runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Birgitte Josefsen (V), 2007-04-24:
Derfor er det faktisk også med stolthed, at vi som parti har kunnet bakke op om regeringens styrkede indsats på sundhedsområdet nu igennem en række år.
Før 2001 måtte borgerne finde sig i at stå på lange ventelister med lange ventetider for at blive behandlet.
Ønskede den enkelte så at gå uden om det offentli ge for at blive behandlet og for eventuelt at kunne bevare sit arbejdsforhold, betød det, at det kun var dem, der havde penge på lommen, der kunne benytte sig af den ordning.
Den tid er heldigvis forbi.
Det er en klar serviceforbedring for alle danske borgere, der bliver ramt af sygdom.
Jeg synes, at sundhedsvæsenet i den grad er til for borgerne.
Derfor skal der være gennemsigtighed, der skal være sammenhæng i tilbuddene, der skal være ensartede behandlinger, og der skal være behandlinger, der giver muligheder for alle.
Samtidig skal borgerne kunne følge med i, hvad det er for tilbud, vi kan give.
Dertil har vi som politisk valgte et ansvar for at prioritere ressourcerne på behandlingsområdet inden for det offentlige, så alle kan få en god behandling og også en bedre behandling måske fremadrettet.
Derfor er vi kontinuerligt optaget af at arbejde med at geare sundhedssektoren til fremtidens udfordringer.
Vi er ligeledes optaget af at sikre, at alle borgere har muligheder for at få hjælp, når de har hjælp behov.
Vi ser derfor frem til, at det analysearbejde, som er sat i gang på to områder, som ministeren var inde på, nemlig analysearbejdet omkring tandbehandling og også analysearbejdet omkring medicintilskudsordningen bliver tilvejebragt og ser dagens lys, da det eventuelt kan danne baggrund for en drøftelse af, om disse tilbud nu er tilpasset tidens behov.
Det er politikerne, der har ansvaret for at udstikke kursen for de sundhedspolitiske tiltag i Danmark, og det er en opgave, som vi synes vi skal tage på os.
Derfor vil vi gerne være garanter for, at det er os som politikere, der prioriterer og skaber både rammer og bedre indhold i sundhedssektoren, og det synes vi er vores opgave som valgt til dette Folketing.
Derfor synes vi ikke, at det skal være eksperterne, der tager sig af den del af opgaven.
Så vi kan ikke støtte forslaget, der ligger fra Det Radikale Venstre her i dag.
Anne Baastrup (SF), 2007-04-24:
Jeg kvitterer da for ministerens velvilje, for det, der er vigtigst i udmøntningen af hele denne lovgivning, er jo, at den rent faktisk kommer til at virke, og vi vil meget gerne bidrage til forsøget på at få den til det.
Jeg har også spurgt i ministeriet, om SF kunne få lov til at være med i forliget, for det ville vi jo frygtelig gerne.
Så et konkret spørgsmål om ændringerne af lovgivningen: Ville det ikke være en smart idé simpelt hen at fjerne bestemmelserne i den sociale servicelovgivning og lægge dem over i den nye lovgivning, så man kun har én lov at beskæftige sig med?
Vi har ikke taget endelig stilling til det, men vi har sagt i aftalen, at samtidig med at vi nu åbner en tredje vej og flytter myndighedsansvaret til kommunerne, afdækker vi også de muligheder, det vil give at forankre hele det lovgivningsmæssige ét sted under én ressort.
Det er jeg i hvert fald åben over for at få belyst, og så må vi se.
Jeg har godt noteret mig, at SF helt legitimt ønsker at være med til at bære det her igennem.
Den mulighed kommer også, for som sagt vil den aftale, regeringen har indgået med DF, nødvendiggøre lovgivning, så der vil blive mulighed for at bakke op.
Jeg vil heller ikke stå her og udelukke, at SF eller andre partier, der kunne have lyst, ikke også på et tidspunkt kan komme tættere ind i aftalen, men det synes jeg er et spørgsmål, vi må vende tilbage til, når vi kender de økonomiske konsekvenser.
Det er jo fint med opbakning, men der er jo også en regning, der skal betales, og jeg har i hvert fald fuld tillid til, at det forhold, at Dansk Folkeparti bakker op om regeringen, er en del af regeringens parlamentariske grundlag og har været med til at bære finanslov efter finanslov igennem, betyder, at i hvert fald den kreds af partier ikke kun har viljen til at skrive regningerne ud, men også betale dem.
