runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Gade (V), 2007-01-24:
Jeg har to gange besvaret spørgsmålet, om danske specialstyrker bar nationalitetsmærke under operationen i Afghanistan i 2002 eller ej.
På trods af oppositionens påstand om, at jeg skulle have givet Folketinget urigtige oplysninger, er det altså helt korrekt, når jeg svarer Folketinget – og jeg citerer – at soldaterne fra de danske specialstyrker som udgangspunkt ikke bar nationalitetsmærker under operationerne i Afghanistan, men at det, som det også fremgår af mit svar, ikke kan udelukkes, at enkelte soldater bar synlige nationalitetsmærker i den givne situation.
Så er det jo meget interessant, når hr. Frank Aaen lige præcis drager sandhedsvidnet frem fra TV-avisen torsdag i sidste uge, hvor den person, som hr. Frank Aaen henviser til som sandhedsvidne, rejste fra Danmark den 7. april 2002.
Jeg må erindre hr. Frank Aaen om, at de to operationer, regeringen beskriver i redegørelsen af den 13. december 2006, omhandler to operationer, som foregik henholdsvis den 13. februar 2002 og den 17. marts 2002.
Der er det nogenlunde svært for mig at forholde mig til hr. Frank Aaens sandhedsvidne, som ankom til Afghanistan, længe efter at de to omtalte operationer fandt sted.
Så jeg må afvise, at der er givet forkert svar til hr. Frank Aaen og andre her i Folketinget.
Frank Aaen (EL), 2007-01-24:
Spørgsmålet om et lille flag på ærmet af en soldat er måske et lille spørgsmål.
Det gør jo, at sagen alligevel får en lidt anden karakter.
Det gør den også, fordi regeringen har brugt så meget energi på i starten af diskussionen om filmen »Den hemmelige krig« at sige, at lige præcis oplysninger om flag i den film var et bevis på, at filmen var forkert på den.
Så har vi så siden i Folketinget fået at vide, at nå ja, men det skete, at man havde flag på.
Så det kunne ikke helt udelukkes, at filmen havde ret, må jeg så konkludere.
Når vi så forleden dag i radioen hører en tidligere specialstyrkemand udsendt i Afghanistan – godt nok lidt senere end det her – udtale, at det ikke bare var sådan, at de en gang imellem havde flag på, men at de skulle have flag på, så må man jo nok sige, at der er temmelig langt fra forsvarsministerens læserbreve i adskillige aviser i december om, at alle, der kendte lidt til specialstyrkerne, vidste, at det var standardprocedure ude i felten ikke at have flag på, og til, at en anden soldat, der var derude – i modsætning til forsvarsministeren dengang – siger, at det var kutyme, at de skulle have flag på.
Så derfor kunne jeg godt tænke mig at spørge, om vi i hvert fald ikke kan nå frem til, at det er påstand mod påstand i den her sag.
Søren Gade (V), 2007-01-24:
Nu er hr. Frank Aaen tilbage som sandhedsvidne.
Altså, jeg har lyttet til de soldater, der deltog i de operationer.
Der kommer nogen og siger noget måneder efter, at operationerne har fundet sted, og jeg er nødt til at sige til hr. Frank Aaen: Regeringen skal dømmes på, hvad man vidste i 2002, og ikke på, hvad man ved i 2007.
Jeg har sagt fuldstændig firkantet og offentligt til aviser og gør det også gerne her i dag: Havde regeringen dengang, henholdsvis den 13. februar og den 17 marts 2002, haft den viden, vi har i dag, var de pågældende afghanere ikke blevet udleveret.
Det står klinkende klart, og man kan læse det i magtanvendelsesdirektivet for soldaterne, hvor der helt firkantet står: Er der mistanke om, at der foregår mishandling eller andre uregelmæssigheder, så kan man ikke overdrage personer.
