runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Yildiz Akdogan (S), 2010-04-27:
Jeg kan ikke rigtig forstå, hvorfor man pludselig gør det her til et spørgsmål om det frie valg eller ej.
Jeg har på intet sted i min tale problematiseret det frie valg.
Jeg ved ikke, hvad det er for en undersøgelse, fru Josefsen og for den sags skyld også hr. Bonnesen henviser til, men vi ved, at de ældre ikke har haft det specielt godt.
Vi ved også, at de, der tager sig af de ældre, ældreplejen, har haft det meget svært.
Det har været et minuttyranni, fordi der ikke har været tid til ældrepleje, fordi der var så mange andre bureaukratiske tiltag, der skulle ordnes.
Det er det, jeg problematiserer i min tale.
Birgitte Josefsen (V), 2010-04-27:
Der er jo ikke i den lovgivning, der er vedtaget herindefra, besluttet, at man ikke må have lov til at sætte curlere i fru Jensens hår og gå tur med fru Jensen, eller hvad det nu er, den enkelte borger har behov for.
Men jeg registrerer i ordførerens tale sådan en tone hele vejen igennem, der siger, at det system, vi har nu, sådan set er ganske forfærdeligt.
Men når jeg nu er ude at møde ældre borgere og besøge borgere på plejehjem og også dem, der får hjælp i eget hjem, kan jeg jo høre, at kommunerne faktisk har været dygtige til at tilrettelægge hjælpen, så der er fleksibilitet i den hjælp, der ydes, så man netop kan dreje det hen til det, der er behov for fra den ene gang til den anden.
Jeg vil gerne høre, om Socialdemokratiet vil ind og overrule det princip, altså at man fratager kommunerne mulighed for at tilrettelægge plejen og hjælpen individuelt i forhold til det, borgerne har behov for.
Yildiz Akdogan (S), 2010-04-27:
Og så er der det med, at vi skulle støtte nogle af de gode initiativer, som Enhedslisten efterspørger.
Vi har jo netop kæmpet for det i vores satspuljeforlig, som hr. Erling Bonnesen også er med i.
Det er derfor, vi ikke kan støtte forslaget, for vi mener, at nogle af de initiativer, der bliver efterspurgt, allerede er sat i gang.
Fra 2010 til 2013 er der afsat en pulje på 22 mio. kr.
Så jeg kan egentlig ikke rigtig forstå, hvad det er, hr. Erling Bonnesen prøver på at gøre til et problem her.
Jeg forstår det virkelig ikke.
Jeg ved ikke lige, hvad det er for en undersøgelse, hr. Erling Bonnesen henviser til.
Jeg har ikke snakket om det frie valg i min tale.
Jeg har netop opremset nogle af de gode initiativer, som Enhedslisten har i sit beslutningsforslag.
Men som jeg også sagde i min ordførertale, har vi i satspuljen allerede afsat midler, der imødekommer nogle af de initiativer og nogle af de spørgsmål, som Enhedslisten efterspørger.
Så jeg er ikke helt klar over, hvad det egentlig er, hr. Bonnesen efterspørger.
Erling Bonnesen (V), 2010-04-27:
Jeg vil da gerne prøve at tage udgangspunkt i, at man kan kigge lidt ud i den virkelige verden.
Når man spørger de ældre selv, er de, der rent faktisk bruger servicen, faktisk meget godt tilfredse.
Der er over 80 pct. tilfredse og i flere undersøgelser også over 90 pct. Er det så ikke lidt vanskeligt og underligt som ordfører at skulle stå nærmest og kritisere det, som de ældre selv er godt tilfredse med?
Og når man er godt tilfreds, er det lige præcis, fordi vi har fået indført det frie valg.
Og jeg kan spørge, hvorfor man i Socialdemokratiet er imod det frie valg.
Yildiz Akdogan (S), 2010-04-27:
Tak for det.
Jeg vil gerne starte med at sige tak til Enhedslisten for at genfremsætte beslutningsforslaget, der som bekendt også blev fremsat i 2007.
Aktualiteten af emnet er ikke blevet mindre, siden vi sidst drøftede det.
Vi har alle ret til et værdigt liv fra barndommen over voksenlivet til alderdommen.
Som borgere i det danske samfund har vi alle ret til et godt liv, hvor alder ikke skal være nogen hindring for velvære og glæde.
I forslaget oplister Enhedslisten ti rettigheder, som alle ældre mennesker skal have.
