runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Christine Antorini (S), 2011-12-14:
Det gælder jo fra 0. klasse og frem.
Derfor er det jo en del, der skal tænkes ind, lige fra børnene starter.
Når det så er sagt, er det jo også nogle måder at tænke på, som afspejler sig i dagtilbud, som nu er rykket over i det nye Børne- og Undervisningsministerium, fordi der jo også der er forældrebestyrelser, lokale ledelser.
Både dagtilbud og folkeskole er jo noget af det, som er kommunernes ansvarsområde.
Nu henviser spørgeren til en undersøgelse, der har været, og det er et meget godt eksempel på, at vi jo løbende også som en del af den danske demokratiske tradition selvfølgelig undersøger, hvordan det går, og også tager en temperatur på det.
Det, som vi konstaterer, er, at det her har der været fokus på igennem et stykke tid, faktisk også under Socialog Integrationsministeriet tidligere.
Det er nogle ting, som vi har taget op også i Børne- og Undervisningsministeriet med værktøjer til, hvordan man kan italesætte det.
Esben Lunde Larsen (V), 2011-12-14:
Tak for det.
Nu er det jo en kendt sag, at det ofte er ressourcestærke forældre og velintegrerede forældre, der tager del både i skolebestyrelserne og i daginstitutionernes bestyrelser, så man kan sige, at vi formentlig ikke så ofte møder de her parallelsamfund og mere radikaliserede grupper i de demokratiske institutioner bl.a. på dagpasnings- og folkeskoleområdet.
Så mit spørgsmål til ministeren skal egentlig være: Hvordan giver vi redskaber i folkeskolen til lærerne, så de spotter de her tendenser?
Vi ved jo, at lærerne har en indberetningspligt, men jeg er ikke så optaget af selve indberetningspligtdelen, jeg er mere optaget af, om vi reelt via dannelse og myndiggørelse sikrer de unge redskaber til at komme ud af de parallelsamfund, til at komme ud af den demokratiske indsnævring, som det jo er, når man ikke har sine frie rettigheder.
Der vil jeg gerne spørge ministeren, om ministeren påtænker noget over for lærerne og de redskabsfag, de har i folkeskolen, og også med hensyn til de kompetencer, der jo ligger hos forældrevalgte bestyrelser for skoler og daginstitutioner.
Det er rigtigt, som ministeren anfører – og nu skal jeg slutte mit spørgsmål – at det er kommunerne, der har en tilsynspligt, men hvordan får vi så reelt den tilsynspligt til at virke?
Christine Antorini (S), 2011-12-14:
Det er min oplevelse, at der i løbet af de år, hvor jeg har arbejdet med området, jo har været eksempler rundtomkring på skoler og for den sags skyld også på daginstitutioner, hvor der har været nogle tendenser, hvorom man har sagt, at det her ikke var i orden.
Der sker noget, hvor man kan begynde at snakke om, om man opbygger et parallelsamfund på baggrund af nogle andre værdier, der ekskluderer det, som er det fælles grundlag.
Det, der så også er mit indtryk, er, at man har været god til at tage fat lokalt.
Jeg synes ikke, at historien, man hører, er, at skolebestyrelser ikke gør noget, at kommunalbestyrelser ikke gør noget.
Det, der måske er det vanskelige, og det, som jeg også hører fra spørgeren, er, hvordan man så får det først kan få nogle redskaber til at spotte det, og for det andet hvad man så skal gøre.
Derfor henviste jeg også i mit første svar til, at der jo er udviklet en række værktøjer, netop for at hjælpe skolebestyrelser og andre, der synes, at der nu skal gøres noget.
En tredje ting, jeg så ikke fik nævnt i min første svar, er, at der også er etableret et skoleledernetværk i et samarbejde mellem Danmarks Pædagogiske Universitet, Institut for Menneskerettigheder og Ungdomsbyen netop for fremme det at lave videns- og erfaringsudveksling om strategier, der aktivt fremmer medborgerskab både i skolen og i samfundet generelt.
Så der er fokus på problemet, der er en række værktøjer, og nu har vi haft en anledning til også at synliggøre dem her i debatten i salen, så det er ikke så skidt.
Esben Lunde Larsen (V), 2011-12-14:
Tak for det.