Det er det direktiv, soldaterne arbejdede efter, og derfor kan jeg sige, at hvis man havde haft den viden, man har i dag, var de ikke blevet udleveret.
Pointen er bare, at den episode, som gjorde dybest indtryk på mig, foregik i december 2002, og dødsårsagen var rubriceret som mord.
Frank Aaen (EL), 2007-01-24:
Hvad er det, forsvarsministeren ved i dag, som den danske regering og den forhenværende forsvarsminister ikke vidste i foråret 2002, da fangerne blev afleveret?
Jeg har allerede i januar og februar 2002 læst om fangemishandlinger i Kandahar.
Jeg er ret sikker på, man også læste det i Statsministeriet, og jeg tror, at man læste det i Forsvarsministeriet.
Altså, det, som man i dag siger at man ved, vidste man altså også dengang.
Så hvad er det nye?
Hvad er det, der gør, at man i dag er nået frem til, at man ikke vil udlevere fanger, og som man ikke vidste eller burde have vidst i starten af 2002?
Søren Gade (V), 2007-01-24:
Jeg vil sige til hr. Frank Aaen, at det jo efterfølgende er kommet frem, at der foregik ting – det står i øvrigt også beskrevet i Nyhedsavisen i dag –
som ingen af de folk, som var dernede i lejren på det tidspunkt, i de måneder i 2002, havde mistanke om ikke var efter bogen.
Selv den amerikanske forhørsleder siger det.
Vi har haft læger gående dernede i lejren, læger, som har aflagt lægeløftet, og som også har pligt til at indberette, hvis de ser noget, der ikke er efter bogen.
Det har de ikke gjort.
Vi har soldater, der går rundt dernede, som ikke kan udlevere, hvis der er mistanke om, at folk bliver behandlet forkert.
De reagerede ikke, fordi der ikke var noget at reagere på.
Jeg kan ikke give hr. Frank Aaen det svar, han gerne vil have, for det findes ikke.
Men jeg kan sige til hr. Frank Aaen, at havde vi haft den viden i 2002, som vi har i 2007, var de ikke blevet udleveret.
Jeg har siden min tiltrædelse i april 2004 lavet aftaler om fanger, om behandlingen af tilbageholdte de steder, hvor vi er i militære operationer,
og jeg kan give hr. Frank Aaen det tilsagn, at der aldrig kommer til at opstå en situation som den i 2002, hvor der kan være tvivl om, at folk, vi udleverer, bliver behandlet korrekt.
For jeg har det samme menneskesyn som hr. Frank Aaen: Jeg vil have, at folk bliver behandlet i henhold til konventionerne.
Frank Aaen (EL), 2007-01-24:
Tak for tilsagnet.
Det vil vi vende tilbage til, for når vi interesserer os for den her sag, er det jo i lige så høj grad for at forhindre nye sager, som det er for, at de, der – så vidt jeg kan se – blev mishandlet, får oprejsning og en erstatning, hvis de har krav på erstatning fra Danmark, fordi vi udleverede dem til mishandling.
Ministeren siger, at hvis vi vidste det dengang, som vi ved i dag, havde vi ikke udleveret fanger.
Jamen det blev beskrevet i Politiken i januar 2002, i Amnesty Internationals udtalelser i februar 2002, i Washington Post i februar 2002, i Los Angeles Times i 2002, i Berlingske Tidende i februar 2002 og i Politiken igen – at afghanske fanger fik tæsk – den 13. februar 2002.
Det vidste man, hvis man var en bare nogenlunde energisk avislæser, og det skal man jo være, når man går i krig.
Så skal man læse, hvad der sker der, hvor man er i krig.
Man havde de her oplysninger.
Hvorfor udleverede vi så fanger til amerikanerne den 17. marts 2002?
