Bjarne Laustsen (S), 2013-03-14:
Hvis man har en viden, så gør det jo ikke noget at delagtiggøre andre i den.
Sådan har jeg det.
Jeg vil sige, at jeg synes, at det simpelt hen er utroligt, at man nu skal behandle sådan et forslag, efter at den tidligere regering i 2007 lavede en ny reguleringsordning, der hedder FKA, og ved samme lejlighed nedlagde Fiskeribanken; her var jo nogle muligheder for at skaffe den finansiering, som Venstres ordfører talte om.
Det er jo helt utroligt, at man kan komme med sådan et forslag og være så historieløs, og jeg gad vide, om hele Venstres gruppe har været oppe i hængekøjen på det tidspunkt, hvor forslaget kom igennem gruppen.
For det er jo helt klart, at den tidligere fødevareminister, hr. Henrik Høegh, afviste nøjagtig det samme forslag, som man nu kommer med her, så det er vel ret interessant at få at vide, hvad det er, der er sket.
Jeg synes også, det er værd at notere sig, at de fisk, der er i havene, betragter vi i Socialdemokratiet, og jeg har altid gjort det, sådan, at det er samfundets ressourcer.
Men med et lovforslag gjorde man det, at man delte alle de fisk ud, der var, til de fiskere, der var der på det tidspunkt, hvis de kunne dokumentere, at de historisk havde haft et fiskeri i 2005, 2006 og 2007.
De kvoter blev opgjort til 9 mia. kr., og jeg kender ingen andre erhverv, der har fået så meget på en gang med et enkelt lovforslag.
Det var altså det, man gjorde, og det gik primært til de fiskere, der var der.
De ældre fiskere kunne så gå ud af erhvervet, og de andre skulle så købe op.
Det er det system, vi har haft.
En af grundene til, at Socialdemokratiet ikke var med dengang, var, at der i forslaget stod, at man kunne lave en toldningsordning, således at man kunne tage et beløb af værdien af kvoterne og bruge det til forskning, udvikling.
Man kunne have lavet nøjagtig samme ordning som den, vi har at gøre med her i dag.
Så hvis man havde gjort det dengang, havde man haft en selvfinansierende ordning, der var finansieret af dem, der havde fået fiskene dengang, og af det, der havde været i det nu.
Det er jo klart, når man laver sådan noget som det, der er sket i 2008 og fremefter, at der er sket en voldsom kapitalisering i dansk fiskeri.
Syv fartøjer fisker 25 pct. af hele Danmarks kvote, og det siger sig selv, at de så har været nødt til at købe op og har købt for op imod 1 mia. kr. eller sådan noget for nogle af de største fartøjers vedkommende. Så det er jo klart, at når man så skal til at kigge på, hvordan man kommer ind i sådan et erhverv, vil man se, at det er den samme problematik, der gør sig gældende for både yngre landmænd og yngre fiskere, der gerne vil ind i disse erhverv: De skal have den store tegnebog op.
Det er ikke nok med bare at købe skibet, fiskekutteren, som man gjorde i gamle dage.
Næh, nu skal man også købe rettighederne til at komme ud at fiske.
Tidligere var det jo samfundets, og derfor kunne man skubbe båden vandet og begynde at fiske.
Når alle de her ting er sagt, så vil vi meget gerne kigge på, hvilke muligheder fiskeriet som erhverv har for at finde nye lånemuligheder.
Det har Fiskeriforeningen skrevet om, og det er de ting, der ligger bl.a. ovre i Erhvervs- og Vækstministeriet og Finansministeriet, og der ligger også noget i Skatteministeriet.
Det er noget, der bliver kigget på, og vi har stor interesse i, at der bliver set efter, om der findes ordninger.
Og så skal vi huske på, at meget af det her jo også er regelreguleret via EU, fordi vi har fælles farvand med de andre.
Så vi kigger meget mere målrettet på, hvordan vi kan hjælpe fiskerne til gavn for dem i stedet for at komme med forslag om noget, man selv har afvist, og som ikke har nogen gang på jorden.
Derfor tror jeg, at vi bedre kan hjælpe fiskerne ved at kigge målrettet på de ting, de selv kommer med, i stedet for at forsøge på at lave stemmefiskeri, som vi er vidner til her.