Jeg er egentlig enig med ministeren i, at der foregår mange gode ting også i folkeskolen.
Jeg er klar over, at der er en stor bevidsthed om det ansvar, der også ligger decentralt i de forældrevalgte bestyrelser osv., som der er.
Jeg tror ikke, at det er ond vilje, når vi bl.a. i folkeskolen ser, at der er visse områder i landet, hvor det kniber med at komme den sociale kontrol og parallelsamfundene til livs.
Når vi så har den her »Ung i 2011«-rapport i baghovedet, og vi ved, at der er et reelt problem, skal mit spørgsmål til ministeren alligevel være, om det dannelsesaspekt, som folkeskolens lærere – og også i daginstitutionerne – udfolder der, er tydeligt nok, og om det bliver italesat nok, så det også forplanter sig dels til børn og unge, dels til den forældregruppe, som skolen og daginstitutionen jo er i kontakt med.
Christine Antorini (S), 2011-12-14:
Det er mit klare indtryk, at det dannelsesaspekt er meget tydeligt på skolerne blandt lærerne.
Men som spørgeren jo også selv er kommet ind på, sker det jo, at man oplever radikaliseringseksempler eller parallelsamfund ved siden af skolen.
Så det er i virkeligheden kun glimtvis, at man kan se nogle tendenser på skolen, og derfor er der værktøjer til at spotte det og til at se, hvad man kan gøre via skolen.
Men skal man for alvor gøre noget ved det, er det jo et helhedsperspektiv, og så er det typisk i nogle bestemte boligområder, hvor man inddrager hele livssituationen af det, for så er det både noget med, hvordan man tænker boligorganisering, foreningsliv i et samarbejde med dagtilbud, skole og fritidshjem, og der er jo særlige indsatser, som der netop også er med det helhedsperspektiv, hvor man arbejder med at kunne modvirke, hvis der er nogle tendenser til radikalisering.
Så jeg mener, at der er en række værktøjer, som er til rådighed, og det, det jo så handler om, er, om der så er tilstrækkelig information, for at man kan bruge dem.
Men værktøjerne er til stede, og det er min oplevelse, at i forhold til børne- og skoleområdet, som er det, jeg har ansvaret for, er der en række gode initiativer i gang.
Esben Lunde Larsen (V), 2011-12-14:
Hvilke konkrete initiativer vil ministeren tage for at sikre, at folkeskolen gennem oplysning og dannelse gør eleverne i stand til at modstå religiøse parallelsamfund og social kontrol?
Hvilke konkrete initiativer vil ministeren tage for at sikre, at folkeskolen igennem oplysning og dannelse gør eleverne i stand til at modstå religiøse parallelsamfund og social kontrol?
Christine Antorini (S), 2011-12-14:
Det er jo et spørgsmål, som ligger i direkte forlængelse af den runde spørgsmål og svar, vi havde lige før.
Derfor vil jeg supplere med konkrete initiativer, man kan tage.
Noget af det, som vi jo arbejder med – det har vi gjort i en årrække i folkeskoleforligskredsen – er, hvordan man kan arbejde for, at der er en mangfoldighed i elevgrundlaget på de enkelte skoler.
For det er noget af det, der betyder noget, hvis man skal have et helhedssyn på og have en mulighed for at arbejde med det, der er folkeskolens formålsparagraf.
Så skal det jo netop være en folkeskole for alle.
Det er blot for at nævne, at noget af det, som kommunerne konkret har arbejdet med, er, hvordan man målrettet kan gøre noget for, at der kommer en blandet elevsammensætning; der er også kommuner, der gør det med dagtilbuddene; der er en meget målrettet indsats i kommunerne med hensyn til arbejdet i forældrebestyrelser og skolebestyrelser; der er jo en række værktøjer, som jeg nævnte tidligere, som inspirerer til, hvordan man også kan arbejde mod tendenser til radikalisering.
Til sidst kan jeg måske her nævne, at det jo også er et spørgsmål om aktivt medborgerskab og det, man gør.
Det er også rettet mod eleverne selv.
Det er sådan, at elevorganisationen Danske Skoleelever netop har sat en kæmpestor kampagne i gang.
Den hedder Speak Up, og her går de som elever ud på alle landets folkeskoler for at involvere eleverne og gøre dem til aktive medborgere ved at tage elevdemokratiet alvorligt.