Men jeg vil da diskutere i kredsen af aftalepartier, om denne betalingsvilje på et tidspunkt eventuelt også kunne testes med fordel hos andre partier.
Birthe Skaarup (DF), 2007-04-24:
Blot det, at vi her mellem anden- og tredjebehandlingen ønsker at lade forslaget gå tilbage til fornyet udvalgsbehandling.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.
Afstemning
Gudrun Laub (V), 2007-04-24:
I Venstre har vi sympati for beslutningsforslaget, ligesom vi har megen sympati for de patienter, det drejer sig om, men på det grundlag kan vi ikke støtte SF's forslag om at gribe ind her og nu.
Sundhedsstyrelsens definition af svært handicappede har indeholdt en dispensation for sclerosepatienter, og derfor er det kun svært handicappede patienter, der ikke er gledet ud af ordningen med vederlagsfri fysioterapi.
Her bliver der især mulighed for ensartet behandlingsstart på et tidligere tidspunkt, og man kan også satse på fysioterapi i hold.
Det tror vi kan løse problemerne, og det er også en klar fordel, at kompetencen fra den 1. januar 2008 bliver samlet hos kommunerne.
Vi glæder os over, at der er indgået en aftale, som nu kan blive udmøntet i lovforslag, og at De Samvirkende Invalideorganisationer er enige i, at det er en god aftale.
Derfor kan Venstre ikke støtte beslutningsforslaget, men ser frem til, at der bliver taget lovinitiativer på området.
Bjørn Medom Nielsen (S), 2007-04-24:
For Socialdemokraterne er den forebyggende, vedligeholdende og udskydende behandling, som handicappede kan få, ganske vigtig og rigtig.
Argumenterne er mange på såvel det personlige, det arbejdsmæssige og det store samfundsmæssige plan, og de er rigtige.
Det er velfærd, som er baseret på, at vi i fællesskab passer på hinanden og kompenserer for tab af funktionsevne.
Socialdemokraterne finder det derfor ganske fint, at vi får mulighed for at diskutere dette emne, som var et af highlightene i forespørgselsdebatten om gigt for et par uger siden.
Problematikken om vederlagsfri fysioterapi er den samme som dengang, til trods for at ministeren påstod det modsatte.
Derfor er det glædeligt, at der nu foreligger en aftale mellem DF og regeringen om ændring af den vederlagsfri fysioterapi.
Den går reelt på, at holdtræningen skal skrue antallet af deltagere op, og at en række hensigter og emner skal udmøntes og bearbejdes videre.
Først påstår sundhedsministeren under gigtforespørgslen og i tidligere samråd om vederlagsfri fysioterapi, at der intet problem er, og kort efter laver ministeren så en aftale om en problematik, som ministeren slet ikke mener eksisterer.
Vi tager det dog som udtryk for og er glade for, at debatten i samrådet og den debat, der ellers har været rejst, alligevel har sat sine spor i regeringens samarbejde med sit støtteparti.
Konsekvensen af denne debat er jo, at der alligevel bliver skaffet vederlagsfri fysioterapi tilbage til dem, der mistede den på grund af regeringens begrænsning af modtagergruppen.
Derfor må det blive en sammenligning mellem aftalen og SF's forslag, som det ligger her, der er afgørende for, hvor man lægger sit lod.
Vi tilslutter os med andre ord aftalen, og vi vil derfor støtte SF's forslag på den måde, at vi forsøger at indarbejde det i aftalen mellem regeringen og Dansk Folkeparti.
I den sammenhæng deltager vi gerne i et bredt, konstruktivt samarbejde i Folketinget om at løse de opgaver, som ligger i den videre udmøntning.
Skulle jeg lige slutte af med at kommentere spørgsmålet om økonomien, vil det selvfølgelig være således, at en betingelse for den socialdemokratiske medvirken er, at der er tale om en økonomisk sammenhæng.
De nødvendige konsekvenser vil vi selvfølgelig også være med til at få sat på plads.
Per Clausen (EL), 2007-04-24:
Nej, jeg tror, jeg kan love indenrigs- og sundhedsministeren, at lige præcis den overraskelse får han ikke i dag.
Men det, som er interessant her, er jo, hvad indenrigs- og sundhedsministeren mener.
