Juliane Henningsen (IA), 2011-05-31:
Debatten i dag markerer afslutningen på min tid som medlem af Folketinget, i hvert fald for de kommende år.
Men det har også været en udfordring, fordi danske og grønlandske interesser nogle gange kolliderer.
Det gør de eksempelvis, når det gælder menneskerettighederne.
I sidste måned stod Danmark, Færøerne og Grønland skoleret i FN’s menneskerettighedsråd.
Vi blev konfronteret med 133 kritikpunkter, der på forskellig vis indikerer, at Danmark, Færøerne og Grønland gør menneskerettighederne uret.
For Grønlands vedkommende blev det nævnt, at vi ikke er gode nok til at forebygge vold mod kvinder og overgreb på børn.
Det tager Selvstyret meget alvorligt og gør alt for at komme til livs gennem nye sociale projekter, kampagner og tæt samarbejde med de lokale organisationer i Grønland, der arbejder med udsatte børn og voksne.
Partierne her på Christiansborg har ofte rettet hårde angreb mod Selvstyret, når det gjaldt menneskerettighederne.
Jeg synes, vi er blevet gode til at tage kritikken til os og få løst problemerne skridt for skridt.
Så meget desto mere undrer det mig, at især Dansk Folkeparti ikke vil feje for egen dør, nu hvor FN kritiserer Danmark.
At foreslå at Danmark skal skrive sig ud af de internationale konventioner og dermed slippe for at følge dem, fjerner jo ikke problemerne, snarere tværtimod.
Danmark kunne få mere ud af at tage kritikken alvorligt.
Blandt andet kunne regeringen følge FN’s anbefaling om en bedre og mere transparent evaluering af de ulovlige CIA-overflyvninger, der har fundet sted på dansk, grønlandsk og færøsk territorium.
Jeg forstår ikke, hvorfor regeringen nægter at afklare, om vi uden at vide det har lagt land til krænkelser af menneskerettighederne og brud på konventionen mod tortur.
Selvstyret er nu enigt om at kræve en uvildig undersøgelse af regeringen.
Det er nødvendigt.
For det er tydeligt, at Danmark her skubber grønlandske interesser til side til fordel for egne interesser af hensyn til amerikanerne velvilje.
Regeringen kunne også anerkende kolonihistorien ved at følge udredningen om de grønlændere, der som børn blev tvangssendt til Danmark, op med en officiel undskyldning.
Og sidst, men ikke mindst kunne regeringen give de juridisk faderløse i Grønland samme retsstilling som alle andre i riget.
Hvor jeg har oplevet regeringens modstand i de sager, har jeg til gengæld oplevet dens velvilje i andre menneskeretlige sager.
Det lykkedes os nemlig i året, der er gået, at sikre fortsat satspuljefinansiering af væresteder for socialt udsatte grønlændere.
Og det lykkedes os for nylig at sikre, at grønlændere og færinger fritages for at skulle betale for tolkebistand, når de skal til lægen eller på sygehuset her i Danmark.
Det er kun naturligt, at befolkningen i rigsfællesskabet har lige rettigheder.
I de år, hvor jeg har været medlem, er det også lykkedes os at få sat fokus på de kritisable forhold, som de grønlandske indsatte i fængslet i Herstedvester lever under.
Opførelsen af en lukket anstalt i Nuuk kan gøre, at de snart kan vende hjem og afsone deres straf under bedre og mere værdige forhold.
Alt dette er vigtige sejre for os.
Der er som sagt interesser mellem Danmark og Grønland, der kolliderer, men der er også interesser, vi er fælles om.
Udviklingen i Arktis er en af dem.
Her står Danmark og Grønland sammen om at imødegå klimaforandringerne og den øgede menneskelige og industrielle aktivitet.
Mødet i Arktisk Råd i Nuuk var et tegn på, at der er en vilje til at samarbejde om de ting, og det gjorde indtryk på mange.
Grønland og Danmark delte værtskabet på en god måde.
Vi fandt fælles fodslag i aftalen om søredning.
Og vi finder, mig bekendt, også fælles fodslag i den kommende fælles Arktiske Strategi, med hensyn til hvordan vi udvinder olie, gas og mineraler, samtidig med at vi værner om den arktiske natur og sikrer befolkningens sundhed, trivsel og velfærd.
Især den sidste del – menneskenes trivsel og sundhed i Arktis – har ligget mig særligt på sinde.
Derfor har jeg som Folketingets repræsentant i Komitéen af Arktiske Parlamentarikere presset på for, at Arktisk Råd får udarbejdet en ny Arctic Human Development Report, der samler al den viden og de anbefalinger, vi har om befolkningernes sundhed og trivsel i regionen.
Det ser nu ud til, at vi får en sådan rapport, da det nye svenske formandskab har imødekommet forslaget.
Befolkningens rettigheder til sundhed, tryghed og indflydelse på deres egen fremtid bør være vores førsteprioritet som politikere.
Lad os en gang for alle gøre dem til vores førsteprioritet i praksis og få kastet lys over de tilfælde, hvor Danmark og Grønland har gjort hinanden og menneskerettighederne uret, også i det internationale samfunds øjne.