Helle Sjelle (KF), 2007-12-11:
Vi er overbevist om, at den vil sætte EU bedre i stand til at klare sine opgaver mere effektivt, smidigt og hurtigt.
Vi kan ikke komme uden om, at det er nødvendigt med nye regler for, hvordan sagerne i EU skal behandles.
Nu er vi 27 eller med andre ord fire og en halv gange så mange, som da det hele begyndte for rigtig mange år siden.
Den effektivisering, som er nødvendig, får vi bl.a. gennem flere flertalsafgørelser i Ministerrådet, samtidig med at det såkaldte dobbelte flertal indføres, så både de enkelte landes og befolkningernes størrelser bliver tilgodeset.
Vi kan også med glæde se frem til et EU, som forhåbentlig vil træde mere i karakter på den globale scene med en ny fast formand for Det Europæiske Råd og en ny og slagkraftig højtstående repræsentant for udenrigspolitikken.
Også demokratiet styrkes i EU, bl.a. fordi Europa-Parlamentet bliver fast medlovgiver sammen med Ministerrådet, men også de nationale parlamenter får en ny rolle i samarbejdet i EU.
Alle disse nyskabelser sker i fuld respekt for demokratiet, for nærhedsprincippet og for nationale kompetencer, og jeg synes, det er værd at understrege det her i dag dagens debat.
Det skal også understreges, at værdierne skal stå stærkere i EU; det er en konservativ mærkesag.
Det vil ikke i sig selv give EU-borgere nye rettigheder, men der er tale om, at vi tydeliggør hele vores grundlag for EU-samarbejdet.
Det har jo altid været en forudsætning, at kun demokratier og markedsøkonomier kan være medlemmer af det europæiske samarbejde.
Hvis et medlemsland skulle finde på at afvige fra de fælles grundlæggende værdier på områder som demokrati og menneskerettigheder, vil det pågældende land nu kunne få suspenderet nogle af sine rettigheder.
Til gengæld understreges det også nu, at samarbejdet i EU er frivilligt.
Landene er med, fordi de gerne selv vil det, og det er et vigtigt princip.
I EU har det også fra starten stået klart, at der er tale om et samarbejde mellem suveræne stater, som overfører enkelte kompetenceområder til en overstatslig struktur.
I 2005 blev det så klart, at projektet om en forfatningstraktat for EU ikke ville kunne gennemføres, fordi den blev afvist ved folkeafstemninger i Frankrig og Holland.
Vi har brugt lang tid på at holde tænkepause og have en debat om fremtidens EU.
Jeg tror, det har været en meget nyttig periode, og ikke mindst den store EU-høring i 2006 var jo et godt eksempel på en seriøs og konstruktiv debat om EU.
Nu tror jeg bare også, at tiden er kommet, hvor borgerne har en forventning om, at EU skal levere konkrete resultater, og det er jo heller ikke for meget at forlange.
Det er krav, som er berettigede, og det er udfordringer, som vi bør løse i fællesskab frem for at kæmpe med dem alene.
Derfor var vi Konservative også meget glade for det gennembrud, som blev sikret under det tyske formandskab i foråret, hvor Angela Merkel udviste stort engagement og en stærk politisk vilje til at komme ud af dødvandet efter den mislykkede traktat.
Nu har vi så den endelige traktat klar til underskrift i slutningen af denne uge, og som allerede sagt synes vi Konservative, at det er en god traktat.
Spørgsmålet er så, hvordan vi skal ratificere traktaten her i landet.
I den seneste tid har jeg hørt det argument, at når der sker noget nyt med EU's spilleregler, er det blevet sædvane at holde folkeafstemning, og det vil derfor være udemokratisk at bryde med den praksis.
Det er jeg bare ikke enig i.
Der har været flere afstemninger om EU i Danmark, men det kan ikke begrunde et automatisk krav om folkeafstemning om hver eneste ændring i EU's traktat nu og i al fremtid.
Det har hele vejen igennem været udgangspunktet for os Konservatives holdning til en afstemning om EU’s reformtraktat eller Lissabontraktaten, som den nu kommer til at hedde.
Vi har sagt gentagne gange, at hvis der ikke var et juridisk krav om afstemning, skulle der nogle helt særlige og tungtvejende grunde til, før vi ville anbefale at bede vælgerne om et ja eller nej til en ny traktat.
Vi har nu fået et klart svar fra juristerne, som siger, at en folkeafstemning ikke er nødvendig, for der sker ikke afgivelse af suverænitet i grundlovens forstand.
Med den nye traktat er der efter vores mening heller ikke nogen tungtvejende eller helt ekstraordinære grunde til alligevel at sende spørgsmålet til vælgernes afgørelse.
For mig at se er det meget betydningsfuldt, at vi fastholder et af de grundlæggende principper i vores parlamentariske demokrati, nemlig at Folketinget vedtager lovene og ratificerer internationale traktater og aftaler på Danmarks vegne.
Det er den opgave, vælgerne giver Folketinget, hver gang der er valg, og folkeafstemninger skal efter vores mening være en undtagelse, som er reserveret få afgørelser.
Til gengæld er vi meget tilfredse med regeringens tilkendegivelse af, at vi på et tidspunkt i denne valgperiode skal til stemmeurnerne for at tage stilling til de danske EU-forbehold.
Vi tror, at forbeholdene skader danske interesser, og de afspejler heller ikke længere det Danmark, der i sin tid forhandlede dem på plads med sine partnere i EU.
Alt i alt glæder vi os altså til at se den nye traktat blive ratificeret og træde i kraft i EU’s 27 medlemslande, og vi ser også meget frem til, at Danmark om nogle år forhåbentlig er hundrede procent med i EU-samarbejdet.