runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-03-02:
Jeg fik bare ikke noget svar på det spørgsmål, jeg stillede – og det er jo sådan, at man kan svare ja eller nej, hvis man vil: om hr. Søren Krarup kan bekræfte, at ved udmøntningen af de 37 mio. kr. stillede Dansk Folkeparti op som et fuldstændig ufravigeligt krav, at dette ikke måtte betyde, at de afviste asylansøgere får mere plads.
Kan hr. Søren Krarup overhovedet ikke genkende den bemærkning?
Marion Pedersen (V), 2007-03-02:
Det er med dette lovforslag som med det forrige ikke muligt for Venstres ordfører at være til stede, så jeg har derfor lovet at oplæse hendes ordførertale: Børn i asylcentre skal som andre børn have gode og ordentlige forhold, det er Venstres klare politik.
Derfor er det glædeligt, at sagsbehandlingstiden i asylsager er faldende.
Det betyder, at familierne i asylcentrene hurtigt får afklaring på deres fremtid.
I øjeblikket er den gennemsnitlige behandlingstid i Udlændingeservice på knap 4 måneder.
I Venstre ved vi imidlertid godt, at det ikke er nok bare at fokusere på at sænke sagsbehandlingstiden.
Man kan gøre meget mere for børnene, og det har vi også gjort.
Sidste år blev der afsat 37 mio. kr. til at forbedre forholdene på asylcentrene, specielt for børnefamilierne.
I år har vi afsat 47 mio. kr. til samme formål, og næste år får asylansøgerne tilført ekstra 44 mio. kr.
Størstedelen af beløbet anvendes til bedre fritidstilbud til børnene på asyl- og hjemrejsecentrene.
Børnene får tilbudt mere specialiseret undervisning, og børn af afviste asylansøgere, der venter på at rejse hjem sammen med deres forældre, får modersmålsundervisning.
Derudover bliver de fysiske forhold også forbedret.
På 3 år har Venstre altså været med til at afsætte tæt på 130 mio. kr.
Det er da noget, der kan mærkes.
Forslagsstillerne har i beslutningsforslaget brugt statistisk materiale fra en undersøgelse udarbejdet af Socialforskningsinstituttet.
De har undersøgt og vurderet forholdene i asylcentrene, og nogle af konklusionerne er, at børnene trives med undervisningen, og at sundhedsbehandlingen er fin.
Alt i alt får flygtningene nogle gode og anstændige forhold stillet til rådighed.
Vi kan godt være den nuværende indsats bekendt, specielt når man tænker på, at undersøgelsen er foretaget, før asylcentrene fik tilført øgede ressourcer.
I Venstre ser vi ikke nogen grund til at støtte det konkrete beslutningsforslag.
Det afgørende er, at man hurtigt får afklaret sin ansøgning om asyl, så familien ved, hvor dens fremtid er.
Her vil jeg gerne, som ved det forrige forslag, rose ministeren for udmeldingen i dag om bedre boligforhold og muligheden for, at familierne selv kan tilberede deres mad.
Det vil for børnenes vedkommende betyde, at de bl.a. kan stifte bekendtskab med den type mad, de skal hjem til.
Til slut skal jeg gentage, at Venstre ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Troels Ravn (S), 2007-03-02:
Det er umiddelbart et sympatisk forslag, vi her står med fra Det Radikale Venstre, SF og Enhedslisten, om, at børn højst må tilbringe 6 måneder i et dansk asylcenter.
Men Socialdemokraterne kan ikke støtte forslaget.
Børns vilkår og forhold rundtom på landets asylcentre er et emne, der både har stor folkelig og politisk bevågenhed, og det er meget, meget positivt.
Og det har naturligvis også gjort stort indtryk på Socialdemokraterne, når vi i medierne har kunnet konstatere, at forholdene ikke altid har været gode nok, eller når vi under besøg på nogle asylcentre ved selvsyn har kunnet konstatere, at forholdene ikke altid har været gode nok.
Og det er et klart politisk ansvar, at vi sikrer, at børn og voksne med for den sags skyld har nogle ordentlige livsbetingelser, at mennesker, selv om de som flygtninge er i en overordentlig svær situation, trives og kan udvikle sig, mens de opholder sig som asylansøgere i Danmark.
De elementer har nemlig den største betydning for børnenes liv og trivsel, og så betyder tiden, de opholder sig i centeret, knap så meget.
Forholdene for beboerne er dog ikke lige gode rundtomkring på asylcentrene.
