runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Pia Adelsteen (DF), 2012-05-31:
Tak for det.
Jeg var også lige ved at sige, at det jo ville have været rart, hvis man sagde tak for debatten, om ikke andet har ministeren debatteret, men der er da bestemt ikke nogen andre fra unionspartierne, der er med i debatten.
De holder som sædvanlig mund, var jeg ved at sige.
Men jeg kunne godt tænke mig at spørge ministeren: Mener ministeren, at det er rimeligt at forlange, at folketingsmedlemmer skal kunne engelsk?
Margrethe Vestager (RV), 2012-05-31:
Jeg mener, at det er rimeligt at forlange, at papirer bliver oversendt på originalsproget, sådan at dem, der kan originalsproget, kan orientere sig på originalsproget.
Pia Adelsteen (DF), 2012-05-31:
Betyder det så, at når man fremover stiller et spørgsmål om at se det originale dokument, skal man altid sige, at man egentlig gerne vil have det oversat?
For det er jo ret væsentligt for det fremtidige arbejde, når man sidder som folketingsmedlem her i Folketinget.
Skal man altid sige: Jeg vil gerne se originalpapiret, men jeg vil faktisk gerne have det oversat?
For ellers forudsætter ministeren jo, at man skal kunne engelsk, og det synes jeg ikke er rimeligt.
Nikolaj Villumsen (EL), 2012-05-31:
Jeg kunne jo forstå under proceduredebatten, at ministeren mener, at der er svaret klart på alle spørgsmålene.
Det er jo interessant.
Det kan vi jo grundlæggende ikke vide i Folketinget, når vi ikke har set alle papirer og dermed ikke ved, om vi sågar kunne finde på at stille ekstra spørgsmål, og ikke ved, hvad indholdet er.
Derfor synes jeg, at det ville være på sin plads, at ministeren kom herop, redegjorde for, hvad indholdet er af det dokument, som den tyske forbundsdag har fået, og redegjorde for, hvorfor det ikke har nogen som helst konsekvenser, hvorfor det selvfølgelig ligger fuldstændig inden for alt det, som regeringen har svaret hidtil.
Jeg synes da, at det må være det mindste, som regeringen kan give som svar til Folketinget, når man nægter videre udvalgsbehandling, fordi så må det jo være så lysende klart, at der ikke er behov for en udvalgsbehandling, så lysende klart, at alle folketingsmedlemmer kan gå fra salen her i dag og være fuldstændig overbevist om, at der har været svaret på alle spørgsmål, der har været fremlagt alt, der var relevant for Folketinget.
Hvis ikke det er tilfældet, er det jo rigtig, rigtig trist.
Det er jo rigtig, rigtig trist, hvis vi har en situation, hvor regeringen ikke ønsker at fortælle alting til folkestyret.
Så jeg håber meget, at ministeren vil komme herop og forklare indholdet af dokumentet og fortælle os, hvorfor vi selvfølgelig har fået svar på alle vores spørgsmål.
Margrethe Vestager (RV), 2012-05-31:
Der er fra regeringens side svaret på et antal spørgsmål, for så vidt angår beregningen af strukturelt underskud.
Det er sådan, at finanspagten er en mellemstatslig aftale, og derfor har aftalen en anden karakter end EU-traktaten.
Og derfor er der givet de svar, der kan gives.
Det er muligt – hvis det nogen sinde skulle komme dertil, at traktaten bliver inkorporeret i den europæiske traktat eller de europæiske traktater – at vi på et tidspunkt har en ny situation.
Det har vi bare ikke i dag.
Der er svaret på de spørgsmål, som er stillet.
Regeringen kan stå fuldt inde for de svar, som er givet.
Nikolaj Villumsen (EL), 2012-05-31:
Tusind tak.
Det er lige præcis det, jeg gerne vil tale om.
Problemet og grunden til, at Enhedslisten gerne vil bede om udsættelse af andenbehandlingen af finanspagten, er, at vi gentagne gange har stillet spørgsmål til, hvordan Europa-Kommissionen forudses at ville bruge sine beføjelser til at fastlægge retningslinjerne for, hvordan de enkelte, tilsluttede lande skal implementere finanspagten.
Vi har bedt regeringen om at fremsende eventuelle dokumenter fra Kommissionen, som kan belyse dennes holdning til, hvorledes en korrekt national implementering af finanspagten bør se ud.
