Ole Birk Olesen (LA), 2012-09-13:
Skattereformen fra regeringen, Venstre og Konservative rummer mange positive sider, jo først og fremmest, at man anerkender behovet for at få sat personskatterne ned i Danmark.
Det er ikke rimeligt, at folk, der går på arbejde og arbejder hårdt for at forsørge sig selv og deres kære, beskattes så hårdt, som de gør i Danmark.
Og det er også dumt ud fra en samfundsøkonomisk betragtning, at man straffes for at yde en ekstra indsats, således at produktionen i Danmark bliver mindre, end den kunne have været, så velstanden bliver mindre og der er mindre at gøre godt med.
Omvendt beklager vi, at man i det her land tilsyneladende ikke kan sænke skatten på arbejde uden at ville hæve andre skatter og afgifter til at finansiere det med.
Regeringen planlægger – og det gør Venstre og Konservative også – at hæve andre skatter og afgifter med ca. 4 mia. kr.
Det burde være muligt i et land med verdens største offentlige sektor at prioritere ressourcerne sådan, at der var mulighed for at sænke skatterne uden at hæve andre skatter og afgifter.
Vi har pointeret, at regeringen i sin langsigtede økonomiske plan forventer at ansætte, hvad der svarer til 60.000 ekstra personer i den offentlige sektor frem mod 2020.
Vi har også pointeret, at hvis regeringen blot nøjedes med at ansætte 52.000 ekstra, behøvede den ikke at opkræve de 4 mia. kr. i skatter og afgifter, som den her skattereform indeholder.
Men man er så forhippet på, at man partout skal have 60.000 flere ansatte i den offentlige sektor, uden at man egentlig ved, hvad de skal give sig af med, hvad de skal lave, at man ikke vil acceptere, at det kun bliver 52.000.
Det samme gælder så tilsyneladende Venstre og Konservative, som i den her aftale giver regeringen ret i, at når der kommer nogle dynamiske effekter af skattereformen, skal rub og stub bruges på at øge det offentlige forbrug.
Man kan aldrig få nok offentligt forbrug i verdens mest forslugne offentlige sektor.
Lad os se lidt på målsætningen for det her.
Regeringen, Venstre og Konservative har sagt, at målet er, at skatten på arbejde skal ned.
Det synes man er fair, og det synes man er klogt.
Det er vi enige i.
Men når man sammenholder det med den politik, som denne regering og den tidligere regering har ført, kan vi konstatere, at personskatterne i Danmark i 2011 udgjorde 20,2 pct. af BNP, og Skatteministeriet har netop offentliggjort, at personskatterne i 2013 forventes at udgøre 21,4 pct. af BNP.
Altså, personskatterne stiger, fordi man gennemfører alle mulige fiksfakserier ved siden af denne skattereform, som kan sørge for, at udbytningen af borgerne holdes konstant og endda stigende.
Personskattetrykket i Danmark stiger fra 2011 til 2013 med 1,2 procentpoint af BNP.
De folk, som skatteministeren har talt om at han gerne vil sørge for får mere til sig selv ud af at gå på arbejde, kommer i virkeligheden til at betale mere i skat, fordi alle mulige andre personskatter og justeringer sørger for, at personskattetrykket stiger.
27 mia. kr. mere i skat i personskatter er det, der vil blive betalt i 2013 i forhold til 2012.
Det er det, Skatteministeriets tal viser.
Man stikker derfor danskerne blår i øjnene, når man hævder, at de kommer til at betale mindre i skat på arbejde.
Lige nu behandler vi specifikt L 194, som rummer flere ting, men vigtigst rummer det en forhøjelse af grænsen for at betale topskat, en forhøjelse af beskæftigelsesfradraget og en indtægtsregulering af børnechecken.
Vi har sagt, at vi ville vente med at fortælle til her ved tredjebehandlingen, hvad vi agter at stemme til det lovforslag.
Det skyldes, at vi med et ændringsforslag har forsøgt at få Folketinget til at acceptere, at indkomstreguleringen af børnechecken ryger ud.
Det har Folketinget ikke ønsket.
Derfor må vi nu stemme hverken for eller imod det her lovforslag.
Vi stemmer ikke imod det, fordi vi støtter, at man letter personskatterne, og vi stemmer ikke for det, fordi vi er imod, at man indkomstregulerer børnechecken.
Så vi stemmer hverken for eller imod.
For at anskueliggøre, hvor tåbeligt det er, at man indkomstregulerer børnechecken, vil jeg gerne læse op fra et papir, jeg har taget med herop i dag.
Det forholder sig jo sådan, at et af regeringspartierne, nemlig Det Radikale Venstre, i valgkampen sagde, at de lytter til økonomer.
Socialdemokraterne og SF lyttede tydeligvis ikke til økonomer før valget, men det er de begyndt på, kan man se på de ting, de laver.
Finansministeren har sågar sagt, at man nu gået over til at benytte sig af gængse regnemetoder i modsætning til de ugængse regnemetoder, man benyttede sig af før valget.
Derfor kunne man så med fordel lytte til de økonomer i De Økonomiske Råd, altså de økonomiske vismænd, der i 2011 i deres efterårsrapport fortalte, hvad der ville ske, hvis man øger den marginale beskatning i Danmark.
Det er nemlig det, man gør, når man indkomstregulerer børnechecken; så øger man den marginale beskatning i Danmark.
44.000 personer i Danmark kommer til at have en marginalbeskatning på 57,9 procent mod i dag 56,1 pct.
De 44.000 personer kommer til at betale en højere marginalskat, og vismændene skrev i efteråret om, hvad der ville ske, når man øger marginalskatten.
Jeg læser op til fordel for alle, der lytter til økonomer, og det er et citat fra vismændene: »Det fremføres undertiden i samfundsdebatten, at beskatningen af de højeste arbejdsindkomster i samfundet burde øges.
Der er derfor en betydelig risiko for, at den mekaniske provenugevinst ved en skattestigning vil blive opvejet af et adfærdsmæssigt provenutab, og der er således ringe udsigt til en samlet provenugevinst ved en skattestigning.
Det er de økonomiske vismænd – som vi opfatter som den højeste økonomiske ekspertise i landet – der på deres lidt knudrede sprog fortæller, at det, som regeringen gør nu med at øge den marginale beskatning af 44.000 personer, ikke vil føre til flere penge i statskassen, men færre penge i statskassen.
Regeringen forventer et par hundrede millioner kroner ekstra som følge af det her, men vismændene siger nej, sådan bliver det ikke.
Der kommer formentlig færre penge i statskassen.
Vi ved formentlig alle godt, hvorfor regeringen gør det alligevel.
Det er, fordi den så frygtelig gerne vil give det indtryk, at den også rammer de rigeste.
De skal også betale, og så betyder det mindre, at det overhovedet ikke giver nogen nytte for statskassen, men tværtimod betyder, at der er færre penge til den velfærd, som de venstreorienterede altid besynger.
Vi stemmer som sagt hverken for eller imod lovforslag nr. L 194.