Det er bare for at få gjort det helt klart, at indenrigs- og sundhedsministeren har truffet en politisk afgørelse om, at han lige præcis på tandbehandlingsområdet er villig til at støtte øget brugerbetaling.
Jeg konstaterer, at jeg træder ind i dansk sundhedspolitik på et tidspunkt, hvor der er truffet en lang række historiske beslutninger, der betyder, at vi har en kultur og en tradition for brugerbetaling på tandområdet.
Det har vi, og den bør man selvfølgelig kunne diskutere indretningen af.
Ligeledes har vi en lang historisk bestemt tradition for, at vi har brugerbetaling på medicinområdet.
Og det, vi gjorde for år tilbage, var at gå ind på medicinområdet og spørge: Kan man indrette den brugerbetaling på en anderledes måde, så det kommer folkesundheden, samfundsøkonomien og i øvrigt også patienternes økonomi til gode?
Ja, det kunne man godt ved f.eks. at træffe nye beslutninger om, hvad det er, der er bærer af det tilskud, patienten får.
Det er jo den samme øvelse, vi nu har i gang på tandområdet.
Det er et spørgsmål, vi må vende tilbage til, når den er overstået.
For det er ligesom konsekvensen af det, indenrigs- og sundhedsministeren har sagt indtil nu.
Om det kan lade sig gøre, ved jeg ikke.
Det må vi vurdere, når udredningsarbejdet er overstået.
Men hr. Per Clausen må da medgive – jeg glæder mig da til at høre om Enhedslistens syn på den her sag – at hvis man har det synspunkt, at man ønsker at fordele brugerbetalingen, som i det danske system primært falder på medicin og tandpleje, bredere, og man ønsker at gøre det provenuneutralt, sådan som det ligger i forslaget fra Det Radikale Venstre, så kan det logisk set kun føre til, at områder, der i dag er undtaget brugerbetaling, pålægges brugerbetaling.
Ellers kan regnestykket jo ikke gå op, så meget matematik kan jeg da fra mine barnsben af.
For er der ikke det, er det simpelt hen spildt arbejde at sætte sådan et ekspertudvalg i gang.
Men hvis Enhedslisten – så er det lidt imod min forventning – støtter et synspunkt om, at det skal koste penge at gå til læge, så er det interessant at få det frem i debatten.
Per Clausen (EL), 2007-04-24:
Og det vil Enhedslisten da også gerne gøre, ikke mindst fordi fru Birthe Skaarup fra Dansk Folkeparti jo forklarede, hvad der var årsagen til, at man havde lavet aftalen.
Ellers må jeg sige, at da jeg hørte ministerens forelæggelse, var jeg en anelse overrasket over, at det havde været nødvendigt at lave en aftale for at skabe forbedringer, fordi der jo ikke var nogen problemer.
Men det er lidt lige meget.
Vi skal jo se på resultatet af det her.
Og der kan vi så konstatere, at der er lavet en aftale nu, som løser det problem, som vi i hvert fald så, og som det her beslutningsforslag også ville kunne løse, nemlig at man ikke havde adgang til vederlagsfri fysioterapi i de tilfælde, hvor der var tale om, at man havde en sygdom, der efter en lægefaglig vurdering ville føre til et forudsigeligt, alvorligt tab af funktionsevne, og hvor fysioterapeutbehandlingen rent faktisk kunne forsinke den her proces, kunne være med til at vedligeholde de funktionsevner, som var – altså et forholdsvis oplagt og rimelig rigtigt forslag.
Og jeg skal da bare sige, at jeg er glad for, at der nu er enighed i Folketinget om at gennemføre det, der står i det her beslutningsforslag, og så er jeg da sikker på, at SF lever med, at det ikke bliver vedtaget.
Charlotte Fischer (RV), 2007-04-24:
Det Radikale Venstre har som de øvrige partier i Folketinget stor sympati for det her forslag.
Vi har alle sammen været enige om, at der var et problem med de ændrede retningslinjer, som Sundhedsstyrelsen vedtog i 2005, og som lige pludselig ændrede praksis for behandlingen af sklerosepatienter.
Vi mener, at det er vigtigt, at mennesker, der har en alvorlig sygdom, der fører til et handicap på længere sigt, kan modtage den form for fysioterapi, som kan forebygge et alvorligt handicap, men som også kan udskyde tidspunktet for, hvornår man udvikler så alvorligt et handicap.
Der er tale om alvorlige sygdomme; sklerose, cystisk fibrose, Parkinsons sygdom og en række andre diagnoser.
