Margrethe Vestager (RV), 2013-02-07:
Først og fremmest vil jeg gerne kvittere for en indholdsrig og ordentlig debat, som jo meget klart afspejler, at på kryds og tværs af vores politiske uenigheder her i Folketingssalen er der en ting, som er afgørende, og det er selvfølgelig tilliden og sikkerheden om valghandlingen, som er baggrunden for, at vi personligt kan være her i dag, nemlig at tingene er foregået på ordentlig vis.
Jeg synes, at det klæder os, at det er det, der er det retningsgivende i diskussionen, nemlig det fælles ønske om at sørge for, at vores valg foregår på en ordentlig og tillidsvækkende måde.
Jeg vil gerne repetere nogle få af de ting, som står i de skriftlige bemærkninger til forslaget.
Forslaget her har sin rod i et kommunalt ønske.
Jeg tror, det var for ca. 1 år siden, at 12 kommuner skrev til undertegnede for at bede mig om at skaffe en hjemmel til, at de kunne begynde at afprøve, at man understøtter en valghandling digitalt.
Det spekulerede vi i sagens natur grundigt over, fordi, som det også er fremgået af debatten i dag, der både vil være fordele og ulemper forbundet med det.
Bare lige for mit eget vedkommende vil jeg sige, at det, som jeg synes er det mest afgørende, er muligheden for, at mennesker med forskellige handicap, ikke alle mennesker med handicap, men en lang række mennesker med handicap, kan få en helt anden adgang til at stemme ligesom os, der ikke har et handicap, altså uden at skulle have hjælp og dermed også hemmeligt.
Jeg synes, at en af de helt afgørende ting i vores demokrati er, at man kan stemme, uden at andre ved, hvad man stemmer.
Når først gardinet er faldet ned bag ved en i stemmeboksen, så bestemmer man selv.
Det synes jeg er en meget afgørende ting i vores valghandling, og det betyder meget for mig selv, at vi måske kan komme længere med det for borgere, der har et handicap, det være sig hørenedsættelse, synsnedsættelse, forskellige typer af bevægelsesproblemer, som gør, at det kan være svært at sætte et kryds med en blyant.
Det synes jeg er en meget vigtig ting.
Så er der nogle andre fordele ved det.
De er af mindre principiel karakter og handler om mængden af gyldige stemmer, optælling, optællingssikkerhed og den type af ting, som er sådan nogle mere praktiske ting, men det andet er faktisk principielt.
Vil vi række ud efter, at nogle borgere, som ellers ikke kan stemme alene, kan få den mulighed?
Det synes jeg er det interessante at få afprøvet i den her sammenhæng.
Det er også en af grundene til, at vi ikke bare har stillet det op som et spørgsmål om økonomi, altså om den er for stor eller for lille, for det er ganske vanskeligt, hvis det nu lykkes, at sige, at det, at flere kan stemme uden at blive hjulpet, vil vi ikke betale så meget for.
Den diskussion må vi jo så have, når vi ser, hvad der kommer ud af de samlede forsøg.
Nå, så langt, så godt.
Der kunne være gode grunde til at prøve det.
Mange vil gerne.
Det, som lovforslaget så giver hjemmel til, er, at ministeren kan sige: Det må I så godt prøve under en række betingelser, ligesom det er ministeriet, der afholder udbuddet, sådan at det ikke er den enkelte kommune, der skal beskæftige sig med, hvordan vi får et sikkert system.
Ministeren kan så også tilbagekalde den tilladelse.
For som det er åbenlyst i debatten i dag – og jeg takker for henvisningen til det baggrundsmateriale, ministeriet også har lavet til ordførerne – så er der meget brogede erfaringer med det globalt set.
Det hænger sikkert sammen med mange forskellige ting, men noget af det, som er vigtigt, er jo dels, hvad det er for en kultur, man har med hensyn til valghandlingen, dels hvad det er for en teknologi, man vælger.
Det betyder, at man ikke skal stille sig i kø ved et bestemt valgbord, men at man kan gå hen til det valgbord, hvor køen er kortest, og dermed komme i gang med at stemme.
Jeg har ikke hørt nogen, som har haft store bekymringer om sikkerheden eller ophævelser i den forbindelse, men vi har dog lige vedtaget, at man som valgtilforordnet skal spørge vedkommende, som står foran en og har fået scannet sit valgkort, om fødselsdatoen for at få en større grad af sikkerhed.
Det er en meget god illustration af sådan et i virkeligheden ret lille greb, som øger sikkerheden i den forbindelse.
Det andet er selvfølgelig den tekniske side af det.
En ting, som jeg håber står
lysende klart,
er, at det her ikke er en hjemmel til internetvalg.
Det her er en hjemmel til, at man kan forsøge sig med at lave fremmødevalg, som er digitalt understøttet.
Der er så forskellige måder at gøre det på.
Man kan have en maskine, som man trykker på, og man kan også have en maskine, som der kommer en egentlig stemmeseddel ud af, altså et faktisk papirspor, som man så derefter kan putte ned i en stemmeboks, som så tæller stemmen, det øjeblik den er kommet i.
Det er i sagens natur også muligt, fordi det er helt afgørende, at der ikke er et link mellem den vælger, som har registreret sig med sit valgkort, og så den stemme, som bliver afgivet, for som sagt indledningsvis er noget af det, som jeg synes er afgørende, også, at man som vælger med et handicap kan stemme, uden at andre ved, hvad man stemmer, og derfor må der selvfølgelig være et vandtæt skot mellem det, at man har registreret sig, altså at man er kommet, og så den stemme, man faktisk afgiver.
Det, der skal ske fremadrettet, er, at nogle af de mange mennesker med dyb indsigt, både teknisk og med hensyn til en valghandling, bliver inddraget i de arbejdsgrupper, der skal nedsættes, for udbudsmaterialet er i sagens natur ikke lavet.
Det er muligt, at nogle af de kommuner, som i udgangspunktet skrev, er skuffede over, at det ikke kan nås til det kommunalvalg, som vi alle sammen ser frem til, men i en sag som den her kan man ikke så at sige jabbe sig hen til at lave en digitalt understøttet afstemning.