I svaret fra økonomi- og indenrigsministeren siger man, at Kommissionen ikke har redegjort nærmere for sin holdning, men det er desværre efter alt at dømme ikke korrekt.
Efter alt at dømme er regeringen desværre også klar over, at det ikke er korrekt.
Ad andre kanaler er Enhedslisten nemlig kommet i besiddelse af et dokument fra Europa-Kommissionen, hvor Kommissionen gør rede for sin foreløbige holdning til, hvordan korrektionsmekanismerne skal udformes.
Dokumentet er skrevet før den 4. maj, hvor det her blev behandlet i et tysk udvalg i forbundsdagen, altså længe før Enhedslisten stillede spørgsmål, og længe før der blev afgivet svar i Folketinget.
Dokumentet er under behandling i en arbejdsgruppe i Det Europæiske Råd, og det må således være regeringen bekendt.
Det er med andre ord stærkt tvivlsomt, om vores spørgsmål er blevet besvaret korrekt.
Enhedslisten mener, at det må blive afklaret, om regeringen har forholdt Folketinget oplysninger i den her sag, og at det må belyses fuldt ud, inden vi skrider til anden behandling af forslaget.
Kommissionens holdning til gennemførelse af finanspagten er afgørende i forhold til vurderingen af, om den danske budgetlov vil blive godkendt eller ej, om vi skal ændre budgetloven, eller om vi vil blive stillet for EU-Domstolen, hvis det skulle være tilfældet.
Derfor vil jeg bede Folketinget om at få en ordentlig behandling, hvor man kan få dokumentet, som den tyske forbundsdag har fået tilsendt, sendt til Folketinget, så vi kan blive lige så velinformeret, som man åbenbart er ude i Europa, og så vi kan få afklaret, hvad konsekvenserne kommer til at blive for Danmark.
Pia Adelsteen (DF), 2012-05-31:
35.410 underskrifter blev afleveret i tirsdags til formanden for Europaudvalget, fru Eva Kjer Hansen.
Det er underskrifter fra danske borgere, som ønsker en folkeafstemning om finanspagten.
Dansk Folkeparti er på lige fod med de 35.410 danske borgere af den opfattelse, at finanspagten bør sendes til folkeafstemning.
Finanspagten er et stort skridt hen imod en fælles europæisk finanspolitik, hvilket den danske befolkning ved tidligere folkeafstemninger om dansk deltagelse i euroen klart har afvist.
Respekten for det danske euroforbehold og den danske befolknings ret til at blive hørt ved en folkeafstemning om denne vigtige beslutning vejer for Dansk Folkeparti væsentlig tungere end den omstændighed, at Justitsministeriets jurister har vurderet, at der ikke er tale om afgivelse af suverænitet i henhold til grundlovens § 20. Den danske befolkning har ved flere afstemninger tilkendegivet, at man ikke ønsker en tilslutning til euroen, og ifølge flere meningsmålinger er der ikke noget, der tyder på, at danskerne har ændret holdning.
Uagtet dette ønsker unionspartierne her i Folketinget Danmark tilsluttet euroen og arbejder konstant på en tættere tilknytning til den fælles, overordnede finanspolitik, som er nødvendig at have, når man har en fælles valuta.
Dette er i Dansk Folkepartis øjne udtryk for manglende respekt for euroforbeholdet.
Dansk Folkeparti er imod dansk deltagelse i euroen og ønsker derfor ikke en tilknytning til en fælles, overordnet finanspolitik.
Det er noget, som finanspagten er udtryk for.
Endvidere er det Dansk Folkepartis opfattelse, at da udregningsmetoden for den strukturelle balance ikke er fastsat i aftalen, betyder det, at et flertal i Folketinget i tilfælde af en tilslutning til finanspagten reelt tilslutter sig en aftale, de ikke kender konsekvenserne af.
Man hævder ganske vist, at de tiltrædende lande kan bruge deres egen beregningsmetode, hvilket i parantes bemærket så også gælder Grækenland, men en reel garanti for det har regeringen ikke.
Igen vil jeg gerne nævne tallet 35.410.
Så mange danskere har sat deres underskrift for at få en folkeafstemning om finanspagten, og vi vil da i Dansk Folkeparti helt klart opfordre til, at man afholder en.
Så vil jeg også bede om, at sagen kommer tilbage i udvalget.
Vi har stillet nogle spørgsmål under udvalgsbehandlingen, og når man får svar, skal jeg ærligt indrømme, at jeg som medlem af det danske Folketing forventer at få svarene på dansk.