Alt sammen er godt, og man kan i virkeligheden sige, at det her forslag er blevet overhalet inden om eller uden om, alt efter smag og behag, af regeringens aftale med Dansk Folkeparti om nu at tage hånd om det her område.
Og jeg synes, at jeg her fra talerstolen vil glæde mig på patienternes vegne.
Jeg synes, at processen og forløbet har været lidt mystisk, for det er jo rigtigt, at ministeren har været noget langsom med hensyn til at komme op i omdrejninger på det her område, hvor vi jo har været mange, der har måttet påpege, at der var et problem.
Men lad os glæde os over, at der nu er kommet en aftale.
Vi noterer os også, at invalideorganisationerne bakker op om det her.
Alt i alt mener jeg, at det svarer til den intention, der ligger i forslaget.
Vi har hele tiden lagt vægt på, at de forskellige patientgrupper, som er omfattet af ordningen om vederlagsfri fysioterapi, er ligestillede, hvad angår adgangen, og det mener vi også bliver sikret nu.
Helle Sjelle (KF), 2007-04-24:
Der skal heller ikke være nogen tvivl om, at vi i Det Konservative Folkeparti har stor sympati for SF's forslag om at sikre en vederlagsfri fysioterapi.
Når vi alligevel ikke bakker op om SF's forslag, er det jo, fordi intentionerne i forslaget faktisk allerede er medtaget i den aftale, som regeringen netop har indgået sammen med Dansk Folkeparti, og som sundhedsministeren allerede har omtalt.
Aftalen samler bl.a. myndighedsansvaret for fysioterapi og træning til handicappede i kommunerne, og det skulle gerne være med til at styrke kvaliteten af behandlingen.
Aftalen indebærer også, at tilbuddet om holdtræning udvides til også at omfatte personer med sygdomme, som indebærer et forudsigeligt tab af funktionsevne.
I stedet vil vi sammen med regeringen, Dansk Folkeparti og de Samvirkende Invalideorganisationer gå videre med et udredningsarbejde, der skal gennemføres med henblik på en konkret udmøntning af lovforslaget.
Birthe Skaarup (DF), 2007-04-24:
Jeg er da utrolig glad for stå her i dag, for nu viser det sig jo, at der er andre partier, der synes, at den aftale, der er lavet mellem regeringen og Dansk Folkeparti, er en god ting.
Der skal ikke være nogen tvivl om, hvorfor denne aftale kom på plads.
Som vi alle sammen ved, var baggrunden for aftalen de retningslinjer, der blev lavet om, og som vi faktisk ikke havde haft til politisk behandling her i Folketinget.
De kom som lidt af en overraskelse for os alle sammen, og jeg tror nok, at da vi hørte om dem, mente vi, at der skulle gøres noget ved sagen.
I Dansk Folkeparti havde vi mulighed for at gå med via den social- og sundhedspulje for 2007, vi havde fået forhandlet på plads, og vi sagde straks, at vi godt ville være med til at give nogle penge.
Der skulle naturligvis følges op, der skulle ske en udmøntning, og den udmøntning har regeringen så lavet sammen med Dansk Folkeparti.
Som sagt er jeg glad for, at både SF og Socialdemokratiet synes, at aftalen er rigtig god; det synes jeg også den er.
Nu går vi i samarbejde med dem, der virkelig ved, hvad det drejer sig om, nemlig Muskelsvindfonden, DSI og Scleroseforeningen.
De bakker op om linjen, der er lagt, den linje skal nu følges op, og vi får forhåbentlig at se, at lovforslaget bliver vedtaget, så lovgivningen kan træde i kraft den 1. januar 2008.
Jeg vil godt sige, at det nok er højst sandsynligt, at nogle har misforstået aftalen.
Ministeren var inde på, at det nok var tilfældet, da det kom frem, at retningslinjerne var blevet ændret, og der pludselig blev set helt stringent på, hvad det i grunden var, vi gav tilladelse til med hensyn til vederlagsfri fysioterapi.
Men nu ved vi helt præcis, hvordan landet ligger.
Vi synes, at det, der nu skal arbejdes frem imod, er den faglige afgrænsning, og at al information om hele området skal ud til alle, der er involveret.
Som ministeren sagde, skal lovgivningen fungere efter den 1. januar 2008, og der kommer jo også nogle finanslovforhandlinger, hvor området skal diskuteres.
