Meta Fuglsang (SF), 2011-01-25:
Der ligger et direktiv her, som skal implementeres, og der er nogle gode takter i det, som vi læser det.
Men selve processen med implementeringen af direktivet rejser nogle spørgsmål, inden vi overhovedet kigger på selve indholdet.
Det fremgår, at direktivet er et par år gammelt, og at regeringen allerede i juni 2009 meddelte, at man ville implementere det.
Derfor må vi under behandlingen stille det enkle spørgsmål, hvorfor vi først behandler det nu, og endnu et spørgsmål: Hvorfor skal vi igen se de meget korte høringsfrister, og også når der egentlig skulle være rigtig god tid?
Den korte høringsfrist giver jo det praktiske problem, at mange af de hørte ikke kan nå at svare, og desværre giver det også et indtryk af, at det ikke betyder noget, om der bliver brugt ressourcer på svarene, for de skal nok ikke bruges til noget.
Det er en uacceptabel måde at håndtere den høringsfrist på, som er en del af den lovgivningsproces, vi arbejder med.
Som nævnt er det som udgangspunkt godt at få nogle fælles regler på området.
Jeg forstår bare ikke, hvorfor regeringen skal vælge den allermest restriktive udlægning af direktivet, når lovforslaget så skal udformes.
Kunne vi ikke for en gangs skyld få lov til at arbejde med et lovforslag, der ikke er så hårdt som muligt, men så godt som muligt?
Et af de konkret gode tiltag i direktiv og lovforslag er etablering af tilsynet med tvangsmæssige udsendelser.
Det er en meget velkommen ordning, som vi må give gode rammer for at få til at fungere.
Etablering af minimumsfrister for udsendelse er et fremskridt, men her ses det, at den konkrete udformning er restriktiv.
Ifølge direktivet skal der være en frist på mellem 7 og 30 dage.
Det bliver så til to frister: 7 eller 30 dage.
Det kan altså gøres bedre.
Helt enkelt kunne vi starte med ikke ligefrem at gøre det værre for en del af de berørte borgere.
Der er rejst en række spørgsmål i høringssvarene i forbindelse med fristerne.
Det gælder bl.a. den situation, at problemerne med udsendelsen skyldes hjemlandet og ikke den, der skal hjemsendes.
Er det rimeligt at lægge de fulde konsekvenser af den manglende udrejse på den borger? bliver der spurgt.
Vi er nødt til at få belyst alle aspekter af dette, herunder om de her foreslåede regler er i overensstemmelse med, hvad vi ellers er forpligtet på.
Høringssvaret fra Danske Advokater rejser spørgsmål om frihedsberøvelse, og de spørgsmål skal også med i behandlingen.
Jeg forventer derfor, at vi undervejs kommer til at tage stilling til en mere konkret udmøntning af reglerne, så det sikres, at anvendelsen af loven bliver ordentlig.
Jeg har altså en række spørgsmål og en række bekymringer omkring udmøntningen af det lovforslag, der ligger her, og også en holdning til, at det ikke nødvendigvis skal være barsk.
Det er bedre, at det er godt og reflekterer nogle holdninger til, hvordan vi synes det skal gøres.
Jeg forventer at stille en lang række spørgsmål til besvarelse i løbet af processen med lovforslaget.
Jeg håber, vi bliver klogere på det og får mulighed for eventuelt også at stille ændringsforslag på de punkter, hvor vi kan være uenige om det.
Til sidst et stille håb om, at vi faktisk får en behandling af lovforslaget, og at det ikke kun bliver kørt igennem.