Line Barfod (EL), 2010-04-26:
Enhedslisten støtter, at vi skal ophæve tvangsprivatiseringen, som regeringen og Dansk Folkeparti har gennemført over for kommunerne.
Økonomi- og erhvervsministeren er jo i dag ude med en melding om, at det var en fejl at privatisere lufthavnen og TDC.
Det er gået op for ham, at private virksomheder ikke tænker på samfundets interesser, men på at tjene flest mulige penge.
Det er jo helt rigtigt.
Det er jo det, der er formålet med private virksomheder.
Det er det, de er forpligtet til.
Der er en grundlæggende forskel på, om det, man først og fremmest skal interessere sig for, er at tjene flest mulige penge til sine aktionærer, eller om det, man først og fremme skal interessere sig for, er, at alle borgere får en god velfærd, og at man bruger skatteborgernes penge
bedst muligt.
Det, der sker, når man bruger private virksomheders måder at agere på inden for velfærden og forsøger at ændre hele vores velfærdssamfund til at skulle agere som en privat virksomhed, er ikke bare, at det bliver meget dyrere, ikke bare at det bliver meget dårligere – det har vi også hørt nogle eksempler på i dag – men også, at det ændrer hele den måde, man tænker på.
Pludselig skal de ansatte ikke til at tænke på alt det, de har lært i deres uddannelse, ikke til at tænke på, hvordan de gør deres arbejde bedst muligt, hvordan de tager sig bedst af børnene, hvordan de tager sig bedst af de ældre, hvordan de tager sig bedst af de syge.
I stedet skal de tænke på, hvordan man tjener flest muligt penge.
På børnehaveområdet skal de tænke på, hvordan de får flest mulige af de børn, der bedst kan bestå en sprogtest, og holder de børn ude, som er for dyre og kræver for mange ressourcer.
På ældreområdet skal de tænke over, hvordan de bedst sørger for at kunne udføre ydelsen så hurtigt som overhovedet muligt, nå så mange som muligt så billigt som muligt og sikre, at de hos dem, der har stærke pårørende, der råber op, bruger den tid, der skal til, for at de pårørende ikke råber op, og så må de lade være med at bruge så meget tid hos dem, som faktisk har behov for det, men som ikke har stærke pårørende, der kan råbe op.
Det bliver lige pludselig ikke et spørgsmål om, hvad der er bedst for samfundet, hvad der er bedst for de borgere, vi har, hvordan vi skaber de bedste muligheder for vores børn, og hvordan vi bruger fagligheden bedst.
Man skal tænke på en helt anden måde.
Der kan vi jo se, at vores offentligt ansatte bliver ødelagt ikke kun af, at de skal løbe stærkere, men også af, at man siger til dem, at de ikke må bruge deres faglighed.
Og hvis de så tillader sig at råbe op og sige, at det, man gør her, simpelt hen er ødelæggende og nedbrydende – at det gør, at de ikke kan sørge for, at der er en god behandling af patienterne på sygehusene, og at det gør, at de ikke kan sikre en god folkeskole – ja, så får de mundkurv på, får at vide, at de slet ikke må fortælle om det, og at de i øvrigt slet ikke skal bekymre sig om, hvorvidt man nu kan leve op til at gøre tingene ordentligt.
De skal kun bekymre sig om at føre det serviceniveau, som politikerne har fastlagt, ud i livet.
Det er altså en total nedbrydelse af hele den måde, vi ellers har bygget vores velfærdssamfund op på, og af hele den faglighed, vi har uddannet vores offentligt ansatte til at have, man laver ved at gå ind og sige, at det offentlige skal styres som en privat virksomhed, som om det var en pølsefabrik eller et supermarked, der sælger tomater.
Derfor gør konkurrenceudsættelsen langt mere ondt end bare det, at det koster en masse penge og skaber en masse bureaukrati.
Det er også fuldstændig nedbrydende for de mennesker, der bliver tvunget til at arbejde i det, og det fjerner den demokratiske styring, det forandrer os fra at være borgere, der på demokratisk vis kan bestemme, hvordan vi synes det skal være, til at være forbrugere, hvor de rige forbrugere så har noget at vælge imellem – men jo stadig væk ikke mange muligheder – mens de fattige ikke har nogen valgmuligheder, for de kan ikke bare gå hen og flytte deres børn til en dyrere børnehave, hvis de er utilfredse med den offentlige. Så det er en nedbrydelse af alt det, vi har bygget op gennem generationer, og derfor er det så utrolig farligt, og derfor håber jeg, at vi meget snart får et flertal, at der kan stoppe det og sørge for, at vi igen får demokrati og muligheden for, at det er borgerne, der bestemmer, og at det ikke bestemmes ud fra, at private firmaer skal tjene penge.