Bjarne Laustsen (S), 2007-01-24:
»Vil ministeren oplyse, hvorfor Udlændingeservice ikke har krævet arbejds- og opholdstilladelse af de polske skovarbejdere fra firmaet ESL Lesne Produkty, når det har vist sig, at de påståede udstationerede arbejdere fra firmaet aldrig har haft tilknytning til firmaet eller har været beskæftiget med skovarbejde i det hele taget, og når det fremgår af Udlændingeservices hjemmeside, at der kræves arbejds- og opholdstilladelse, når man kun er sæsonarbejder, vikar eller løsarbejder?«
Søren Gade (V), 2007-01-24:
Jamen nu manipulerer hr. Frank Aaen jo med det, jeg siger, for det er jo ikke illustreret i forhold til de 31.
Men det har jo efterfølgende vist sig, at der foregik ting, som ikke engang bare var ubehagelige, men det var frygteligt, hvad der skete i nogle af de lejre.
Men det går ikke på de 31, og det eksempel, som var i »Den hemmelige krig« om den her taxachauffør, hvor det stod rubriceret som mord, foregik i december 2002.
Hvis instruktøren af filmen på daværende tidspunkt havde et eksempel fra januar og det var der, taxachaufføren var blevet slået ihjel, og man vidste det, hvis vi havde været vidende om det i januar eller februar, kunne vi ikke have udleveret fangerne i 2002.
Men sådan var det bare ikke.
Når jeg derfor siger, at hvis vi havde haft de oplysninger eller den viden, vi har i dag, kunne vi ikke have udleveret dem i 2002, så går det generelt på, hvad der skete i nogle af de lejre.
Jeg er jo lige så berørt af det som hr. Frank Aaen, og derfor kan jeg garantere for, at havde man dengang haft den viden, var de ikke blevet udleveret, og jeg vil også garantere for, og det kan hr. Frank Aaen jo holde mig op på, at det ikke kommer til at ske igen.
Så vil jeg bare sige, at jeg ikke står og lægger op til nogen undersøgelse af nogen film.
Det kan oppositionen selv gøre.
Jeg står bare og siger, at der er så mange forkerte påstande i den film, at hvis man virkelig går så højt op i den i oppositionen, så kunne man jo starte med at undersøge, om de påstande, der driver filmen frem, overhovedet holder vand.
Men jeg vil da overhovedet ikke forholde mig til, om man vil bruge sin tid på det eller ej.
Det må man selv afgøre.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Aaen (EL), 2007-01-24:
Jeg kunne forstå på starten af det sidste svar her, at forsvarsministeren går ind for en undersøgelse af det, andre skriver, men vi kan ikke få lov til at undersøge regeringen.
Det er jo interessant.
Jeg kan også forstå, at vi må have lov at se de to indberetninger fra soldaterne, som ministeren mener bekræfter regeringens udlægning af historien, men vi må ikke se alle de andre.
Det er da også interessant.
Pressen og FN beskrev i 2002 mishandling af de 31 fanger, som Danmark udleverede til amerikanerne, som kunne være endt på Guantánamo, og som kunne være blevet udsat for dødsstraf, og jeg har så forstået på ministeren – og det er jeg glad for at ministeren nu siger – at med den viden, vi har i dag, ville vi ikke have udleveret de 31 fanger.
Så er det bare, jeg siger, at når vi nu er kommet frem til, at vi med den viden, vi har i dag, ikke kunne have udleveret de 31 fanger, hvordan kan man så skrive i regeringens redegørelse fra den 13. december på side 21, at disse oplysninger om mishandlinger i Kandaharlejren ikke kan bekræftes?
Det er jo den centrale konklusion i regeringens egen redegørelse, at oplysningerne om mishandling ikke kan bekræftes.
Hvordan kan man sige, at det er en korrekt redegørelse, når ministeren så i dag siger, at med den viden, vi har i dag, nemlig om mishandling, skulle vi ikke have udleveret de 31 fanger?
Det hænger ikke sammen.
