på indtægtssiden, det vil sige de penge, som England, Tyskland, Holland og Sverige skal have reduceret deres bidrag med.
Jeg synes ikke, det her er et bagatelagtigt forslag.
Faktisk skal vi betale næsten 2 mia. kr. i kompensation til velhavende lande i EU.
Det er en uskik.
Og hvorfor kunne hun gøre det?
Ja, det kunne hun gøre, fordi der var regler om enstemmighed, og det er jo et godt bevis på, at enstemmighed ikke altid er til fordel for fornuften.
I det her tilfælde har et enkelt land altså påtvunget EU et system, der er gennemført utiltalende.
Der er en tabel i beslutningsforslaget, som jeg vil opfordre Folketingets medlemmer til at læse.
Af den fremgår det, at Danmark i 2006 betaler næsten 1,3 mia. kr. - næsten 1,3 mia. kr. - til Storbritannien, og derefter, når kredsen udvides til Holland, Sverige, Tyskland og i øvrigt også Østrig, ja, så stiger vores bidrag til knap 1,8 mia. for derefter at vokse til 2,1 mia. kr. og så fremdeles.
Det gode ved kompromiset her er, at man har holdt det så langt nede som muligt, og der deler jeg de anerkendende bemærkninger, der tidligere er blevet fremsat.
Det er også godt, at man har fået fjernet den ekstra, perverse kompensation til Storbritannien som følge af udvidelsen; alt det er udmærket, alt det er godt nok.
Men tilbage står, at det vel var mere rimeligt, at vi brugte 2 mia. kr. til de fattige lande i verden eller 2 mia. kr. til fornuftige projekter internationalt, 2 mia. kr. på klimaområdet, i stedet for at vi skal give statstilskud til den svenske, den engelske, den tyske, den hollandske og den østrigske regering.
Men sådan er vilkårene, fordi vi har disse regler i EU, og Danmark har kæmpet for at få et så godt kompromis som muligt, og jeg synes alt taget i betragtning, at det er acceptabelt under de givne betingelser, og vi kan støtte det.
Må jeg så endelig om den anden side, som det her beslutningsforslag ikke handler om, men som hr. Messerschmidt altså talte om før, nemlig spørgsmålet om regnskabsaflæggelsen, sige, at det, der jo er det karakteristiske, er, at alt det, EU selv har ansvaret for, som Kommissionen selv står for, herunder landbrugsordningerne, er der faktisk kommet styr på.
Det, der har givet anledning til Revisionsrettens kritik, er alene de områder, hvor det er landene selv, der administrerer det, især på strukturfondsområdet, og det er på den baggrund, at vi, også støttet, tror jeg, af den nuværende og tidligere regering, har kæmpet så hårdt for, at det er de enkelte landes finansministre, der skal tage ansvaret for anvendelsen af midlerne i de enkelte lande, men det tror jeg kan bekræftes.
Det har den tidligere finansminister ikke kunnet komme igennem med i forhold til sine kollegaer, og derfor har vi altså ikke en tilstrækkelig ansvarsplacering.
Så derfor skal hr. Messerschmidt rette kanonen et helt, helt andet sted hen.
Hvis jeg må give ham en anbefaling, skal han starte med at læse forslaget og finde ud af, hvad det drejer sig om, og derefter rette kritikken derhen, hvor den rettelig hører hjemme.