Søren Pind (V), 2015-11-16:
Jeg vil tro, at forespørgerne er bekendt med, hvad regeringen kan oplyse om Danmarks fremadrettede muligheder for at føre en selvstændig asyl-, flygtninge- og udlændingepolitik efter en eventuel ophævelse af retsforbeholdet den 3. december 2015, hvor vi forhåbentlig erstatter det med en tilvalgsordning.
For det er nemlig et element, som bestemt ikke har været fraværende i debatten.
Først må jeg endnu en gang gøre det klart, at det er forkert, at retsforbeholdet ophæves ved et ja den 3. december.
Det er ikke tilfældet.
Retsforbeholdet omdannes derimod til en tilvalgsordning.
Med tilvalgsordningen vil vi i modsætning til i dag selv kunne vælge, om vi vil deltage i en retsakt på RIA-området eller ej.
Retsforbeholdet består, men i en smartere udgave, der gør det muligt for Danmark at håndplukke præcis de ting, vi har en interesse i.
På den måde bliver det muligt at fortsætte i Europol og samtidig stå uden for EU's samarbejde om asyl og indvandring.
Dermed har jeg også svaret på forespørgslens spørgsmål om Danmarks fremadrettede muligheder for at føre en selvstændig asyl- og udlændingepolitik.
Svaret er, at den danske udlændingepolitik fortsat skal fastlægges i Danmark.
Det svar kan ikke komme bag på forespørgeren, for det fremgår tydeligt af den politiske aftale, at den danske udlændingepolitik fortsat skal fastlægges i Danmark.
Det har vi sagt igen og igen, senest i sidste uge, da udenrigsministeren her fra talerstolen redegjorde for det ændringsforslag, som han har stillet, til forslag til lov om omdannelse af retsforbeholdet til en tilvalgsordning, der blev vedtaget i torsdags.
Her blev det endnu en gang slået fast, at afstemningen den 3. december ikke handler om asyl og indvandring.
Det blev også gentaget, at et eventuelt fremtidigt tilvalg af retsakter på asyl- og indvandringsområdet forudsætter enighed blandt aftalepartierne.
Og det blev slået fast, at Venstre, Socialdemokraterne og Det Konservative Folkeparti ikke vil ophæve deres veto, uden at der først er holdt en folkeafstemning om spørgsmålet.
Udfaldet af en sådan folkeafstemning vil naturligvis blive respekteret.
Så er den ikke længere.
Danmarks muligheder for at føre en selvstændig asyl-, udlændinge- og flygtningepolitik ændrer sig ikke ved et ja til at omdanne retsforbeholdet til en tilvalgsordning.
Et ja vil til gengæld betyde, at vi som det eneste land i EU ud over Storbritannien og Irland frit kan vælge, hvilke dele af det retlige samarbejde vi vil være med i, og samtidig stå uden for den fælles asyl- og udlændingepolitik.
Det synes regeringen og et bredt flertal i Folketinget er den bedste løsning for Danmark.
Det er besynderligt, at Dansk Folkeparti, som ofte argumenterer for, at Danmark skal gøre som Storbritannien i EU, ikke ønsker den britiske ordning, en ordning, som de EU-skeptiske briter ellers er glade for og benytter sig af.
Lad mig så minde om, at vi har gjort det klart, hvad man får, hvis man stemmer ja den 3. december.
Omvendt forekommer det mig uklart, hvad man får, hvis man stemmer nej.
For 14 dage siden havde vi første behandling af Dansk Folkepartis beslutningsforslag, der vil pålægge regeringen at optage forhandlinger om en parallelaftale om Europol.
Jeg kan i dag sige det samme, som jeg sagde der: En parallelaftale er ikke en god løsning for Danmark, og Dansk Folkeparti glemmer, at man ikke kan bede om en parallelaftale om noget, der ikke eksisterer endnu.
Dansk Folkeparti har da også erkendt, at en parallelaftale måske ikke er så let at få, som man ellers gerne vil give indtryk af.
Så plan B for Europol er en ny folkeafstemning for kun at tilvælge Europol.
Men det kan man ikke, Schengensamarbejdet følger nemlig automatisk med.
Og det er svært, for ikke at sige umuligt, for andre end nejsiden at forestille sig, at alt dette vil kunne være på plads, inden Danmark må træde ud af Europol, når den ny forordning vedtages til næste år.
Et ja den 3. december er den eneste garanti, der kan gives, for, at Danmark bliver fuldgyldigt medlem af Europol.
Men afstemningen handler ikke kun om det.
Jeg har endnu til gode at høre et eneste argument imod, at vi skal være med på disse områder.
Forestiller Dansk Folkeparti sig, at vi så også skal have en parallelaftale om f.eks. kontosikringsforordningen og småkravsforordningen?
Og hvad med konkursforordningen, som vi allerede har fået nej til at få en parallelaftale om?
Men et ja den 3. december vil give Danmark frit valg på området for retlige og indre anliggender.