Eigil Andersen (SF), 2013-05-15:
Tak for det.
Det er meget vigtigt, at det danske samfund sørger for gode livs- og erhvervsbetingelser overalt i vores land.
Det gælder også i landområderne og i det, som nogle er begyndt at kalde vandkantsområderne, for det er et faktum, at de fleste af de områder, hvor der er brug for bedre forhold i den her forbindelse, er områder, der ligger langs med vandet i en meget, meget smuk natur, i øvrigt en natur, som mange udlændinge misunder os.
Men for det første er det retfærdigt over for borgerne, at vi arbejder på at forbedre forholdene i disse landområder.
For det andet har vi også som samfund en interesse i, at vi som befolkning lever og arbejder i alle dele af landet.
Det skaber simpelt hen massevis af problemer, hvis vi alle sammen klumper os sammen i de store byer, f. eks. mangel på plads til boliger og erhverv, problemer med forurening, lange bilkøer i trafikken osv.
Det er simpelt hen ikke hensigtsmæssigt.
I den forbindelse synes jeg i øvrigt, det er spændende at læse i redegørelsen, som vi diskuterer i dag, at antallet af beboere i landdistrikter i nærheden af de store byer er stigende; de her landområder i nærheden af de store byer har altså haft befolkningsfremgang.
SF mener i øvrigt, at ministerens redegørelse er en flot liste over de initiativer, som regeringen har taget for at forbedre forholdene i landdistrikter og yderområder.
Listen over de initiativer, som er blevet taget, rummer faktisk hele 16 punkter.
Nogle af eksemplerne er: En mere retfærdig kommunal udligning, som den radikale ordfører også var inde på; en målretning af byfornyelsesindsatsen til en øget indsats i de små byer; ny planlovgivning, der giver kommunerne bedre muligheder for at stimulere folk til at bosætte sig i landområderne, og at virksomhederne kan få et sted at være i landområderne; afsættelse af 225 mio. kr. til bedre kollektiv trafik i yderområderne, bl.a. til nye busruter; flere penge til kystbeskyttelse og oprensning på den jyske vestkyst; bedre mulighed for at sætte ind mod boligspekulanter i landområderne; bedre muligheder for at skaffe kapital til små og mellemstore virksomheder osv. osv. – alt sammen som sagt en flot liste over noget, som regeringen allerede har gjort.
Men det skal selvfølgelig ikke få os til at hvile på laurbærrene, for der er naturligvis brug for yderligere forbedringer, og jeg håber, at der nu er plads til at nævne nogle små og store ideer til at forbedre de forhold.
For det er jo selvfølgelig sådan, at meget af debatten her i Folketingssalen handler om, hvad regeringen vil gøre, og det er også fuldt ud forståeligt, at det er sådan.
Men jeg mener, at det, hvis folkestyret og den demokratiske debat skal give mening, så også må være tilladt at nævne nogle ideer, som man kan overveje i fremtiden, og som ikke nødvendigvis er clearet af i regeringen.
Redegørelsen viser, at der er en tilbagegang i beboertallet på en del af de mindre øer; det gælder f.eks. også en ø som Samsø, hvor der i 1997 var 4.400 indbyggere.
Det er siden, altså i løbet af 16 år, faldet med 600, sådan at der i dag – altså pr. 1. april 2013 – kun bor 3.800 mennesker på Samsø.
Det er en meget stor tilbagegang.
I den forbindelse kunne det være utrolig spændende, hvis der på den ene eller den anden måde kunne oprettes en pendlerfærgerute mellem Samsø og Århus.
Jeg er sikker på, at det ville gøre det meget mere tillokkende for folk at bosætte sig på Samsø, og det skyldes jo ikke mindst, at også Samsø har en fantastisk natur.
Faktisk er det jo sådan, at Samsø rummer alle de naturtyper, der er i hele Jylland, men bare i miniatureudgave.
Det er utrolig spændende og charmerende.
Jeg er ikke i tvivl om, at hvis der var sådan en pendlerrute mellem Århus og Samsø, så ville en del østjyder benytte sig af den og bosætte sig på Samsø.
Folketinget deltog jeg for 2-3 år siden i et besøg med nogle folk fra Tunø, som er en anden lille ø i det østjyske område, som jeg selv kommer fra; den er meget mindre end Samsø.
Folkene fra Tunø pegede f.eks. på, at det kunne være en idé, at den erhvervsmæssige fragt til og fra øen var gratis.
De nævnte som et eksempel, at når en landmand på Tunø skulle have kalket sin jord og han skulle have fragtet en lastbil med kalk til Tunø, så kostede det noget til en færgebillet.
Og som de sagde: Den landmand, der bor et andet sted, nemlig på fastlandet, har jo ikke en færgebillet, der skal lægges oven i prisen på kalken.
Jeg mener da, at man i forbindelse med færgetaksterne, hvor der i forvejen blev givet tilskud, kunne overveje at se på, om man kunne gøre noget for den erhvervsmæssige transport.
Så vil jeg nævne et helt andet aspekt, nemlig det, at der jo er mange kinesere og japanere, som besøger København; det kan man se hver eneste dag her uden for Christiansborg.
Hvad med Ærø?
Hvad med Djursland?
Hvad med Nordjylland?
Jeg tror, at disse gæster fra Asien vil finde det utrolig spændende.
De vil dér møde nogle helt andre miljøer, ikke kun i forbindelse med naturen, men også i forbindelse med boligmiljøerne, hvoraf nogle jo er meget gamle set i forhold til dem, som de kender fra deres hjemlande, og de er også meget anderledes end dem, som man kan byde på her i København.
Men det kræver selvfølgelig, at man så turistmæssigt tilbyder de her grupper fra de lande, jeg har nævnt, noget nemt, måske en 2-dagestur, som er ligetil at gå til.
Jeg springer igen i det: Der er mange mindre virksomheder i landområderne, som er enkeltmandsvirksomheder.
Hvis der skal skabes flere job i de firmaer ud over den arbejdsplads, som ejeren selv har, så man måske kommer op på 2 eller på 10 medarbejdere, så tror jeg, at der er brug for øget rådgivning til dem, der har de her firmaer.
Det er et andet område, hvor jeg mener at man i fremtiden kunne overveje at sætte ind med en bedre indsats.
Jeg har også hørt en idé fra nogen, der kommer fra et yderområde, faktisk fra en af øerne, om, at man måske i folkeskolens ældste klasser kunne overveje at gøre innovation og entreprenørskab til en del af undervisningen, i hvert fald sådan i en overskriftsform.
For det vil give de her unge mennesker inspiration til måske at vende tilbage til det område, som de kommer fra, og starte deres egen virksomhed.
Sagen er jo den, at når de unge flytter fra et område for at tage en erhvervsuddannelse et andet sted, fordi den ikke er i det lokalområde, hvor de bor, sker der tit det, at de unge ikke vender tilbage.
Men hvis der var flere, der fik blod på tanden med hensyn til det at starte deres eget firma, så kunne det måske medvirke til også at ændre det med hensyn til tilbagegangen i befolkningstallet i en del landdistrikter.
Jeg vil slutte af med at sige, at man i Vandkantsdanmark – eller i landdistrikterne – også har brug for praktiserende læger.
Noget af det, som den aktuelle strid mellem regionerne og de praktiserende læger drejer sig om, er jo lige præcis det med at sikre læger til disse yderområder.
Det er jo et projekt, der har et særdeles godt formål – af hensyn til befolkningen i de områder.