Per Stig Møller (KF), 2014-11-25:
Det er jo en ganske velkendt banalitet, at Danmarks råstof er danskernes hjerner.
Vi skal forske og innovere stadig mere og bedre.
For det bestræber alle andre lande sig jo også på.
Det er ikke bare noget, vi har opfundet.
Skal vores velfærdssamfund overleve i fremtidens konkurrence, nytter det altså ikke, at vi importerer alle de andres ideer og løsninger uden selv at eksportere.
Derfor er det vigtigt, at der drives såvel offentlig som privat forskning og udvikling i virksomhedsregi.
Derfor er det væsentligt, at virksomhederne har de bedst mulige rammebetingelser og har et overskud, som gør det muligt for dem at investere i forskning og innovation.
For forskning og innovation betaler sig altså ikke fra dag et.
Virksomhederne skal så at sige have fedt på kroppen for at stå distancen.
Det ved de, og de gør noget ved det.
Det viser tallene.
Som hr. Bertel Haarder nævnte i sit indlæg, og vi kan godt gentage det her: Fra 1997 til 2014 er de private investeringer steget fra 1,18 pct. af BNP til 2,03 pct., mens det offentliges investeringer er steget fra 0,75 pct. til 1,11 pct.
Dette afspejler sig også i, hvor mange forskere der er ansat i det private og det offentlige.
Det er ikke sådan, at forskerne fortrinsvis er ansat i det offentlige.
Nej, der er 25.000 forskere i den private sektor, mens der er lidt under 16.000 i den offentlige sektor.
Det betyder alt sammen, at Danmark i dag bruger mere end 3 pct. af vores BNP til forskning, udvikling og innovation mod knap 2 pct. i 1997.
Jeg husker også ligesom hr. Bertel Haarder, hvor svært det var i begyndelsen at få øget forskningsbudgetterne.
Vi er i gang med den rigtige udvikling, som VK-regeringen satte skub i, og som videreføres af den nuværende regering.
At Danmark kan stå sig internationalt viser vore forskeres høje internationale placering på alle parametre.
Vi har jo netop set et historisk eksempel på, hvor god dansk forskning er, da europæisk rumforskning landsatte et fartøj på en komet med afgørende udstyr fra den danske virksomhed Terma.
Det virkede, hvorimod de tyske harpuner svigtede.
Denne fornemme rumforskningspræstation viser, at de danske virksomheder udvikler og skaber løsninger inden for de allervanskeligste områder.
Det viser også, at grundforskning er al forsknings moder.
Uden den kommer der ikke avanceret ny forskning.
Derfor kan man stille det spørgsmål, om ikke de 430 mio. kr., der er afsat til grundforskning, er lidt vel beskedent, når det offentliges samlede forskningsbudget er på 21 mia. kr.
Danmarks Grundforskningsfond, som vi jo har talt så smukt om i dag, er evalueret til at være en stor succes, hvorfor vi i fællesskab har afsat 3 mia. kr., så fonden kan fortsætte til 2036.
Den danske eksport kommer fra vore virksomheder, og deres gevinster ligger i høj grad i fornyelsen og opfindelsen.
Det er klart, at det er vores store virksomheder, der har de bredeste skuldre.
Over 70 pct. af de private investeringer foretages af dem, hvoraf lægemiddelindustrien vejer tungest til.
De små og mellemstore virksomheder står således for 30 pct. af investeringerne, men denne andel bør vokse, og derfor bør deres muligheder for at investere i forskning og udvikling forbedres.
Det tror jeg også Socialdemokratiets ordfører var inde på.
Hvor var f.eks. Terma, før Terma blev Terma?
Vi er rede til at se nærmere herpå i forbindelse med evalueringen af effektiviteten i teknologioverførsel, kommercialisering og videnssamarbejde mellem erhvervslivet og vidensinstitutionerne, ligesom vi også er rede til en konstruktiv drøftelse af evalueringen af Det Frie Forskningsråd.
Skal Danmark klare sig i fremtiden, er dette område altså afgørende.
Derfor kan vi heller ikke være helt så glade som regeringen.
Det er jeg ked af, men vi kan ikke være helt så glade som regeringen for, at Danmark er på en tiendeplads blandt OECD-landene, hvad angår de innovative virksomheders andel af dansk erhvervsliv.
Hvis målsætningen er, som ministeren skriver i redegørelsen, og som vi er enige om, at vi skal være blandt de bedste til at skabe, forstå og omsætte ny viden, skal vi jo højere op end en tiendeplads i OECD-indekset.
Når vi nu taler om at skabe, forstå og omsætte ny viden, skal vi lige huske på, at humaniora og humanistisk forskning faktisk er forudsætningen for at forstå.
At forstå fortiden og udstikke fremtiden er humanistiske discipliner.
Hvor kommer vi fra, hvad er vi havnet i, hvor går vi hen, eller hvor vil vi hen, og får vi nu også sjælen med?
Det er humanistiske spørgsmål.
Det giver teknologien tekniske svar på, men værdierne, som vi bygger vores samfund på og vælger ud fra, kommer fra humaniora.
Det er der en tendens til at overse, hvilket vi sidst har set i ministerens såkaldte dimensioneringsplan.
Dimensionering er for resten et nyt ord, som Orwell ville have elsket.
Det betyder nedskæring.
Nedskæring vil ministeren især lade gå ud over de humanistiske fag og områder, men det er jo ikke dagens emne, så den debat tager vi en anden god gang.
Denne gang drejer det sig om at styrke dansk forskning og innovation, hvilket vi helhjertet tilsiger vores støtte.