Det er et meget godt eksempel på, hvordan man også på andre måder praktiserer folkeskolens formålsparagraf og derigennem også forpligter ens kammerater til at være en del af det demokratiske fællesskab.
Esben Lunde Larsen (V), 2011-12-14:
Tak for det.
Nu omtalte ministeren i det foregående spørgsmål den hele livssituation.
Jeg er ikke uenig i, at det er nødvendigt at sætte alle funktioner ind for at løse de her problemer, som jo er reelle.
Det, som jo er en udfordring, når man har et åbent og demokratisk samfund, er, at demokrati er en frivillig tilslutning.
Hvordan kommer man den ufrivillighed til livs?
Det er jo et iboende problem for de grupper, som udøver social kontrol og lignende.
Der synes jeg det er relevant – også set i relation til de problemstillinger, som også er blevet berørt i vores forrige debat – at få et svar fra ministeren på, hvordan vi dels kommer ind i en helhedsbetragtning fra regeringens side, dels kommer ind i den vigtige og væsentlige debat om, at demokrati og et åbent samfund er et spørgsmål om frivillig tilslutning.
Christine Antorini (S), 2011-12-14:
Der er en række initiativer i gang relateret til hele diskussionen om, hvordan man kan lave en folkeskole for alle.
Et nyt initiativ er, at der på 14 skoler med mange elever med anden etnisk baggrund og med mange faglige udfordringer er afsat ca. 3 mio. kr. til hver af skolerne i et samarbejde om at lave et udviklingsprogram for at løfte fagligheden.
Isoleret set har det ikke noget som helst med parallelsamfund at gøre, men når jeg nævner eksemplet her, er det bare for at sige, at det er et initiativ, der er sat i gang.
Vi har lige haft møde med samtlige 14 skoler og de seks kommuner, som skolerne ligger i.
En af de ting, der var enighed om, var, at hvis man skal løfte fagligheden, er man nødt til at have et helhedsperspektiv på børnenes liv, fordi det typisk er sociale faktorer og andre ting, der gør, at det er svært for dem på lige fod med andre at lære det, som vi forventer af elever i folkeskolen.
Et af indsatsområderne er det sammenhængende liv.
Det handler netop om, hvordan de via det boligområde, de bor i, kan arbejde med de forskellige frivillige organisationer i et tæt samarbejde med de lokale repræsentanter.
Man diskuterer, med hvilke værdier man går ind i det danske samfund med dets demokrati.
Det er bare for at sige, at der er en stor opmærksomhed på det rundtomkring.
Esben Lunde Larsen (V), 2011-12-14:
Hvad mener ministeren, at folkeskolen kan gøre for at sikre dannelse og oplysning i folkeskolen, så unge senere i deres liv kan modstå religiøse parallelsamfund og social kontrol?
Carsten Hansen (S), 2011-12-14:
Vi står i en økonomisk situation, som er meget alvorlig.
Man kan bare kigge ud i Europa og på de forhandlinger, der føres om stabilitetsaftale, europagt osv., og se, at det er en meget alvorlig økonomisk situation, og Danmark står i en alvorlig økonomisk situation.
Vi er også kede af, at den tidligere regering ikke greb ordentligt ind i tide over for krisen, men satte det yderligere i stå med afgifter på voksen- og efteruddannelse ved at ville spare 0,5 mia. kr. på SU osv., ved ikke at indføre en ordentlig uddannelsesgaranti, flere praktikpladser osv.
Vi mener, det var nogle forkerte prioriteringer.
Men da vi skal finansiere det, er det her en del af det.
Det er det ene.
Jeg vil godt sige, at det er nogle andre prioriteringer.
Vi er politisk uenige her, vil jeg godt sige til hr. Erling Bonnesen, sådan er det jo.
Men jeg vil sige, at jeg tror, hr. Bonnesen vil glæde sig over, at de mange initiativer, som jeg læste op før, også kommer landdistrikterne til gode.
Og jeg håber sandelig, at Venstre vil gå konstruktivt ind i landdistriktsforhandlingerne, når vi nu skal have lagt en strategi.