Ikke desto mindre får man dokumenter på engelsk oversendt.
Og når man beder om en oversættelse, kan der gå 2 til 4 uger.
Det synes jeg såre simpelt at jeg ikke vil finde mig i.
Vi er i det danske Folketing, og der er ikke noget krav om, at man skal være engelsk-, fransk- eller tyskspecialist for at sidde her, hvilket jeg også senere i dag vil gøre opmærksom på i et brev til Præsidiet.
Jeg synes ikke, det er rimeligt, at man, når man ønsker at få et svar, skal præcisere, at svaret selvfølgelig skal være oversat, så alle kan forstå det.
Derfor beder jeg også om at sagen bliver trukket tilbage til udvalget.
Forslag om standsning af sagens behandling
Margrethe Vestager (RV), 2012-05-31:
Det er vores helt klare holdning, at der er blevet svaret på de spørgsmål, der er blevet stillet, på en ordentlig og retvisende måde.
Derfor ser vi fra regeringens side ingen grund til at genoptage udvalgsbehandlingen.
Morten Marinus (DF), 2012-05-31:
Jamen så finder jeg det bare underligt, at retssproget i de danske retssale, hvor man arbejder under de love, vi vedtager her, er dansk, og at dokumenter dér skal fremlægges på dansk.
Hvorfor er det så, at vi herinde, hvor vi laver lovene, kan få dokumenter på engelsk og ikke på dansk?
Jeg har hørt, at ministeren har sagt, at man har svaret på spørgsmålene, og man har beskrevet, hvad der står i dokumentet, men man ville gerne sende originaldokumentet.
Det har jeg fuld forståelse for.
Men jeg synes, det er underligt, når man sender originaldokumentet, at man ikke også sender den korrekte oversættelse til dansk, og at man kun svarer på spørgsmålet ud fra sit synspunkt om, hvad der står.
Jeg synes, det burde være normal procedure, at man også får vedhæftet en dansk oversættelse, når man får udenlandske dokumenter.
Margrethe Vestager (RV), 2012-05-31:
Jeg forudsætter ikke noget, og jeg blander mig ikke i, hvordan udvalgene tilrettelægger deres arbejde, og hvad det er for nogle spørgsmål, man stiller på hvilke sprog.
Det overlader jeg trygt til udvalgsformanden og Folketinget som helhed.
Regeringen gør selvfølgelig sit yderste for at betjene udvalgene på den måde, som udvalgene ønsker det.
Per Clausen (EL), 2012-05-31:
Jeg tror i grunden, at økonomiministeren er enig med mig i, at proceduren, når man træffer vigtige beslutninger, er ganske vigtig, og at det derfor kan være helt berettiget at bruge lidt tid på at diskutere den.
Når nu ministeren er lige så optaget, som jeg er, af at skabe respekt om de beslutninger, vi træffer her i Folketinget, vil jeg bare spørge, om ministeren mener, at det gavner den respekt for den beslutningsproces, der fører frem til Danmarks ratifikation af finanspagten, at man på det afsluttende møde kan præsentere et dokument, som den tyske forbundsdag har stiftet bekendtskab med, og som den danske regering har benægtet eksistensen af, og at ministeren så, når man gerne vil have en særlig seriøs udvalgsbehandling af det dokument, afviser det og desværre får et folketingsflertal til at støtte sig i det.
Mener ministeren, at det er gavnligt for processen og troværdigheden?
Finn Sørensen (EL), 2012-05-31:
Jeg var også ked af, at jeg var nødt til at stå og vifte med det der stykke papir fra Folketingets talerstol – et stykke papir, som ingen andre i salen kender.
Men det er man jo nødt til, når man ikke kan få efterkommet et ganske simpelt ønske om, at sagen kommer tilbage i udvalget, så man kan behandle det stykke papir.
Det var bare lige for at svare på den kritik, som vistnok var møntet på mig.
Men jeg skal lige have afklaret én ting.
Jeg hørte ministerens svar tidligere på den måde, at ministeren er bekendt med det stykke papir, som Enhedslisten taler om.
Er det rigtigt forstået?
Margrethe Vestager (RV), 2012-05-31:
Jeg skal gentage det, som jeg sagde til hr. Per Clausen, nemlig at jeg helt må afvise beskyldningen om, at regeringen har benægtet eksistensen af et givet papir.