Men grundsubstansen er jeg helt enig i, jeg er enig i Enhedslistens forslag om, hvad ældre mennesker skal have ret til, og hvad der er nødvendigt.
Forslaget griber nemlig fat i den helt grundlæggende problemstilling, som bliver ved med at være aktuel under den borgerlige regerings styre, nemlig at ældre mennesker har alt for lidt velvære, og at det skyldes alt for stort minuttyranni i ældreplejen.
Det er de nære forhold, der betyder noget for folks velvære.
Trivsel i hverdagen er dybt afhængig af, at de nære forhold får lov til at blive dyrket og gro i de ældres liv.
Det gælder om, at de ældre får mulighed for indflydelse på deres egen hverdag, selv om de har brug for pleje.
Det er de nære forhold, den nære velfærd, der bliver kvalt af minuttyranniet og regelvældet i ældreplejen.
Mange ældre fortæller os, at ensomheden og kedsomheden er det sværeste at håndtere i hverdagen.
Det er et grundvilkår for menneskers velvære.
Hvis de ældre mangler det i hverdagen, kan det let resultere i passivitet, og en depression kan lure lige om hjørnet.
Og de ældre bliver blot set som brugere af velfærdsservices og ikke som de personligheder, de nu er, personligheder med historier, familier, ønsker og drømme.
Vi skal vende ældreplejen om.
Ældreomsorgen skal ikke styres efter systemer, men skal styres efter de mennesker, der skal drages omsorg for.
Det er omsorgen, der er kernen, ikke systemet og bureaukratiet.
Derfor har vi også i Socialdemokratiet kæmpet for at sætte ind med konkrete initiativer.
Vi har i satspuljen afsat ca. 22 mio. kr. til en målrettet indsats for at sikre ældres livskvalitet.
Det er en pulje, der netop skal bidrage til at sikre ældre borgeres fortsatte livskvalitet ved at understøtte og udvikle deres kompetencer til så vidt muligt at kunne håndtere fysiske og psykiske udfordringer i forbindelse med en øget alder, f.eks. i forhold til områder som at klare generelle gøremål såsom indkøb, madlavning, tøjvask, rengøring m.v., at sikre mulighed for at deltage i sociale sammenhænge og arrangementer, at sikre mulighed for et aktivt ældreliv og at modvirke ensomhed.
Jeg vil endnu en gang takke Enhedslisten for at tage dette vigtige emne op, men jævnfør vores ældrepuljeindsats, hvor en række af de nævnte emner, som Enhedslisten efterspørger, allerede er sat i gang, kan jeg på vegne af den socialdemokratiske folketingsgruppe ikke støtte forslaget.
Erling Bonnesen (V), 2010-04-27:
Hvis man skulle få den slags ønsker, er det jo rart, at man har det frie valg, også hvis man skulle deltage i en lokalrevy eller andet, for så kunne det jo være, at der var behov for det.
Lige præcis derfor er det også godt, at vi lige præcis kommer fra et parti som Venstre, hvor man lægger vægt på den personlige frihed og også på valgfrihed, hvis der skulle blive behov for det.
Om der så lige præcis skulle blive behov for det, må tiden jo vise.
Den må vise, om der er en lokalrevy på det tidspunkt.
Astrid Krag (SF), 2010-04-27:
Nu er de fleste ældre borgere, jeg har mødt, jo høflige væsener, og det tror jeg altså også nogle gange vi må huske, når vi kigger på de her tilfredshedsundersøgelser.
Det er sådan set ikke så meget dem, jeg spørger ind til.
Måske skulle jeg konkretisere det lidt anderledes og spørge hr. Erling Bonnesen, hvad han, når han bliver en ældre borger, personligt ville synes var det væsentligste frie valg.
Ville det væsentligste frie valg være, hvilket firmalogo der stod på den jakke, den forhåbentlig SOSU-uddannede hjemmehjælper, der kom for at hjælpe ordføreren med, hvad han nu ikke selv var i stand til, havde på, eller ville det være et federe frit valg at kunne sige: Jamen i dag har jeg faktisk mere behov for at få rullet curlers i mit hår, så jeg kan se lidt pæn ud, når børnebørnene kommer i eftermiddag, end jeg har for den gulvvask.
Erling Bonnesen (V), 2010-04-27:
Som Venstremand er jeg stolt over, at vi for år tilbage, da VK-regeringen kom til, fik indført det frie valg under meget skrig og skrål.
Vi går ind for den personlige frihed, og den bliver så i den konkrete situation udmøntet omkring visitering, som løbende bliver fulgt op, sådan at man så godt som muligt støtter op om de behov, som den enkelte ældre har.