Søren Gade (V), 2007-01-24:
Jeg må sige til fru Mette Gjerskov, at det, der mangler, er en uvildig undersøgelse af den film, der hedder »Den hemmelige krig«.
Det kunne man så starte med.
Fru Mette Gjerskov kunne starte med at undersøge, om de påstande, der bliver fremført mod danske soldater, overhovedet er relevante eller rimelige, eller om de bygger på et fejlagtigt grundlag.
Det kan fru Mette Gjerskov jo selv gå i gang med.
Så vil jeg bare sige, at det er lodret forkert, at det, fru Mette Gjerskov siger, ikke er et angreb på vores soldater, for når man vil have en undersøgelse, betyder det jo, at man hos fru Mette Gjerskov og Socialdemokraterne tvivler på de oplysninger, soldaterne skrev i 2002.
Jeg er nødt til at sige: Jeg tror fuldt og fast på vores soldater og de indberetninger, de lavede i 2002.
Så kan fru Mette Gjerskov og andre blandt Socialdemokraterne vælge at tro på en amerikansk forhørsleder, som 5 år efter vistnok mener at have set eller hørt en dansk soldat i slutningen af januar 2002, hvor vi ikke engang var indsat operativt.
Derfor er det et angreb på soldaternes troværdighed, hvis man vælger at se bort fra de rapporter, de sendte hjem i perioden januar-juni 2002.
Mette Gjerskov (S), 2007-01-24:
Jeg kan ikke forstå, hvordan forsvarsministeren kan mene, at Socialdemokratiet vakler i den her sag eller i nogen som helst sag for den sags skyld.
Hele pointen er jo faktisk, at vi har bakket op om den her mission i Afghanistan, og det har vi gjort hele vejen igennem.
Det betyder også, at vi føler os særskilt ansvarlige for, at alt er gået sådan for sig, som vi gerne vil have det skal gå for sig.
Jeg sætter ikke spørgsmålstegn ved, om soldaterne siger, at noget er rigtigt eller noget er forkert, men må bare konstatere, at forsvarsministeren vel ikke engang har navnene på dem, der er blevet taget til fange.
Jeg mener, at det da i hvert fald ville være den mest simple ting at få undersøgt, også – synes jeg jo ærlig talt – for vores skyld i Socialdemokratiet, så vi også kan få renset vores samvittighed, når nu vi er gået ind med støtte til den her mission.
Frank Aaen (EL), 2007-01-24:
»Vil ministeren erkende, at Folketinget to gange er blevet fejlinformeret om de danske soldaters brug af nationalitetsmærke i Afghanistan?«
Søren Gade (V), 2007-01-24:
Inden fru Mette Gjerskov kom herned, troede jeg egentlig, at man blandt Socialdemokraterne bakkede lidt på den her sag, fordi det ikke er en sag.
Det gør man så ikke.
Men jeg kan sige til fru Mette Gjerskov, at der ikke er noget behov for nogen som helst undersøgelse, for i modsætning til fru Mette Gjerskov tror jeg som forsvarsminister og regeringen på de danske soldater og deres udsagn.
Ja, vi bakker dem faktisk op og tror på det, der står i de rapporter, de sender hjem.
Det er det, der ligger til grund for de svar, jeg giver her i Folketinget, og jeg sover fint om natten.
Der er ikke behov for at lave nogen som helst undersøgelse, for de rapporter er skrevet i 2002 af de mennesker, som var på stedet, og motivet for at lyve er bare ikke til stede.
Vi var dernede for at hjælpe med at fange nogle af de banditter, som sprængte to tårne i luften i USA.
Det var i skyggen af det, vi var dernede.
Det handlede om at finde nogle af de her mennesker, og det var det, de danske soldater deltog i.
De beskrev minutiøst, hvad de lavede, og sendte de indberetninger hjem.
Derfor kan jeg sige til fru Mette Gjerskov: Jeg kan garantere, at der var de to tilfælde og kun de to tilfælde fra den 13. februar og den 17. marts 2002.