Forholdene på de såkaldte udsendelsescentre er kritisable, og dem må vi rette op på.
Det skal generelt være sådan, at flygtninge, uanset om de får asyl eller ej, ikke må blive syge, psykisk og fysisk nedbrudte, under opholdet, men skal have kræfter og ressourcer til at starte på en ny tilværelse, og det uanset, som sagt, om de får afslag eller ophold.
Integrationsudvalget har været på besøg på asylcentrene i Hanstholm og Brovst, og her har vi vel alle sammen med stor glæde kunnet konstatere, at børnene har det godt, og at det gælder om at skabe den størst mulige grad af tryghed for børnene og familierne, mens de som asylansøgere får behandlet deres sag.
De skal have en så normal hverdag som muligt, og det vil derfor ikke være hensigtsmæssigt i asylfasen at flytte rundt på familierne, hvilket kunne blive en konsekvens af det her forslag.
Tryghed for børn og voksne skaber man ved at forme en hverdag med meningsfyldte aktiviteter, som nævnt med legestue og børnehave for de mindste børn.
De større børn deltager i undervisningen på de lokale folkeskoler, og i fritiden er der et stort udbud af aktiviteter i skolefritidsordning, ungdomsskoleklubber og idrætsforeninger.
Og da børns trivsel hænger tæt sammen med, at også forældrene har det godt, skal det i en vigtig parentes nævnes, at det har stor betydning, at de voksne har mulighed for at uddanne sig og arbejde.
Morten Østergaard (RV), 2007-03-02:
Jeg synes, man bliver mere og mere forvirret over, hvad det er, Socialdemokraterne egentlig vil på det her område.
Problemet med det sidste forslag var noget omkring teknikken i det; man var principielt enig, men teknikken var et problem.
Og nu har vi så her et forslag, hvor vi ikke lægger os fast på teknikken, men bare prøver at tage principielt stilling og sige: Jamen er der ikke grænser?
Jeg hører ikke hr. Troels Ravn sige, at der er en grænse for, hvor længe man kan være barn i et asylcenter.
Jeg hører f.eks. Røde Kors sige, at det ikke er vilkårene i et asylcenter, der som sådan er det afgørende; det, der er problemet for de her familier, er den situation, de er i.
Derfor er jeg nødt til at spørge hr. Troels Ravn: Er det sådan, at hr. Troels Ravn synes, det er rimeligt, at det danske samfund tilbyder en hel opvækst, f.eks. 18 år, også selv om det foregår i centeret i Brovst? Er det efter hr. Troels Ravns og Socialdemokratiets opfattelse et værdigt tilbud fra det danske samfund til de børn, som jo altså ikke har bedt om at være asylbørn?
Troels Ravn (S), 2007-03-02:
Det er et meget vedkommende spørgsmål, hr. Morten Østergaard rejser her, og det er svært at give et svar.
Hr. Morten Østergaard har jo også stillet spørgsmålet flere gange i løbet af dagen.
Jeg vil understrege, at for Socialdemokraterne er tiden ikke det afgørende, men netop at forholdene på asylcentrene skal ligne virkelighedens verden så meget som overhovedet muligt.
Morten Østergaard (RV), 2007-03-02:
Hr. Troels Ravn siger, at for Socialdemokraterne er tiden ikke det afgørende; det var sådan, jeg forstod det.
Jeg må sige, at det overrasker mig altså.
Vi har set statistikkerne over, hvor længe de her børn har boet i lejrene, vi ved, hvad det er for nogle vilkår, familierne er underlagt, vi ved, at operatørerne siger, at det sådan set er udmærket, at der bliver bedre forhold – og det synes alle jo er godt – men at det er situationen, de er i, der er det afgørende for familien, og som skader dem og gør ved.
Og så siger hr. Troels Ravn: Jamen tiden er ikke det afgørende.
Jeg må sige, at jeg synes, det lyder som en sørgelig kopi af integrationsministerens tale, og jeg synes, det er skuffende.
Troels Ravn (S), 2007-03-02:
Der skal ikke herske tvivl om, at vi vel nok alle sammen ønsker, at tiden, mennesker skal være i et asylcenter, også her i Danmark, skal være så kort som overhovedet muligt, og at vi skal have en hurtig afklaring: afslag eller opholdstilladelse.