Så det er en løbende proces.
Og når vi kan henvise til, at der er mellem 80 og 90 pct., der er godt tilfredse, er det ikke så ringe endda.
Astrid Krag (SF), 2010-04-27:
Kunne det være det, der skulle være det primære fokus med det frie valg, eller skal det være sådan, som ordningen ser ud i dag, nemlig at det frie valg primært handler om, hvem der skal levere hjemmeplejen?
Erling Bonnesen (V), 2010-04-27:
Jeg har forstået, at Socialdemokraterne nu kører fuldstændig i retning af det, som Enhedslisten vil.
Her i weekenden kørte Socialdemokraterne så i retning af det, som SF og Villy vil.
Det er så det.
Det skal jeg ikke blande mig i.
Men det er også derfor, jeg spurgte, som jeg gjorde, for jeg refererer jo til de brugerundersøgelser hos de ældre, som bliver foretaget derude.
Det er jo bare at slå op og se.
Der er lavet forskellige uvildige undersøgelser.
Når man spørger de ældre selv, er fra 80 til over 90 pct. meget godt tilfredse.
Det er de jo bl.a., fordi vi har fået indført det frie valg.
Så er det, jeg spørger: Er det ikke lidt underligt at stå og læse sådan en tale op, hvor man så er imod det, som de ældre rent faktisk ønsker?
Og hvorfor er Socialdemokraterne imod valgfrihed?
Vivi Kier (KF), 2010-04-27:
Menneskesynet og holdningen til ældre mennesker er for mig det helt afgørende omdrejningspunkt i senior- og ældrepolitikken.
En værdig aldring kræver respekt og valgmuligheder, omsorg og tryghed i form af fleksible kvalitetstilbud.
Målet med Det Konservative Folkepartis ældrepolitik er, at de ældre skal kunne stole på, at de får omsorg og pleje, når de har behov for det, og at de skal have frit valg og udfoldelsesmuligheder, når de magter det.
Siden november 2001 er der sket markante forbedringer til gavn for vores ældre medborgere.
Vi har skabt tryghed og tillid omkring ældrepolitikken.
Ældre har fået retskrav på visiteret hjemmehjælp, større indflydelse på hjælpen og frit valg mellem offentlig og privat leverandør.
Der er blevet frit valg med hensyn til ældrebolig, og de ældre har også fået ret til at få deres ægtefælle med.
Herudover har ældreområdet fået et økonomisk løft, og den sociale og sundhedsmæssige indsats er styrket.
Initiativerne er mange og afspejler tilsammen en stor indsats for en tryg og værdig alderdom.
Som sagt af mange før mig er det jo ikke første gang, at det her beslutningsforslag er blevet fremsat.
Jeg vil også takke for debatten, for jeg synes, det vigtigt, at vi tør snakke om og får snakket om de ældres muligheder og vilkår.
Jeg synes, at den her regering og satspuljepartierne tilsammen igen og igen har sat fokus på ældreområdet og har iværksat en masse nye tiltag og forbedringer, som er med til at skabe et værdigt ældreliv.
Når det så er sagt, skal det jo ikke være nogen hemmelighed, at vi altid kan gøre det bedre, og det skal vi bestræbe os på, og det gør jeg som politiker også, hver eneste gang jeg kan.
Med de ord må jeg sige, at vi heller ikke denne gang kan tilslutte os beslutningsforslaget.
Line Barfod (EL), 2010-04-27:
Men det er jo afgørende, hvordan man organiserer ældreplejen, altså om man siger, at det grundlæggende princip for organisering af ældreplejen er sådan, som en del kommuner tidligere havde det, at ansatte og ældre selv kunne tilrettelægge arbejdet – man havde små grupper af hjemmehjælpere, der selv sammen med de ældre kunne tilrettelægge, hvornår de kom, som kunne skifte rundt, så det passede i forhold til den ældres ønsker osv., og som kunne finde ud af at få det til at fungere – eller man siger, at alt skal foregå efter faste skemaer, fordi man hele tiden skal kunne se, om private firmaer kan byde ind, og ældreplejen skal splittes op i mange små delelementer, som private firmaer kan byde ind på.
Det er to grundlæggende forskellige hensyn at organisere ud fra.
Derfor vil jeg gerne høre, hvad Socialdemokraterne mener er det grundlæggende, man skal organisere ældreplejen ud fra, altså hensynet til de ældre eller muligheden for, at private firmaer kan byde ind og tjene penge.