Det var det, som hr. Per Clausen bragte til torvs, altså at regeringen har benægtet eksistensen af et papir.
Det har vi ikke.
De embedsmænd, som hjælper mig med at svare på spørgsmålene, før jeg tager ansvaret for deres ordlyd, bygger på den viden, de har, og sådan som jeg er informeret, ændrer det papir ikke på det, der er substansen, nemlig at landet må tilrettelægge sin korrektionsmekanisme fuldstændig, som landet vil.
Der, hvor vi kan blive stillet til regnskab, er naturligvis i forhold til, om vi gør det, vi siger vi vil med ratifikationen af finanspagten, nemlig indføre den i lokal lovgivning, altså i national lovgivning for vores vedkommende.
Det er sådan set det, der er kernen, og det er derfor, jeg synes, det bliver en meget underlig debat, når Enhedslisten hellere vil stå på Folketingets talerstol og vifte med et papir end at lægge det i udvalget og tage den naturlige, synes jeg, parlamentariske vej.
Finn Sørensen (EL), 2012-05-31:
Nu har vi først fået kendskab til det stykke papir i går, så alene af den grund kunne vi jo ikke gøre det tidligere, end at vi i dag møder op og beder om, at sagen bliver sendt i udvalg.
Jeg forstår på ministeren, at hun kender papiret, fordi hun svarer, at det ikke ændrer på substansen.
Det kan man jo ikke svare, hvis man ikke kender papiret.
Så vil jeg godt undre mig lidt over forløbet: Den 3. maj stiller hr. Nikolaj Villumsen spørgsmål nr. 8, som går ud på, at ministeren bedes fremlægge eventuelle dokumenter fra Kommissionen, som kan belyse dennes holdning til, hvorledes en korrekt national implementering af finanspagten bør se ud.
Den 10. maj modtager vi et svar fra ministeren, der efter et indledende afsnit bl.a. konkluderer sådan her: Kommissionen har ikke redegjort nærmere for sin holdning til, hvilke kriterier Kommissionen vil lægge til grund for konklusionerne i den nævnte rapport.
Men den 4. maj bliver der fremlagt et dokument – jeg er nødt til at vifte med det igen, for vi kan åbenbart ikke få det tilbage i udvalget; det løb er kørt – som behandles i den tyske forbundsdag, og som er Kommissionens udkast til almindelige principper for de nationale reguleringsmekanismer.
Det havde dog været passende, at udvalget havde fået kendskab til det dokument, og det havde været endnu mere passende, at ministeren her i dag uden den åndssvage slåskamp havde sagt: Selvfølgelig skal det undersøges nærmere.
Til slut vil jeg rent indholdsmæssigt sige – for vi vil gerne diskutere indhold, det gjorde vi jo også under førstebehandlingen – at det dog vel ikke er uvæsentligt, at der er et tocifret milliardbeløb til forskel mellem Kommissionens regnemetode og den danske regerings regnemetode i forhold til det strukturelle underskud.
Og det er jo det, der afgør, om vi kan fastholde det i det lange løb – det har vi ikke fået en garanti for, og det kan vi åbenbart heller ikke få.
Men jeg vil gerne have ministerens svar på, om det svar, som vi fik den 10. maj, stadig væk holder vand.
Margrethe Vestager (RV), 2012-05-31:
Jeg bliver nødt til at frabede mig hr. Finn Sørensens manipulation.
Vi er ikke blevet spurgt til eksistensen af et dokument og har derfor i sagens natur heller ikke benægtet det.
Jeg har ikke haft det papir i hånden.
Jeg kan forstå på mine embedsfolk, at de ved, at der ikke er nogen substantiel ændring i forhold til de svar, som er afgivet, og det er jeg fuldstændig tryg ved – det har jeg fuld tillid til.
Når hr. Finn Sørensen indleder sit spørgsmål med at antyde, at vi har haft det papir, men ikke har stillet det til Folketingets rådighed, så må jeg bare sige, at jeg blev bekræftet i en mistanke om, at det her ikke handler om procedurer; det handler om, at man gerne vil sætte foden ned for at demonstrere sin modstand mod noget, der er belyst, og hvor der er svaret.
Lykke Friis (V), 2012-05-31:
Tak til ministeren, og også tak for at aflive udtrykket: nede i EU.
Der har været nogen bekymring, kan man forstå, med hensyn til muligheden for at komme ud igen af finanspagten.
