René Gade (ALT), 2015-10-20:
Tak for det.
I Alternativet mener vi jo egentlig slet ikke, at vi skal være i krig i Irak, og det er også noget af det, der ligger til grund for, at vi ikke kan stemme for forslaget her.
Hvis det nu isoleret set havde været et forslag, hvor man talte om, at vi skulle vælge, om vi ville være med til at bekæmpe ISIL, så ville vi sige ja til det.
Men her er det jo et forslag om at supplere en dansk militær indsats i Irak for at bekæmpe ISIL, og det er her, vi mener, at fundamentet er forkert.
Der er flere årsager til det.
Som udgangspunkt, til at starte med, har vi et militær i Danmark, der er plaget af både ledelsesmæssige og personalemæssige udfordringer.
Vi kan ikke nu og her se, at det danske forsvar med de ressourcer, der er til stede, kan gå ind, selv om det her er en nedtrapning af de ressourcer, der bliver brugt, og levere et bidrag, som vi må være vidende om kan blive eskaleret.
Hvis vi går ind og deltager nu og fortsætter den deltagelse, vi har haft, og fortsætter det bidrag, vi har givet indtil nu, så kan vi jo komme ud i en situation, hvor koalitionen og USA går forrest og siger, at nu bliver vi simpelt hen nødt til at gøre noget mere.
Det kan være, at det skal være landtropper, der skal sættes ind.
Vil Danmark så stå og sige nej, når vi først har sagt A?
Jeg tænker, at så skal vi også sige B, hvis man går ind i en ansvarlig handling.
Jeg forstår udmærket de partier, der siger ja til det her.
Jeg har fuld forståelse for, at vi skal bekæmpe ISIL.
I Alternativet mener vi bare, at det er den forkerte måde, Danmark bidrager til verden på.
Vi kan godt have en aktivistisk udenrigspolitik i Danmark – det tænker vi er rigtig, rigtig godt på rigtig mange områder – men i stedet for at levere et bidrag i form af x antal fly, x antal radarstationer, x antal soldater, så vil vi hellere se på, hvor det er, at Danmark kan give et rigtig, rigtig stort bidrag.
I Alternativet tror vi faktisk på, at vi i Danmark er nogle af de bedste i hele verden til at levere en humanitær og fredsskabende indsats.
Det har vi tradition for, og det omdømme har vi igennem mange år nydt at have i omverdenen, altså at vi har haft en rolle, hvor man har tænkt, at vi var en stærk mæglernation.
Det er der, vi gerne vil gøre vores indsats, og det er der, vi gerne vil bruge vores ressourcer.
Derfor er det heller ikke et nej til at bruge ressourcer på at bekæmpe ISIL.
Vi mener bare, at vi skal bekæmpe ISIL på en anden måde.
Det skal være på en fredsbevarende måde.
Så er der nogle, der driller os lidt og siger: Så kan I jo bare sætte jer hen til rundbordet og gå i dialog med ISIL, og det sker der ikke noget ved, fordi de er barbarer, og hvordan kan I overhovedet forsvare, at I vil i dialog med dem.
Det synes jeg faktisk er ærgerligt, for der er jo ikke nogen af os i Alternativet, der tror, at vi kan sætte os hen og tale med ISIL, hvis de ikke har lyst til at tale med os.
For at komme ud over den her rundbordssnak har vi også prøvet at tale med rigtig mange veteraner om, hvordan det egentlig er at være i krig i Irak, og hvordan det er at tage beslutning om, at vi skal fortsætte sådan en krig.
Så når vi siger, at vi gerne vil i dialog med alle parter i den her konflikt, er ISIL nok den sidste, vi kommer til at være i dialog med.
Der er ingen af os i Alternativet, der tror, at vi kan sætte os hen til forhandlingsbordet med dem nu og her, men vi mener, at hvis vi insisterer på at trække parterne til forhandlingsbordet i den her konflikt, så vil vi med verdenssamfundet kunne skabe et pres på ISIL på grund af en større samhørighed generelt, og hvor man ikke kaster bomber i Mellemøsten, som man har gjort så mange gange før, hvor det ikke rigtig har nyttet noget.
Vi har i hvert fald svært ved at se, hvor det har nyttet i de sidste 15 år.
Så i stedet for, at I skal høre på, at Alternativet siger nej ud fra rundbordssamtaler, har vi været ude at tale med en del af vores veteraner, og jeg synes, at veteraner langt hen ad vejen er nogle af dem, der har den stærkeste stemme i det her spørgsmål.
Vi vil ikke påstå i Alternativet, hvor jeg er freds- og forsvarsordfører, at vi har stået foran de her geværløb, men nogle af dem, der har stået foran geværløbene, stiller de her spørgsmål, eksempelvis når man lukker en Irakkommission.
De, der sendte os i krig, sender ansvaret videre til mig og mine kammerater.
Med syv linjer i et regeringsgrundlag lukker landets nye regering ikke blot for Irakkommissionen, men for den offentlige forståelse.
Det synes jeg er væsentligt, og det er også derfor, vi stemmer nej tak til det her.
Det er jo ikke nødvendigvis kun radaren.
Vi er enige med Enhedslisten i, at der kan være nogle dataproblemer.
Hvad er det egentlig, der sker med de data, vi indsamler?
Men det er lige så meget et skridt ind i krigen.
Vi er ikke interesseret i at tage det her skridt ind i krigen, når man ikke engang har lyst til at lære af de handlinger, der er begået de sidste 10-15 år.
Veteranerne spørger: Det virker underligt, når regeringen forsvarer lukningen med, at kommissionens spørgsmål allerede er blevet besvaret.
Og man går det lidt på klingen med spørgsmålet: Hvad mener I med ordene »tilstrækkeligt belyst«.
Henviser regeringen til, at vi har dygtige journalister i Danmark, som igennem årene har skrevet historier og dermed forklaret folket det hele?
Der vil jeg gerne spørge sådan lidt retorisk: Skal sandheden trækkes ud af os politikere?
Det mener jeg ikke den skal, men det er lidt det, jeg føler vi får at vide den skal, når det gøres på den her måde.
Så i Alternativet vil vi gerne sige nej tak.
Vi vil gerne bidrage til indsatsen mod ISIL, men det skal være fredsskabende, og hvor vi er en humanitær stormagt.