Mai Mercado (KF), 2014-10-30:
Det er konservativt hjerteblod at tage sig af de mest udsatte i samfundet, og den gruppe tilhører misbrugerne i høj grad.
Det Konservative Folkeparti stillede i 2012 det beslutningsforslag, som så er forløberen for det lovforslag, vi skal til at behandle nu.
Det endte dengang med en fælles beretning, som alle partier på nær Venstre støttede.
Da var der enighed om, at stofmisbrugere, som er motiveret til at komme i behandling, får ret til en lægesamtale senest 3 dage efter henvendelsen og til senest 14 dage efter henvendelsen at få udarbejdet en social og lægelig behandlingsplan, hvorunder også det frie valg i forhold til den sociale behandling skal udvides til også at omfatte den medicinske behandling.
Det blev altså pålagt regeringen at fremsætte et lovforslag, der sikrede, at der blev taget hånd om stofmisbrugere inden de 14 dage, som loven i dag tilsiger.
14 dage er lang tid i en stofmisbrugerverden.
Det er der også flere andre som har nævnt heroppe fra talerstolen.
Derfor var det jo vores intention med forslaget, at en misbruger inden for 3 dage kunne tilses af en læge, som kunne give netop den fagligt kvalificerede behandling og rådgivning frem til iværksættelsen af behandlingen, herunder også en vurdering af, om der ville være brug for at give noget substitutionsmedicin, eksempelvis metadon, sådan at der kunne komme lidt mere ro på den misbrugende.
Her tænker jeg især på heroinmisbrugere.
For det er jo sådan, at nogle stofmisbrugere ikke er klar til at gå i egentlig behandling og har brug for i en kortere eller en længere periode at være på substitutionsmedicin.
Det skulle den her lægesamtale afdække.
Regeringen har jo så stillet det her forslag, men desværre er det et lovforslag, som ikke følger intentionen i den beretning, som regeringen selv var med til at lave.
Og jeg synes jo, at man så løber fra det løfte, man gav, og den beretning, man lavede.
Det er der så nogle, der vil sige, at vi jo er vant til at se.
Men jeg synes, at det må være sådan, at når vi giver håndslag på en beretning, overholder vi almindelig vis også indholdet i den beretning.
Selve lovforslaget indebærer tre rettigheder, og mange talere er jo kommet omkring dem på en rigtig god og ordentlig måde.
Det, som især er til debat her i dag, er, hvordan de 3 dage pludselig er blevet til 14 dage, for Socialdemokraterne var så sent som den 7. oktober ude at sige, at det netop var 3 dage, og man kan også se på lovprogrammet.
Vi er jo glade for de rettigheder, som det her forslag medfører, men vi synes bare ikke, at det er godt nok.
Så kan det godt være – og det er blevet problematiseret af flere af os – at det bliver omkostningstungt for kommunerne at lave en lægesamtale for alle, der søger behandling.
Men så må vi jo i udvalgsbehandlingen se, om ikke vi kan afgrænse det, se, om ikke vi kan differentiere det, sådan at der først bliver taget hånd om de stærkest belastede misbrugere, og at det sker hurtigst muligt.
Jeg vil bare tilføje, at det da er ærgerligt og problematisk og synd for de her mennesker, at det bliver økonomien, som bremser det beslutningsforslag, som blev aftalt næsten i enighed, og som havde meget stor opbakning til den beretning, der blev lavet. Hvad der så er sket i de dage, der er gået fra den 7. oktober og til nu, skal jeg ikke kunne sige.
Men jeg synes i hvert fald, at det er ærgerligt, at det ikke længere bliver umiddelbart muligt for misbrugeren at komme til at få den lægesamtale, som vi jo alle sammen er enige om er god og vigtig for misbrugeren.