Men det har sådan set ikke noget med sagen at gøre.
Det, der har noget med sagen at gøre, er, at havde vi haft de oplysninger i 2002, som vi har i dag, var de her mennesker ikke blevet udleveret.
Det har jeg sagt før, og det siger jeg igen, og jeg siger også gerne her: Der kommer aldrig til at opstå en situation igen som den, vi så i 2002, for vi vil sørge for, at der er aftaler med de lande, vi samarbejder med.
Ligesom vi i dag har aftaler med briterne i Irak og Afghanistan, og ligesom vi har en aftale med de afghanske myndigheder, vil vi også, næste gang vi er ude i en militær operation med amerikanere eller andre, briter, eller hvem det nu er, vi opererer med, lave en aftale, som er fuldstændig klokkeklar, og som sikrer, at de mennesker, vi overdrager i andres varetægt, bliver behandlet i henhold til konventionerne.
Det er ikke alene min private holdning, det er regeringens holdning, og det vil jeg sørge for sker fremadrettet.
Rune Lund (EL), 2007-01-24:
Det, jeg spurgte om, var, om man i Forsvarsministeriet ikke læser aviser.
For de avisartikler, som jeg læste op her, er artikler, som blev skrevet i januar og februar 2002, inden danske soldater begyndte at tage fanger i Afghanistan.
Det vil sige, at hvis man havde læst aviser i Forsvarsministeriet, ville man have vidst, at når man udleverede fanger til amerikanerne, kunne de blive udsat for tortur.
Og det var så også lige præcis det, der skete, da man udleverede de 31 fanger den 18. marts 2002.
Det virker dog meget usandsynligt, at man i Forsvarsministeriet ikke har kendt til fangemishandling i Kandaharlejren, netop fordi det var fremme på det her tidspunkt.
I redegørelsen, som regeringen har lavet til Folketinget, er der ikke et afsnit, der hedder »Læste Forsvarsministeriet aviser, eller læste de ikke aviser?«
Det står ikke besvaret, så jeg synes, at forsvarsministeren her må sige, at man ikke læste aviser i Forsvarsministeriet, og at det var derfor, man ikke kendte til de her oplysninger.
Så kan folk jo afgøre med sig selv, om det virker troværdigt eller ej.
Søren Gade (V), 2007-01-24:
Nu vil jeg sige til hr. Rune Lund, at alle de spørgsmål, hr. Rune Lund står og stiller, faktisk er besvaret i redegørelsen af 13. december 2006.
Det er sådan, at andre organisationer på det tidspunkt sagde, at der ikke var grund til at tvivle på, at de blev behandlet korrekt.
I dag i Nyhedsavisen vil man se, at en af forhørslederne siger, at i det tidsrum, han var dernede, frem til og med august, var det hans helt klare overbevisning, at fangerne blev behandlet ordentligt: Jeg ved, det lyder komisk, men fangerne havde det fint.
Vi spiste feltrationer, de fik rigeligt med mad, vi tog bad i koldt vand, de i varmt, siger han hertil.
Det er en af de to afhøringsledere, som blev omtalt i filmen »Den hemmelige krig«, men som har et udsagn i dag, som ikke passer ind i hr. Rune Lunds eller andres verdensopfattelse.
Så jeg må bare sige igen, at det med flaget ikke ændrer ved det forhold, at soldaterne har rapporteret det hjem, de skulle.
Jeg tager udgangspunkt i de informationer, der kom i 2002, og ikke i, hvad folk kan huske 5 år efter.
Og der må jeg igen sige til hr. Rune Lund: Jeg har tillid til, at de indberetninger, soldaterne lavede i 2002, er korrekte, og det er det, jeg henholder mig til.
Jeg sover godt om natten, for jeg er sikker på, at det er sandheden.
Det er den, jeg redegjorde for i december, og den, jeg også har brugt i min redegørelse og svar på spørgsmål til hr. Rune Lund her i dag.