Yildiz Akdogan (S), 2010-04-27:
Det er først og fremmest hensynet til de ældre.
Jeg vil igen henvise til det satspuljeforlig, der er blevet indgået mellem regeringen og oppositionen undtagen Enhedslisten.
Det er netop en meget målrettet pulje, altså at man i forbindelse med de organisationer, der er med, går ind og kigger på at sikre de ældres livskvalitet.
At det er de ældres livskvalitet, der er i fokus, kan der vel ikke herske nogen tvivl om.
René Christensen (DF), 2010-04-27:
Det er vel altid rart som menneske at have noget at vælge mellem og ikke kun at kunne få én ydelse, hvor der, hvis man ikke er tilfreds med den, bliver sagt: Jamen hvis du ikke er tilfreds med ydelsen, kan du jo bare vælge den fra.
Nu kan man vælge den fra og vælge noget andet til.
Det, der er det gode ved det frie valg, er jo, at der er noget, man kan vælge fra, og noget, man kan vælge til, og det er der også nogle der har benyttet sig af.
Dermed ikke sagt, at det ene er bedre end det andet, men så har man muligheden for at vælge til og fra, og det mener vi faktisk er utrolig vigtigt.
En anden ting, jeg vil sige, er i forhold til visitatorer.
Der må vi sige, at der desværre er sket en udvikling i samfundet de seneste 10-15 år på den måde, at vi vil vide, hvad det er, vi får, og vi vil kunne klage over det.
Sådan er det desværre også blevet på ældreområdet.
Specielt de pårørende vil meget, meget gerne vide, hvad det er for nogle ydelser, deres forældre eller bedsteforældre eller andre får.
De vil også gerne kunne måle på, om de ældre får den ydelse, der er blevet lovet.
Derfor er vi desværre nødt til at have visitatorer, som går ud og visiterer de enkelte ældre til den ydelse, som de er berettiget til.
Erika Lorentsen (RV), 2010-04-27:
Der er jo ikke noget at sige til, at man har været nødt til at sende penge ud til kommunerne med det forfærdelige bureaukrati, man har pålagt dem, og den måde at organisere arbejdet på, hvor de medarbejdere, der går omkring de ældre, ikke kan få lov at lave justeringer, men hele tiden skal have en visitator ind over.
Så jeg kan godt forstå, at man har været nødt til at sætte mange penge af.
Men jeg synes ikke, ordføreren svarede på mit spørgsmål, som gik på, hvordan den privatisering, man har lavet, har været med til at forbedre vilkårene for de ældre.
For det kan jo ikke være en forbedring, at de kan vælge imellem en privat og en offentlig leverandør.
Man kunne jo bare lade dem selv vælge mellem de kommunale hjemmehjælpere.
René Christensen (DF), 2010-04-27:
Jeg kan sige, at fra 2001 til 2008 er udgifterne på ældreområdet steget med 2,7 mia. kr., og det vil sige, at der ikke er kommet færre penge ud til ældreplejen.
Vi har gang på gang sat midler af, for at der kan komme en bedre ældrepleje.
Det sidste, der skete, var, at der på sidste finanslov blev sat 300 mio. kr. af, som blev sendt direkte ud til kommunerne, og det eneste, der er øremærket ved dem, er, at de skal gå til de ældre.
Der har kommunerne mulighed for at sige: Hvordan vil vi bruge de her ekstra penge, der er kommet ud?
Vil vi gøre noget ekstra for de ældre med de her penge?
Og det er jo så op til kommunerne. Så kan man sige, der måske er nogle kommuner, som har behov for at blive fuldstændig detailstyret, fordi de ikke er dygtige nok.
Det kan vi godt være enige om, men spørgsmålet er, om man skal prøve at have tillid til kommunerne, eller om man skal detailstyre dem fuldstændig.
For der er kommet penge ud til kommunerne, så de har haft mulighed for at give en værdig og bedre ældrepleje.
Erika Lorentsen (RV), 2010-04-27:
[Lydudfald] … at ordføreren sagde, at Dansk Folkeparti vedvarende arbejder for forbedringer for de ældre.
Jeg ved jo, at Dansk Folkeparti har stemt for den privatisering, som regeringen har gennemført, og som misvisende bliver kaldt en frit valg-ordning – for det er jo ikke et reelt frit valg.
Jeg har selv oplevet det.
Jeg har arbejdet i hjemmeplejen før og efter privatiseringen, og jeg har oplevet, hvor store forringelser det har givet for de ældre med det minuttyranni og den detailstyring, man har indført.