Jeg vil godt hilse velkommen, at andre synes, det er en god idé, men aftalen er i hvert tilfælde blevet til på baggrund af, at vi så i Dansk Folkeparti, at der var nogle, der ikke fik den fysioterapi, de skulle have.
Derfor lavede vi så aftalen med regeringen, og det er jo positivt.
Om andre måske vil være med siden hen må jo vise sig, men i hvert fald har SF og S nu givet udtryk for, at de også synes, den er en god ting.
Det hilser jeg meget velkommen, for så kan det jo se ud til, at når lovforslaget bliver fremsat på et eller andet tidspunkt, vil det blive støttet af et enigt Folketing.
Anne Baastrup (SF), 2007-04-24:
Man kan jo altid diskutere, om det er det samarbejdende folkestyre, der har vist sig, eller om det rent faktisk er, fordi det er blevet påvist gang på gang, at ministeren havde en dårlig sag, og at ministeren godt kunne se, at sagen var blevet dårlig, og at DSI og Muskelsvindfonden gik så aktivt ind i forsøget på at finde en løsning, eller om det er det blotte forhold, at ministeren ikke ville stå her i salen og ikke have noget med hjemmefra, der er forklaringen.
Forklaringerne er mange, men jeg tror, at de handicappede rundtom i landet er fuldstændig flintrende ligeglade med, hvad forklaringen er.
Sagen er den, at vi nu kan se frem til, at mennesker med et handicap, der har brug for hjælp, rent faktisk også kan få den fornødne vederlagsfri fysioterapi.
Vi har jo i udarbejdelsen af beslutningsforslaget også lagt vægt på den gruppe, som jeg i virkeligheden tror i dag ville være omfattet af servicelovgivningen, men som bare aldrig nogen sinde får tilbuddet, nemlig den, der kan forhindres i at få udviklet sine handicap ved at få fysioterapeutisk træning.
Jeg tror, det er fint, hvis man kombinerer de to lovgivninger og lægger det under én myndighed, således at der ikke bliver slinger, med hensyn til hvorvidt det er regionen, der skal komme med tilbuddet, eller det er kommunen.
Samlet set
tror jeg, at vi nu kan se frem til, at folk ikke får ødelagt deres helbred og deres fysiske muligheder endnu mere, fordi de ikke får deres fysioterapi.
Det, der så er det fremadrettede, er jo, hvordan vi så kan sikre, at der er tilstrækkelig med ansatte.
Vi ved jo på nuværende tidspunkt, at der generelt på genoptræningsområdet er problemer i kommunerne.
Hvordan kan vi så sikre, at det her forslag også, når det bliver udmøntet, rent faktisk bliver til virkelighed?
Vi kan jo altid se frem til fremtidige udfordringer, men jeg har i hvert fald valgt i min politiske karriere at tage hver en sejr og skrabe den til mig og se, om vi kan løse fremtidens udfordringer, når de nu dukker op.
Tak for behandlingen og tak til ministeren for den velvillige indstilling til vores forslag.
Jeg laver en beretning, således at alle, også i omverdenen, efterfølgende på nettet kan se, at det også lidt er vores skyld.
Afstemning
Charlotte Fischer (RV), 2007-04-24:
Ja, det er helt sikkert en af de ting, vi er optaget af.
Vi har utrolig svært ved at se logikken i, at man, lige præcis når det gælder brugerbetaling, har aflyst det princip om, at de brede skuldre skal bære mest.
Det er det, vi har lagt hele sundhedsvæsenet an på, og det er det, som alle ordførere står her og siger er utrolig vigtigt.
Jeg vil godt lige tilføje, at Velfærdskommissionen, som jo bl.a. bestod af landets førende økonomer, netop kom med en model om indkomstafhængighed.
Jeg tror, at der i virkeligheden er mange i det her land, som tænker: Hvorfor er det lige den store retfærdighed, at kassedamen, pædagogmedhjælperen og andre med mindre indkomster skal betale nøjagtig det samme i tandlægeregning som direktøren, der måske tjener fem eller ti gange så meget?
Jeg har svært ved at se retfærdigheden i det.
Ja, det er rigtigt, at det i virkeligheden er to selvstændige øvelser.
Og det handler i høj grad om spørgsmålet om selvstændighed i hverdagen og i deres virke.
Det andet spørgsmål er så, i hvor høj grad det faktisk spiller ind i hverdagen og selvfølgelig i opgaveløsningen i dag, at der, når det gælder SOSU-assistenter, ikke er en autorisation.
