Connie Hedegaard (KF), 2007-05-03:
Det siger sig selv, at regeringen formentlig ligesom alle andre partier deler forslagsstillernes bekymring for de stoffer, vi taler om her, men vi kan alligevel ikke anbefale, at man støtter forslaget.
De bromerede flammehæmmere er et internationalt problem.
Derfor skal det også tackles internationalt, og i første række skal det tackles gennem EU.
Forslaget retter sig mod de stoffer, der hedder deka-BDE, TBBPA, HBCDD, og det er altså anvendelsen i forbrugerprodukter, og for alle de tre stoffer gælder, at de kun anvendes i en meget, meget lille dansk produktion, og at langt størstedelen findes i importerede produkter.
Regeringen har sammen med Europa-Parlamentet anlagt sag mod Kommissionen for midlertidigt at have undtaget deka-BDE fra forbud mod dets anvendelse i elektriske og elektroniske produkter, det såkaldte RoHS-direktiv.
Som sagt har vi altså anlagt sag, for så vidt angår det her punkt.
Anvendelsen i elektronik udgør langt størstedelen af den samlede anvendelse af stoffet, nemlig over 80 pct. af hele anvendelsen inden for EU's område.
Der forventes en afgørelse på den retssag inden for et års tid.
Så er det jo rigtigt, som det også fremgår af beslutningsforslaget her, at Sverige har valgt at forbyde anvendelsen af deka-BDE i andre produkter end de produkter, der er omfattet af RoHS-direktivet, og i biler.
Det fremgår af det svenske beslutningsgrundlag, at der ikke er konkret viden om, hvor udbredt anvendelsen rent faktisk er.
For at få nærmere viden om det – vi vil trods alt gerne basere reguleringen på viden – har Miljøstyrelsen fået udarbejdet en rapport om anvendelsen af deka-BDE i produkter, der ikke er omfattet af reglerne om forbud i elektronik m.v.
Den viser, at der kun er tale om et meget lille forbrug, nemlig i størrelsesordenen nogle få hundrede kilo i importerede produkter.
Derudover er stoffet brugt i et par enkeltstående produktioner, som er eksporteret.
Derfor vil det ikke gøre nogen forskel for vores miljøbelastning, om der indføres et forbud mod deka-BDE i forbrugerprodukter i Danmark eller ej, og dansk enegang på området må derudover forventes at svække den danske position, den danske troværdighed i retssagen mod Kommissionen.
Det skulle man jo ikke rigtig synes at nogen kunne have interesse i.
Jeg har bedt Miljøstyrelsen om at tage kontakt til de få virksomheder herhjemme, der importerer produkter med deka-BDE, som ikke er omfattet af RoHS-direktivet, for at få dem til at finde nogle andre løsninger uden brug af dekaBDE.
Jeg er overbevist om, at de virksomheder, når de får forelagt sagen og også hører, hvad de kan gøre i stedet for, vil være velvilligt indstillede.
De to andre stoffer, TBBPA og HBCDD, er begge under risikovurdering i EU, og Danmark bidrager aktivt til risikovurderingen.
Vi er simpelt hen med til at lave den.
Vurderingerne har taget for lang tid, men de er nu tæt på at være færdige, og risikovurderingen for TBBPA viser, at der ikke er nogen sundhedsrisiko for forbrugerne, for de beskæftigede eller for befolkningen i almindelighed.
For HBCDD's vedkommende siger risikovurderingen, der dog ikke er helt færdig endnu, men den peger i samme retning, at det tyder på, at der er en vis sundhedsrisiko forbundet med at arbejde med stoffet og ved at bo i nærheden af virksomheder, der producerer det.
Ifølge et produktregister er der dog et yderst minimalt forbrug af stoffet i danske virksomheder.
Med hensyn til de miljømæssige effekter er vurderingerne ikke helt afsluttet endnu, men der er en vis tvivl om effekterne af TBBPA's nedbrydningsprodukter, og det er muligt, at de afsluttende undersøgelser vil nødvendiggøre nogle særlige foranstaltninger.
HBCDD vil formentlig blive reguleret på EUplan, da det anses for at være et PBT-lignende stof, altså persistent bioakkumulerbart og toksisk stof, og arbejdet med at udforme en strategi for risikoreduktion er netop sat i gang af Sverige, som også står for risikovurderingen.
Da risikovurderingen for begge stoffer viser, at der ikke er risiko for forbrugerne ved anvendelsen, er der ikke basis for et forbud i Danmark, og et nationalt forbud vil desuden næppe være retligt holdbart af samme grund, da EUreglerne bl.a. forudsætter en holdbar videnskabelig dokumentation af risikoen.
Det er jo altså nu engang det regime, vi i øvrigt vælger at forfølge på de her spørgsmål, hvor vi prøver at få det reguleret internationalt, prøver at få en stærk kemikalieregulering på EUplan.
Det kan man så sige er det principielle, det er det teoretiske, men da hovedparten af de varer, som indeholder stofferne, som nævnt importeres, vil et forbud heller ikke i praksis få nogen virkning.
De store internationale producenter vil næppe lave en helt særlig produktion til det danske marked, og da der ikke i øjeblikket er kommercielt tilgængelige alternativer til en række væsentlige anvendelsesområder for TBBPA, kan et forbud blokere importen af vigtige produkter.
Det kan f.eks. være computere.
Handelen med de relevante produkter er jo altså, om nu Enhedslisten kan lide det eller ej, verdensomspændende, og dansk enegang på sådan et punkt her giver derfor efter min og regeringens opfattelse ikke mening.
Den danske handlingsplan for bromerede flammehæmmere, som den tidligere regering fremlagde, peger da også netop på behovet for international regulering på det her punkt.