Hans Andersen (V), 2012-01-10:
Venstre har gennem de seneste mange år prioriteret de danske patienter og det danske sundhedsvæsen meget højt.
Det har resulteret i kortere ventelister, flere ansatte, bedre akutbehandling og 41 mia. kr. til nye superhospitaler i hele landet.
Senest blev der afsat 1,5 mia. kr. til sundhedsbehandling i aftalen med regionerne for 2012.
L 51 – som vi i dag skal behandle – om tilskud til tandbehandling til personer med sjældne sygdomme, er et opfølgende forslag på finanslovaftalen for 2012 mellem regeringen og Enhedslisten.
Med forslaget ønsker regeringen en ændring af sundhedslovens § 166, så regionsrådet pålægges at yde særligt tilskud til denne patientgruppe, et tilskud, der skal sikre en maksimal egenbetaling på 1.725 kr. årligt til tandlægeregninger.
Dermed udvides personkredsen i en allerede eksisterende tilskudsordning fra december 2000 for personer, der på grund af Sjøgrens syndrom, på grund af kræftbehandling med strålebehandling i hoved eller halsregion eller på grund af kemoterapi har tydelige, dokumenterede tandproblemer.
Jeg har stor sympati for de ændringer, lovforslaget lægger op til, men når det så er sagt, vil jeg sige, at der allerede findes særlige tilskudsmuligheder og tandplejetilbud, som de berørte personer i et vist omfang kan være omfattet af, og så er der tilskudsmulighederne i den sociale lovgivning.
I § 82 i lov om aktiv socialpolitik kan vi f.eks. se, at kommunen kan dække udgifter til tandbehandling, hvis den enkelte ikke har økonomisk mulighed for at betale.
Kunne man så forestille sig, at Venstre kunne gå ind for et lignende tiltag, hvis det kan finansieres på en anden måde?
Ja, det er muligt.
Hovedårsagen til vores bekymring er som sagt den uansvarlige finansiering, der skaber utryghed, men der er også andre grunde til at se med skepsis på det her lovforslag; det fører nemlig nogle prioriteringsproblemer med sig.
Regeringens hovedargument for forslaget er, at den omtalte patientgruppe sundhedsfagligt og økonomisk bør stilles så lige som muligt med andre borgere, men af høringssvarene kan vi se, at forslaget ikke afhjælper ulighed.
De henleder i stedet opmærksomheden på endnu flere patientgrupper, der også burde være berettiget til det samme tilskud.
Danske Patienter, Danske Handicaporganisationer og Sjældne Diagnoser opfordrer f.eks. til, at kriterierne for tilskud til tandbehandling genovervejes og udvides, så flere personer kan få et særligt tilskud.
Som eksempler på grupper, regeringen og Enhedslisten overser, nævnes epileptikere og diabetikere, og Danske Handicaporganisationer taler ligefrem om diskrimination af bestemte patientgrupper.
Hvis man vælger at give tilskud til visse patienters tandbehandling, mener jeg, det er altafgørende, at prioriteringen er velbegrundet, ellers opstår der en uretfærdig forskelsbehandling.
Regeringens valg af patientgruppe er efter min mening ikke velbegrundet nok.
Derfor vil jeg afslutningsvis blot opsummere, at Venstre ikke støtter finansieringen af forslaget, og at vi finder, at prioriteringen af patientgruppen er for tvivlsom.
Derfor bakker vi ikke op om L 51.
Hr. Jonas Dahl nævner, at man hæver afgifterne lidt.
Nu er alt jo relativt, men 5 mia. kr. ekstra i skatter og afgifter synes jeg er rigtig mange penge, og det synes vi i Venstre er rigtig mange penge.
Det er da sympatisk, at man fremsætter det her forslag, men finansieringen tror jeg ikke der er mange der er enige i, og jeg nævner blot, at der jo også er andre grupper, som man kunne gøre sig nogle overvejelser omkring.
Vi har jo drøftelser i satspuljeregi en gang om året, og jeg vil bare nævne, at man kunne have taget en drøftelse blandt regeringspartierne og de øvrige partier i Folketinget om det der.
Men da var der ikke nogen drøftelse af det her forslag.
For det var måske aftalt med Enhedslisten, at det skulle fremsættes senere, og det er måske det, der er årsagen til, at det først kommer nu.