For os er udgangspunktet allerførst at få slået fast, om det, hvis man kigger på det med objektive briller og med den udvikling, der er i sundhedsvæsenet, så er sådan, at vi er nået til det tidspunkt, hvor der skal gælde en autorisation.
Karen J. Klint (S), 2007-04-24:
Jeg ville bare være sikker på, at jeg hørte rigtigt.
Talte fru Charlotte Fischer om to forhold, både de objektive elementer i selve uddannelsen, og den virkelighed, som de ansatte arbejder i, og at det egentlig er to selvstændige forløb, der skal dokumenteres?
Helle Sjelle (KF), 2007-04-24:
I Det Konservative Folkeparti kan vi ikke støtte forslaget om, at titlen social- og sundhedsassistent alene kan benyttes af personer, der har modtaget autorisation som social- og sundhedsassistent fra en offentlig godkendt myndighed.
Årsagen til det er ganske enkelt, at vi Konservative ikke finder, at social- og sundhedsassistenternes uddannelse og arbejde nødvendiggør samme titelbeskyttelse som f.eks. en sygeplejersketitel.
Formålet med autorisationsordningerne på sundhedsområdet er at styrke patientsikkerheden og fremme kvaliteten af sundhedsvæsenets ydelser, men hvad angår social- og sundhedsassistenterne, har arbejdsgiverne jo allerede i dag en god mulighed for at afgrænse og kvalitetssikre social- og sundhedsassistenternes opgavevaretagelse.
De har en god adgang til og faglig baggrund for bl.a. at udstikke konkrete, faglige retningslinjer og yde vejledning med hensyn til assistenternes arbejde.
Endelig er assistenterne i deres virksomhedsudøvelse underlagt Sundhedsstyrelsens tilsyn og omfattet af Patientklagenævnets kompetence på helt samme måde som autoriserede sundhedspersoner.
Alt i alt kan vi Konservative altså ikke umiddelbart bakke op om oppositionens forslag.
Karin Nødgaard (DF), 2007-04-24:
Jeg synes generelt, at vi har en god udvalgsbehandling i Sundhedsudvalget, og der kan man jo selvfølgelig tage mange ting op.
Men jeg ser meget frem til, at der kommer netop den her kvalitetsreform, hvor vi får fokus på at udnytte folks evner, og også på, at de får mulighed for det og ikke kommer i karambolage med andre faggrupper.
Jeg mener generelt, at det er meget klogt at lytte til andre mennesker ud over at lytte til politikerne på Christiansborg.
Så selvfølgelig skal man tage det, som de forskellige parter har at sige, med som en del af de forhandlinger, der vil komme.
Karen J. Klint (S), 2007-04-24:
Nu fik vi trepartsforhandlingerne på bordet igen, så jeg vil da gerne spørge, om det var en næsten klar opfordring til, at hvis de faglige organisationer kommer under trepartsforhandlingerne og beder om en autorisation til social- og sundhedsassistenterne, så vil fru Karin Nødgaards forhandlere råde regeringen til, at det er meget klogt at lytte til dem.
Karin Nødgaard (DF), 2007-04-24:
Når jeg afslutter mit indlæg med at sige, at vi har de her trepartsforhandlinger, der skal i gang, og som ministeren også var inde på, er det, fordi jeg mener, at det så netop vil være oplagt at komme ind på det under dem, sådan at socialog sundhedsassistenterne får lov til at bruge de kompetencer, og så de ikke ligesom bliver holdt tilbage i at gøre det af de andre faggrupper, som de samarbejder med.
Lone Møller (S), 2007-04-24:
Igen vil jeg gerne henvise til Kjeld Møller Pedersens 100-dages-udvalg, som jo klart viser, at der ikke er de store barrierer, men at det er holdningen i sundhedsvæsenet, som gør, at man ikke bruger de kompetencer, der er.
Karin Nødgaard (DF), 2007-04-24:
Jeg mener absolut ikke, at det er et krav, at der skal ændres på selve uddannelsens indhold.
Jeg mener bare, at der er så mange aspekter, som vi skal ind at kigge på.
Dermed vil jeg også sige, at vi skal sikre, at de kompetencer, som social- og sundhedsassistenterne har, bliver udnyttet til fulde – det synes jeg også jeg prøvede at beskrive i mit indlæg.