Man har umyndiggjort både medarbejderne og de ældre.
Vil ordføreren virkelig påstå, at det er en forbedring, og hvordan har det forbedret kvaliteten af ældreplejen?
René Christensen (DF), 2010-04-27:
Jeg tror bestemt ikke, jeg prøvede at sætte det
skarpt op.
Jeg sagde bare, der var nogle andre – hvad skal jeg sige? – muligheder for, at den ældre også kunne få noget livskvalitet, og man skal selvfølgelig bakke det op og gøre det så nemt som muligt for organisationerne, så de kan få mulighed for at udføre det, som de så gerne vil.
Nogle har jo ikke noget familie tilbage, og nogle oplever også, at familien kommer meget sjældent.
Og jeg tror altså ikke, lige meget hvordan man gør det, at man kan – hvad skal jeg sige? – gå ind og overrule de familiære bånd.
Det vil altid være sådan, at hvis der er noget familie tilbage, vil den ældre, det vil man jo også som ung, altid gerne have lov til at være sammen med sin familie, og man kan nok ikke sådan i rent kommunalt regi – eller statsligt for den sags skyld – give den ydelse.
Men vi skal selvfølgelig også tale med de ældre, når vi er derude, og jeg er helt sikker på, at vores SOSU-hjælpere gør et kæmpestort stykke arbejde, også i forhold til at tale med vores ældre medborgere.
Astrid Krag (SF), 2010-04-27:
Det bestrider jeg overhovedet heller ikke, og der bliver gjort et rigtig godt stykke arbejde af de frivillige organisationer.
Men jeg må alligevel spørge ordføreren fra Dansk Folkeparti: Hvor går grænsen så?
Hvilke behov må den offentlige hjemmehjælp/hjemmepleje
løse, hvis de ikke må løse sociale behov, hvis de ikke må hjælpe de 40 pct. af ældre på vores plejehjem, der siger, de er ensomme, hvis hjemmehjælperne ikke må snakke med dem?
Hvor går grænsen?
Hvad er det, civilsamfundet, de frivillige, familien skal lave, hvis vi spørger ordføreren for Dansk Folkeparti?
Og hvornår kan man snakke om, at et problem er så stort, at det har en selvstændig pointe, at vi fra samfundets side faktisk går ind og er opmærksomme på det?
Jeg synes f.eks., at det er et alarmerende stort problem, at undersøgelsen foretaget af Ældre Sagen viser, at 40 pct. af de ældre på vores plejehjem siger, at de er ensomme, og at de trænger til at tale med nogen.
Det mener jeg da er noget, vi som samfund også er nødt til at forholde os til.
Vi kan ikke bare sige, at det må de frivillige organisationer ordne, det må familierne ordne.
Når vi nu kan se, at det ikke sker, så mener jeg faktisk, at vi som ansvarlige politikere skal sørge for, at der kommer nogle løsninger.
Derfor er jeg bare sådan lidt foruroliget over de ord, vi hører fra ordføreren for Dansk Folkeparti, der prøver at sætte det meget skarpt op, hvad det er, det offentlige skal og ikke skal tage sig af.
Der er jo ingen her, der siger, at de mange dygtige SOSU-hjælpere, der er rundtomkring i landet, ikke magter deres opgave, ikke gør det godt nok og ikke er hensynsfulde, varme og omsorgsfulde over for de ældre borgere, de kommer til.
Men de gør det på trods af det system, de er en del af, de gør det på trods af de nedskæringer og omstruktureringer, der hele tiden gennemføres.
Det tror jeg også bare er et faktum, og det tror jeg også at hr. René Christensen ved, hvis han har været ude i ældreplejen for nylig.
Jeg synes, at den her diskussion er meget spændende og meget sigende, og jeg siger tak til Enhedslisten for at have fremsat det her beslutningsforslag, for det viser jo noget om, hvad det er for en grundmodel, vi vil have for vores hjemmepleje.
Derfor synes jeg også, det er interessant, når ordføreren for Dansk Folkeparti bruger så meget tid på at sige, at en masse opgaver skal løses ad frivillighedens vej – det er vel også det, man kalder civilsamfundet – og de toner har vi jo hørt før, da det var Karen Jespersen, der var velfærdsminister.
Hun sagde, at flere opgaver skulle løses af familierne.