Nu er jeg udmærket godt klar over, at ministeren har besvaret det spørgsmål skriftligt, men bare for at undgå myter, kunne ministeren så ikke gentage det?
Margrethe Vestager (RV), 2012-05-31:
Det vil jeg meget gerne.
Det gælder ikke specifikt for finanspagten, det gælder i det hele taget for mellemfolkelige aftaler, at man, når man er indtrådt i dem og parlamenterne har ratificeret dem, er en del af de mellemfolkelige aftaler.
Hvis man gerne vil træde ud, meddeler man sine parter, at man gerne vil træde ud, og så forhandler man om vilkårene for den udtræden.
Jeg kan i hvert fald sagtens forestille mig, at man har fået fordele ud af at være en del af en aftale.
Det er jo tit derfor, at vi tilslutter os mellemfolkelige aftaler, for vi synes, det er en fordel for Danmark at gøre det.
Derfor er det også fuldstændig rimeligt og i virkeligheden meget nøgternt at sige, at når man ønsker at træde ud, forhandler man selvfølgelig vilkårene for den udtræden.
Lykke Friis (V), 2012-05-31:
Det var jo så en mellemstatslig aftale.
Det er jo sådan, at selve EU-traktaten er en overstatslig aftale.
Kan ministeren også bekræfte, at det også dér er muligt at komme ud, så selv hvis man her i Folketinget beslutter sig for at træde ud af EU, vil det altså også være muligt?
Margrethe Vestager (RV), 2012-05-31:
Ja, det kan jeg bekræfte.
Jeg ved så ikke, hvilke andre spørgsmål Enhedslisten, Dansk Folkeparti og Liberal Alliance ville kunne samles om, den dag de måtte have flertal for at bede om, at Danmark træder ud af Den Europæiske Union og finanspagten.
Men det kan vi jo så se frem til, den dag vælgerne giver dem det mandat.
Morten Marinus (DF), 2012-05-31:
Jeg kan forstå på ministeren, at hun er lidt ærgerlig over, at hun her ved andenbehandlingen skal tale procedure og diskutere procedure.
Jeg må indrømme, at jeg synes, at andenbehandlingen er et glimrende tidspunkt at tale procedure i den her forbindelse.
Jeg vil gerne spørge ministeren, om det ikke er korrekt, at der har været en første behandling, hvor der er blevet talt masser af indhold, hvor der virkelig er blevet diskuteret indhold, så ministeren ikke behøver at gå og være ærgerlig over, at der ikke bliver diskuteret indhold.
Margrethe Vestager (RV), 2012-05-31:
Der er jo ikke nogen tvivl om, at man kan rejse et hvilket som helst procedurespørgsmål i en debat som den her.
Og jeg havde forberedt mig på at have en diskussion på baggrund af de spørgsmål, som er blevet besvaret.
Jeg synes, der er svaret så godt, som vi nu kan, fra regeringens side, og derfor havde jeg forventet, at der ville blive en diskussion om det, som der faktisk også var tilløb til, herunder om en eventuel udtræden af aftalen på et tidspunkt og om en beregning af den strukturelle saldo.
Der er forskellige ting, der har været rejst undervejs i debatten.
Men det blev så til en procedurediskussion, fordi det åbenbart er det vigtigste på den her dag, hvor vi skal ratificere en finanspagt, som jo faktisk betyder, at det, vi har lovet som en del af et europæisk samarbejde, også skal gøres til virkelighed i en dansk sammenhæng.
Det er vigtigt for mig, fordi jeg har meget stor respekt for de love og regler, som vedtages i det danske Folketing.
Det synes jeg sådan set er stort, også selv om det dybereliggende indhold forhåbentlig ikke ændrer sig så meget, fordi Danmark jo fører en ansvarlig økonomisk politik.
Jeg synes bare, at det er større end at diskutere procedure.
Det kan godt være, at det mislykkes for mig – det er der noget der tyder på.
Jeg forsøger at gå ind i en debat, hvor vi er uenige.
Jeg klistrer ikke mærkater på hr. Christian Juhl.
Jeg siger ikke, at man ikke vil påtage sig ansvaret som folkevalgt, som repræsentant for nogle i den periode, hvor man nu engang har ansvaret.
Det synes jeg er vigtigt.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi påtager os det ansvar – det er det, vi har fået.
Vi har været på valg, vi har lagt vores holdninger åbent frem, og vi nyder den tillid, som vi nu engang er blevet vist af de vælgere, som har stemt på os.