Vi skal give os ordentlig tid til den, så det bliver en, der virker, frem for det, den tidligere regering kom med, nemlig »Danmark i bedre balance«, stort set uden at gennemføre noget af det, og det gjorde den først, efter at Holstebrosagen var opstået.
Jeg tror virkelig, at vi nu i fællesskab kan sætte fokus på at få løftet landdistrikterne, også med de mange initiativer, der ligger.
Nu taler hr. Erling Bonnesen meget hurtigt og fik stillet rigtig mange forskellige spørgsmål og lavet rigtig mange konstateringer, men måtte jeg ikke sige, at vi, som jeg sagde, har 51.000 kondemnerbare boliger, og jeg medgiver, at det er et stort problem, vi har, men det er jo ikke kommet i den her regerings levetid.
Det er kommet, mens hr. Erling Bonnesens parti sad i spidsen for det her.
Man har affolket derude.
Jeg er enig i – jeg glæder mig faktisk over, at hr. Erling Bonnesen stiller de her spørgsmål – at vi har brug for at få sat fokus på landdistrikternes forhold og den million mennesker, der bor derude.
Men måtte jeg ikke sige, at vi ikke klarer det alene med kondemnering.
Bare et enkelt eksempel: På Lolland har de 3.400 kondemnerbare boliger, og vi kunne have sendt hele puljen derned, for jeg kan sige så meget, at vi med den pulje på 250 mio. kr., som den tidligere regering vedtog, kondemnerer et sted mellem 2.500 og 3.000 boliger.
Vi havde ikke engang kunnet klare Lollands problemer med det.
Derfor vil jeg godt sige, at det har været en håndsrækning de steder, hvor kommunerne har fået det ud.
Vi evaluerer det nu, og vi laver en landdistriktsstrategi.
Og lad mig så sige, at der faktisk ligger næsten 280 mio. kr., 278,2 mio. kr., i vores byfornyelsesmidler.
De genererer faktisk 1 mia. kr. i omsætning med både OPP og investeringer.
Der kan man også via områdefornyelsen og andre redskaber gå ind og rive boliger ned.
Jeg tror, vi er enige om, at vi ikke bare kan klare udviklingen i vores landdistrikter og få et helt Danmark i bedre balance, som den tidligere regering skrev, bare ved at rive boliger ned.
Erling Bonnesen (V), 2011-12-14:
På basis af den dialog, som der jo er mellem lokalsamfundene og os alle sammen på Christiansborg, er det jo ret klart for de fleste, at det bedste, som man kunne have gjort fra statens side for at hjælpe landdistrikterne, var at have fortsat den her pulje.
Jeg synes, at man skulle have lyttet til det.
Det er jo afprøvet, og det er jo da fuldstændig rigtigt, som ministeren siger, at man selvfølgelig ikke kan klare det på et år.
Det var også derfor, at vi dengang i VK-regeringens tid fik puljen afsat lidt efter princippet om noget for noget, så det ikke bare blev det her med at sende en større check.
Nej, man skulle også selv sådan lidt til lommerne, kan man sige, sådan at man viste, at man ville det.
Vi kan sige, at det i den grad var blevet en win-win-situation for staten, fordi man kunne give en hjælpende økonomisk hånd og et klap på skulderen, for det var jo lokalt, de sådan set skulle lave arbejdet.
Så den lå faktisk lige på pletten til at fortsætte, og jeg er da enig i, at der er meget at gøre nu.
Så meget desto større grund er der også til at fortsætte den.
Så lad mig bare afslutningsvis spørge, om ministeren ikke er enig i, at der i den grad er behov for stadig væk at give en hjælpende hånd lige præcis på det her punkt, for de der gamle kasser står jo og skæmmer og skræmmer.
Carsten Hansen (S), 2011-12-14:
I forhold til det konkrete indhold af spørgsmålet kan jeg sige, at jeg har taget en dialog med KL og har haft formandskabet, både Jan Trøjborg og Erik Fabrin, til møde.
Vi kigger på de redskaber, som ligger hos kommunerne.
Man kan kondemnere de her boliger, hvis de er til fare for andre.
Man kan efter et stykke tid pålægge ejerne at rive dem ned, hvis de ikke er egnet til menneskeboliger.
Jeg har ude i de kommuner – jeg har været på besøg på Ærø, i Assens, Brønderslev osv. – og spurgt, hvorfor man ikke går i gang.