Det er jo en vej at ville gå med vores ældrepleje, men det er ikke den vej, jeg vil gå, det er ikke på den måde, jeg vil sikre, at der også i fremtiden bliver taget hånd om alle ældre borgere i det her land, der har haft et langt liv på arbejdsmarkedet og nu har brug for noget hjælp.
Derfor vil jeg bare spørge: Er det den vej, Dansk Folkepartis ordfører ser at vi skal gå i den danske ældrepleje?
René Christensen (DF), 2010-04-27:
Det er jeg meget enig i.
Det er utrolig vigtigt, at de ældre og plejepersonalet har et godt forhold til hinanden.
Det er også sådan, at plejepersonalet får en meget, meget stor plads i den ældres liv og hverdag.
De skal jo også have meget kontakt med hinanden, bl.a. intimkontakt og andet i forbindelse med vask.
Så der er ingen tvivl om, at det er utrolig vigtigt, at man har et godt forhold til den hjælper, som kommer.
Jeg vil også igen sige, at hvis man tager med ud, vil man se, at det jo ikke er sådan, at hjemmehjælperne ikke taler til den ældre, når de kommer ind, at de bare går hen og får den ældre op af sengen og giver vedkommende tøj på og så går igen.
Det er faktisk sådan, at mange af de SOSU-assistenter, som kommer ud i de her forskellige hjem, faktisk gør et fantastisk dygtigt arbejde og opfører sig rigtig pænt over for de ældre.
De ældre er rigtig glade for, at de kommer, og de har faktisk et godt liv med hinanden, hvis man kan sige det sådan.
For det er jo en person, som fylder utrolig meget i den ældres liv, og jeg oplever, at hjælperne er utrolig gode til at huske ting – hvad der skete i går, hvad der skete for 14 dage siden, og at børnebørnene nu har været på besøg.
Der er jo den her snak.
Mens man går og arbejder, har man også den her kontakt.
Jeg synes, at det er lidt synd, hvis man siger, at hjemmehjælperne ikke magter den opgave, for de er faktisk ret dygtige til deres arbejde.
Line Barfod (EL), 2010-04-27:
Det er jo bare en håndholdt computer, det er bare et redskab, som kan nogle fornuftige ting.
Det er sådan set underordnet.
Det, der er væsentligt, er, hvordan man tilrettelægger arbejdet, hvordan man styrer ældreplejen: om det er et spørgsmål om, at de ansatte og de ældre sammen kan tilrettelægge arbejdet, at en lille gruppe hjemmehjælpere har en lille gruppe ældre, som de kender, og som de kan være hos i længere tid og løse flere opgaver for, eller om, at de skal rundt til 20 ældre på en dag og er 5-10 minutter hvert sted.
Det gør jo en kolossal forskel.
Derfor vil jeg gerne igen spørge, om det er Dansk Folkepartis holdning, at hjemmehjælperne er nogle, der skal komme ind og ud og løse nogle praktiske opgaver eller nogle sygeplejeopgaver eller lignende, og så skal de ud igen; og at, alt det, der handler om menneskelig kontakt, så skal være noget, som besøgsvenner og frivillige tager sig af.
Eller mener Dansk Folkeparti faktisk, at der skal være sat tid af, til at man have et menneskeligt forhold, til at man kan nå at snakke sammen, til at man kan holde lidt i hånd eller man kan læse det brev, der lige er kommet fra kommunen, og som er uforståeligt – eller hvad det nu er, der skal til, for at den ældre også bliver behandlet som et menneske og føler, at nogen tager sig godt af ham eller hende?
René Christensen (DF), 2010-04-27:
Jeg mener bestemt, der skal være tid til, at man kan få en værdig og god ældrepleje ude i kommunerne.
Jeg må sige i forhold til det her minuttyranni, som er blevet nævnt flere gange, at jeg altså tror, at der er nogle af ordførerne, som bliver nødt til at tage ud og køre med en hjemmehjælper, som har en pda, og som kan vise, hvordan den her pda bliver brugt, altså vise, hvordan tidsregistreringen virker.
Det er jo faktisk sådan, at man bruger sin tidsregistrering på den måde, at man registrerer, hvornår man kommer, og at man registrerer, hvornår man går.
Nej, man registrerer, hvornår man er kommet, og hvornår man er gået.
Det er faktisk sådan, at hvis man spørger plejepersonalet i dag, om de ønsker at komme af med deres pda, er der rigtig mange, som siger, at det ønsker de faktisk ikke.
For den her pda – kaldet minuttyranni – er faktisk en arbejdsseddel, som hjælper dem i deres hverdag til at registrere, hvor de er henne.