Jeg synes på ingen måde, at det er udtryk for arrogance.
Jeg synes, det udtryk for, at vi tager vores opgave alvorligt, og hvis ikke der skal være en folkeafstemning, skal der ikke være en folkeafstemning.
Så må Folketinget være sig sit ansvar bevidst og tage det på sig og tage debatten, som vi har gjort i dag ved første behandling, i udvalgsbehandling, og før finanspagten overhovedet blev færdig.
Det er en forskel i grundsyn, det er jeg klar over, men den uenighed må vi så have imellem os.
Christian Juhl (EL), 2012-05-31:
Så er det, at ministeren siger, at det er undersøgt, om en folkeafstemning er nødvendig.
Den bemærkning har vi hørt før.
Nogle gange kunne man jo, hvis man var meget sikker i sin sag og kunne mærke, at befolkningen ikke helt var med,
tage en afstemning af pædagogiske grunde, altså for at få debatten og for at være sikker på, at befolkningen nu har forstået tingene.
Jeg synes, at mange af EU-spørgsmålene netop bliver taget med den lidt arrogante holdning, at det skal vi nok bestemme herinde.
Man er jo ikke tvunget til at lade være med at tage en folkeafstemning.
Der står ingen steder, at man ikke har lov til at sige: Det her spørgsmål ønsker vi en folkeafstemning om, fordi vi gerne vil have befolkningen med.
Hvis det er så vigtig en sag, som ministeren antyder, så kunne det måske være en rigtig, rigtig god idé at tage en folkeafstemning – og ikke bare sige: Er det her nødvendigt rent juridisk?
Jeg tror, at det er dér, dilemmaet og forskellen på elitens og almindelige menneskers opfattelse af EU i Danmark opstår.
Margrethe Vestager (RV), 2012-05-31:
Jeg kan ikke genkende den fremstilling, hvor spørgeren siger, at regeringen har benægtet, at et dokument findes.
Jeg ved ikke, hvad spørgeren bygger det på.
Det er helt nyt for mig, at regeringen skulle have benægtet, at der findes et sådant dokument.
Vi har svaret på de spørgsmål, der er stillet, ud fra tilgængelig viden.
Der er ikke noget substantielt at tilføje.
Det forekommer mig, at Enhedslisten ikke er helt tilfreds med indholdet af de svar, som er givet.
Indholdet af de svar, som er givet, ændrer sig ikke af at spørge en gang til eller en gang til eller en gang til eller en gang til.
Man får det samme svar på det samme spørgsmål, også hvis man ændrer ordlyden af det.
Der er mange papirer rundtomkring i de europæiske parlamenter.
Jeg tror også, at andre parlamenter ville kunne finde papirer her hos os, som de ville kunne lægge for dagen med interesse og stå og vifte med fra deres parlamenters talerstole, men jeg tror, at det er gavnligt for hele processen at anerkende, at regeringen har svaret substantielt på de spørgsmål, som er stillet, uden at skjule noget og med den substans, vi nu engang kan give det.
Per Clausen (EL), 2012-05-31:
Nu er det ikke mit ansvar, at vi fører den her diskussion på det grundlag, vi gør.
Det er fuldstændig ubegribeligt for mig, hvorfor det er så vigtigt, at det sker i dag.
For kendsgerningen er jo, at havde man udsat det, havde vi ikke haft nogen procedurediskussion.
Jeg vil bare spørge ministeren, om hun mener, at det er klogt af hensyn til beslutningsprocessernes troværdighed at afvise det.
Margrethe Vestager (RV), 2012-05-31:
Jeg havde sådan set håbet, at spørgeren ville tage ordet for at afkræfte sin beskyldning fra det første spørgsmål om, at regeringen har benægtet eksistensen af det dokument, som spørgeren stod og viftede med heroppefra.
For det er jo desværre en meget god – eller dårlig – illustration af, at det her måske handler mindre om procedurer og mere om at skabe myter.
Og jeg ved godt, at spørgeren forsøgte at vaccinere mod lige præcis det i sin tale, men det er jo det, der sker.
Det er jo det, der sker, når spørgeren først siger, at regeringen har benægtet eksistensen af et dokument, og så ikke trækker sin beskyldning tilbage, når han får at vide, at det har regeringen ikke.
I stedet for fremturer han.
Det undrer mig meget, at vi ikke har haft en debat om indholdet i dag.