Det er, fordi kommunerne har været noget tilbageholdende, fordi mange af dem er deres egne borgere.
Men der er faktisk rigtig mange muligheder i den nuværende byfornyelseslov for at kondemnere boliger.
De redskaber skal vi bruge.
Jeg tror, vi kan blive enige om, at ingen partier – heller ikke den tidligere regering – kunne have sat 7-8 mia. kr. af til den kæmpeopgave, det er.
Så vil jeg godt sige, at jeg er meget optaget af, at vi bruger byfornyelsen, når man laver områdefornyelse som f.eks. nede i Haarby, som hr. Erling Bonnesen kender, hvor man i øjeblikket fra Assens Kommunes side arbejder med at tynde ud i de boliger, der ikke er menneskeværdige.
Man kan få lavet torve; man kan se på et område som helhed frem for kun at rive ned.
Jeg mener, at det at rive ned faktisk er en defensiv strategi, som kan virke godt ét sted.
Så har vi nogle helt andre problemer, nemlig de der såkaldte nomadefamilier – det er jo ikke mit ressortområde – men der skal kommunerne have styr på det.
Så der er en lang række forhold, hvor vi skal gå ind at hjælpe hinanden.
Og måtte jeg så ikke sige: Der er faktisk 100 mio. kr., som bliver udmøntet nu i år.
De er faktisk blevet sat af, og kommunerne er ved at finde projekterne.
Men eksemplet fra Fyn med 500 kondemnerbare boliger bare i Assens i forhold til de 40 løser jo ikke Assens problemer alene, men det er en håndsrækning, som jeg har sagt.
Erling Bonnesen (V), 2011-12-14:
Vi kan jo stå her i Folketingssalen og have meget snak, og det er også fint nok, og man kan lave mange rapporter og evalueringer.
Men det, jeg markerer, er sådan set bare, at vi er enige i, at der er stort behov.
Vi er også enige i, at der, som ministeren svarede nu, er muligheder for kondemnering at boliger osv.
Det var der også tidligere.
Vi vidste det jo også godt i VK-regeringen, men vi gik alligevel ind og sagde, at der lige præcis her er behov for, at staten, repræsenteret ved regeringen og Folketinget, rakte hånden frem til lokalsamfundene, og at de også rakte hånden frem, og så fik vi afsat den her gode pulje, som i den grad har virket.
Og alle har scoret på det, hvis det kan siges på den måde.
De siger også, at vi skal fortsætte puljen.
Der ligger jo i forvejen så mange efterretninger om, at vi bare skal fortsætte det her; det er vi sådan set enige i.
Der er jo ingen, der siger det imod.
For mig at se er det sådan set kun regeringen, som siger, at den ikke vil.
Er det så, fordi regeringen virkelig ikke vil?
Carsten Hansen (S), 2011-12-14:
Jeg er, som jeg siger, glad for interessen for landdistrikterne, og det er for hr. Erling Bonnesens vedkommende ikke en ny interesse, det skal jeg medgive.
Men samlet set har man ikke videreført den her engangspulje, altså de 260 mio. kr. var ikke sat af på finansloven, og sådan som det er, og det ved hr. Erling Bonnesen jo godt, viderefører vi sådan set den tidligere regerings finanslovforslag med nogle ændringsforslag. Da de ikke var sat af på finansloven, er det sådan, at vi siger: Lad os nu evaluere indsatsen, der er foregået i 2010, og de sidste projekter fra 2010 er først ved at blive færdige, og lad os få lavet en strategi for landdistrikterne, så vi kan få et Danmark, der ikke knækker over efter 10 år med en borgerlig regering, der virkelig har centraliseret.
Det har kostet 180.000 arbejdspladser, at man ikke har grebet ordentligt ind over for den økonomiske krise.
Det har ramt vores landdistrikter.
Der har ikke været uddannelsesgaranti til vores unge.
Det er især derude, at arbejdspladserne for de ufaglærte er.
Det er herude, at man trænger til omstilling, og det er her, der er rigtig mange ufaglærte.
Jeg vil gerne sige, at på trods af at vi ikke fik penge med til indsatspuljen, er jeg meget stolt af og glad over det finanslovforslag, vi har lavet, som giver en kickstart, der også hjælper vores landdistrikter.