Rune Lund (EL), 2007-01-24:
Sagen og diskussionen om det danske flag på skulderen er jo kun en af mange ting, som gør, at man bør undersøge den her sag.
Og det, som spørgsmålet her drejer sig om, er jo, at det her flag kun er en af mange ting, som gør, at de her ting bør undersøges nærmere.
En af de påstande, som regeringen fremfører, og som forsvarsministeren nu også fremfører her i dag, er, at man ikke kunne vide noget, før de danske soldater tog 31 personer til fange den 17. marts 2002.
Kan det simpelt hen være, fordi man ikke læser avis i Forsvarsministeriet?
Kan det være rigtigt, at man ikke læste Politiken den 24. januar 2002, hvor der var kritik af en fangelejr i Afghanistan?
Det handlede om Kandaharlejren, hvortil de 31 fanger blev udleveret.
Læste man ikke Amnesty International den 1. februar 2002, læste man ikke Washington Post den 11. februar 2002, Los Angeles Times den 11. februar 2002, Berlingske Tidende den 12. februar 2002 eller Politiken den 13. februar 2002?
De handlede alle om fangemishandling i Kandaharlejren, hvor de 31 fanger endte med at blive udleveret, da danske soldater tog dem til fange den 17. marts 2002.
Læser man ikke avis i Forsvarsministeriet?
Søren Gade (V), 2007-01-24:
Se, i redegørelsen af 13. december 2006 vil man også kunne se, at der er andre organisationer, der siger noget andet, at der ikke var mistanke om, at det ikke foregik efter bogen.
Jeg er nødt til at sige til hr. Frank Aaen: Der var ingen alarmklokker, der ringede på det tidspunkt, det er kommet senere hen.
Regeringen har taget afstand fra Guantánamo og tidsubestemt opbevaring af folk.
Det talte vi imod, da det kom frem.
Vi har talt imod alt, hvad der hedder tortur.
Tortur light findes ikke, og det redegjorde jeg for, allerede da jeg tiltrådte som minister få uger efter.
Jeg gik ind og tog fat på den problemstilling, og jeg må sige til hr. Frank Aaen, at vi var det første land i verden, der fik en overdragelsesaftale med de afghanske myndigheder, fordi vi netop ville sikre os, at eventuelle afghanere, der bliver overdraget, vil blive behandlet i henhold til konventionerne, og at de ikke kan udsættes for dødsstraf.
Helt i overensstemmelse med det livssyn, jeg har, og som jeg tilsyneladende deler med hr. Frank Aaen.
Mette Gjerskov (S), 2007-01-24:
Vi har jo haft lejlighed til at udveksle synspunkter med både forsvarsministeren og statsministeren i den her sag, og der er fremlagt utrolig mange dokumenter både på den ene side og på den anden side.
Det, jeg bare vil spørge forsvarsministeren om, er, om ikke den megen omtale, om ikke de mange forskellige udsagn, der kommer om de afghanske fanger i den her sag, giver anledning til, at forsvarsministeren har brug for at få renset regeringen ved at få lavet en uafhængig undersøgelse.
Jeg mener, at det da også må være i regeringens og forsvarsministerens egen interesse – og ikke mindst de udsendte soldaters interesse – at få en uvildig undersøgelse, som præcist kan klarlægge, hvad der er facts i den her sag.
Eva Kjer Hansen (V), 2007-01-24:
Med hensyn til at sætte en undersøgelse i gang vil jeg lige understrege over for hr. René Skau Björnsson, at det, jeg gav udtryk for, var, at jeg vil undersøge, om vi skulle skærpe regelsættet på området, så en overtrædelse på det her område også indgår i forbindelse med en frakendelsessag.