Det sidste, jeg skal tilføje, er, at vores klima- og miljøindsats, som jeg håber at Venstre vil være med til, faktisk også kan være med til at løfte landdistrikterne.
Vi skulle gerne have nogle biogasanlæg osv. Så der er meget at komme efter, men det handler ikke alene om at rive boliger ned.
Erling Bonnesen (V), 2011-12-14:
Hvad er ministerens holdning til tab af danske arbejdspladser i landdistrikterne og nogle byer som følge af regeringens politik, herunder de bebudede forhøjelser af bl.a. sukker-, fedt-, NOx- og energiafgifter?
Hvad er ministerens holdning til tab af danske arbejdspladser i landdistrikterne og nogle byer som følge af regeringens politik, herunder de bebudede forhøjelser af bl.a. sukker-, fedt-, NOx- og energiafgifter?
Carsten Hansen (S), 2011-12-14:
Som jeg også har redegjort for i samråd og tidligere i salen, er det jo et ressortområde, der ligger under skatteministeren.
Men det er sådan, som jeg nævnte tidligere, at det ser ud, som om der bliver et hul på mindst 95 mia. kr. i indeværende finansår i forhold til de offentlige finanser.
Den ringe økonomi har nødvendiggjort en skarp prioritering, og vi har altså i regeringen prioriteret, at den her afgiftpakke skal bringe balance i den danske økonomi.
Samtidig har den en positiv effekt på sundhedsområdet og på beskæftigelsen, og den har det også på det grønne område.
Isoleret set i forhold til landdistrikterne er det meget vanskeligt at beregne, og det er forbundet med meget stor usikkerhed.
For ét er – og det kender hr. Erling Bonnesen godt fra sine mange år i et regeringsparti – hvad man siger, noget andet er, hvad det ender med.
Derfor er det vanskeligt at gøre det fuldstændig op.
Derimod er det sikkert, at afgiftspakken skal ses i sammenhæng med finansloven – det gjorde den tidligere regering også.
Den samlede nettoeffekt af finansloven er, at vi skaber job, vi trækker Danmark i en grønnere retning og en sundere retning, og det gælder også landdistrikterne.
Erling Bonnesen (V), 2011-12-14:
Tak for det.
Det første, som ministeren nævnte, var jo det med, at Danmark har underskud i øjeblikket.
Lad mig bare sige, at Danmark jo var gældfri i 2008 lige præcis takket være en ansvarlig økonomisk politik fra VK-regeringen og Dansk Folkeparti.
Så kom krisen, og så har vi underskud nu.
Det ved alle.
VK-regeringen sikrede også, at der er sammenhæng i det i 2020-planen, så det økonomiske argument holder ikke.
Det er et spørgsmål om prioritering.
Også i den her situation har vi jo gode forudsætninger for begge to at se på det med fynske øjne, så lad os kigge på gartnerierne.
Med de nye energiudspil fra regeringens side og med NOx-afgifterne oven i kan man jo sådan bruge ministerens eget yndlingsudtryk og sige, at det her jo passer som en boksehandske til et blåt øje.
Det er jo en af de rammende bemærkninger, som ministeren også tidligere selv har brugt rundtomkring, så derfor undrer jeg mig jo sådan set lidt over, at regeringen lige præcis tager boksehandsken på i den her situation og så stikker den lige ind i et blåt øje på gartneriet.
Det her vil jo betyde massive tab af arbejdspladser f.eks. lige præcis i gartnerisektoren, og hvad vil resultatet så være?
Det vil være, at vi jo så ikke kan købe gode og sunde danske grønsager, men skal have dem importeret, hvor vi alle sammen ved at der er et højere restindhold af pesticider og andet.
Det synes jo at være en tab-tab-strategi.
Så det var jo lidt klogere set med mine øjne, og det er sådan set baggrunden for spørgsmålet, at sige, at man skal tænke på erhvervene i den her situation.
Har man slet ikke gjort det?
Og når jeg siger erhverv, fører det over til lige præcis landdistrikterne, fordi gartnerierne og landbruget jo hører hjemme i landdistrikterne.
Derfor går jeg ud fra, at det også har ministerens interesse.