Og det er jo igen den her regering, der har sørget for at skærpe bestemmelserne på det her område, for så vidt angår manglende opfølgning på bl.a. huslejenævns afgørelser fra udlejers side, fordi jeg synes, det er vigtigt, at de regler, der er på området, rent faktisk bliver overholdt.
Hvad angår kommunerne, er der jo ikke andet at sige, end at kommunerne må se at følge op på det og bruge de muligheder, de har, for at gå ind og undersøge forholdene, følge op med pålæg og eventuelt med bøde.
Så det er jo altså bare et spørgsmål om, at kommunerne sørger for at bruge de redskaber, de allerede har i lovgivningen i dag.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Frank Aaen (EL), 2007-01-24:
Forsvarsministeren tror på soldaterne, og det synes jeg er o.k., det er sådan set betryggende.
Men det er åbenbart ikke alle soldater, forsvarsministeren tror på, for dem, der siger det modsatte – både danske og udenlandske soldater – af det, forsvarsministeren mener, tror forsvarsministeren åbenbart ikke på.
Sagen er jo, at man først prøver at bruge flagsagen til at skyde alle de argumenter ned, som blev fremført i den film, og som gør, at vi skal have tingene undersøgt.
Siden har vi kunnet læse, at afhøringsofficerer fra USA ved edsvorne erklæringer siger, at der foregik mishandling.
Siden har vi kunnet læse en rapport fra FN fra 2002, som den danske regering også har fået, og som også siger, at der foregik mishandling, og den beskriver oven i købet den episode, hvor de danske soldater tog fanger og afleverede dem til amerikanerne.
FN har beskrevet indberetninger om, at de fanger, de danske soldater tog, blev mishandlet.
Bjarne Laustsen (S), 2007-01-24:
Det er i samme boldgade, og det handler om, at vi kan læse på Udlændingeservices hjemmeside, at hvis man skal komme herop og være lovligt udstationeret, skal man have fast tilknytning til det firma, som sender en herop.
Jeg tror også, at integrationsministeren kender til historien om de polske skovarbejdere, hvor det viser sig, at det er et meget tvivlsomt arrangement, man har haft.
Men det er så det.
For min skyld må de hjertens gerne komme.
Jeg ved, at man i anden sammenhæng gør en meget stor dyd ud af at sige, at folk skal opfylde betingelserne.
Jeg kan bare ved også at læse de afhøringsrapporter se, at de intet har haft med det pågældende firma at gøre.
Derfor er det store spørgsmål: Hvordan kan det være, at Udlændingeservice kommer frem til, at de alligevel ikke skal have arbejds- og opholdstilladelse for at være her?
Lene Espersen (KF), 2007-01-24:
Jeg vil sige til hr. Bjarne Laustsen, at der derom jo ikke er nogen som helst uenighed mellem regeringen og Socialdemokraterne.
Som hr. Bjarne Laustsen er blevet gjort bekendt med, blev der på forligskredsmødet den 10. januar fra Skov- og Naturstyrelsens side orienteret om, at man i 2006 har indført arbejdsklausuler, der følger ILO-konvention 94 i alle kontrakter med private entreprenører.
Og som opfølgning på den konkrete sag fra Nordjylland har styrelsen iværksat en undersøgelse af alle kontrakter på pyntegrøntområdet samt indledt samarbejde med 3F om mulighederne for fremover at imødegå kontraktbrud og sikre overholdelse af kontraktens bestemmelse om arbejdsklausuler.
Man vil i den forbindelse tage udgangspunkt i de muligheder, som er skitseret af Konkurrencestyrelsen.
Så jeg synes sådan set, at Skov- og Naturstyrelsen i den her sag har reageret på nogle informationer, den har fået, der har givet anledning til, at de skulle tjekke nogle ting.
Og så har de i et rigtig godt samarbejde med 3F sagt: Så er der nogle steder, hvor vi må stramme op for at have en sikkerhed for, at det er de rigtige mennesker, vi samarbejder med.
Det synes jeg er meget tilfredsstillende.