Men jeg vil gerne understrege, at uanset afslag eller ophold, er det vigtigste for os, for Socialdemokraterne, at der ikke er nogen mennesker, der går i stykker som mennesker, mens de er i et asylcenter i Danmark, men at de har mulighed for at udvikle sig og trives, og det sker igennem de aktiviteter, som jeg nu et par gange har nævnt, for børnene og for de voksne.
Så vil jeg også som en sidebemærkning nævne, at vi på et af asylcentrene – jeg kan ikke huske, om det var Brovst eller Hanstholm – oplevede, at der faktisk var familier, der fik tilbudt anden bolig uden for lejren, uden for centeret, men som valgte at blive, bl.a. fordi der, selv om det kan være svært helt præcist at forestille sig, er et miljø, hvor der også er noget tryghed omkring det her.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-02:
Jeg vil sådan set fortsætte, fuldstændig hvor hr. Morten Østergaard slap.
Der er nemlig to ting, hr. Troels Ravn sagde, som jeg ikke helt forstår.
For det første sagde hr. Troels Ravn, at det er et meget svært spørgsmål, det her med, om der skal være en øvre grænse.
Hvori består det svære, når man diskuterer, hvor lang tid børn har godt af at opholde sig i sådan et center?
Nej, vi har sådan set heller ikke stillet det her forslag for Socialdemokraternes skyld.
Det er børnene, det handler om!
Og jeg tør vædde med, at for børnene er tiden afgørende.
Tror hr. Troels Ravn ikke det?
Troels Ravn (S), 2007-03-02:
Man kunne jo omvendt spørge: Hvorfor så lige 6 måneder?
Hvorfor ikke kortere tid, hvorfor er det lige 6 måneder?
Der er ikke nogen af os, der forestiller sig, at det er en privilegeret tilværelse at vokse op i et asylcenter, men jeg bliver nødt til at gentage, at det vigtigste i den her situation må være, at det handler om at skabe så gode forhold, at børn, hvilket vi har kunnet konstatere ved selvsyn, kan trives og udvikle sig i centrene, og at de voksne – og det er derfor, det er så vigtigt, at vi også på sigt gør det muligt for de voksne at uddanne sig, at arbejde, være i praktik osv. – kan forberede sig til den situation, der kommer den dag, de ikke længere skal være i centeret, men skal rejse hjem eller måske ud i det danske samfund og fungere.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-03-02:
Endnu en gang: Hr. Troels Ravn siger, at det er et svært spørgsmål at svare på, om der skal være en øvre grænse for, hvor lang tid man skal være der.
Jeg forstår det ikke.
Den 18. maj 2006 havde vi forespørgselsdebat nr. F 44 her i salen, hvor Socialdemokraterne, Det Radikale Venstre, SF, Enhedslisten og de nordatlantiske mandater minus et enkelt havde et fælles forslag til vedtagelse, hvoraf det fremgik, at en af de ting, man ville have, var, at der skulle sættes en øvre grænse for opholdstiden på asylcentrene, så vi ikke som i dag oplever, at der er familier, der har været i centrene i op til 7 år.
Det er fuldstændig det samme, jeg har diskuteret med fru Henriette Kjær.
Er der sket noget nyt siden maj 2006, eller holder Socialdemokraterne fast i, at tiden faktisk er vigtig?
Troels Ravn (S), 2007-03-02:
Det er ret enkelt at besvare spørgsmålet fra hr. Simon Emil Ammitzbøll.
Det er indholdet af det liv, vi tilbyder børn og voksne på asylcentrene, som er det vigtige for os, og ikke den tid, familier med børn opholder sig på centrene, selvom vi naturligvis alle sammen håber på, at tiden kan blive så kort som overhovedet muligt, men det vil ikke være muligt at sige, at efter 6 måneder skal myndighederne give et tilbud om en anden bolig.
Det vil ikke kunne lade sig praktisere for Socialdemokraterne at se.
Henriette Kjær (KF), 2007-03-02:
Jeg må altså også sige, at jeg er lige så forvirret, som man åbenbart er i Det Radikale Venstre, for jeg synes da, at for lidt siden stod fru Lotte Bundsgaard og sagde i sin ordførertale til det andet forslag, at det kunne man ikke støtte, man mente ikke, at de afviste asylansøgere skulle have midlertidigt ophold, men man mente, de skulle have lov til at bo uden for centrene og arbejde og uddanne sig.
Nu siger man så nej til, at de må bo uden for centrene.
Det forstår jeg simpelt hen ikke, og det bliver jeg nødt til at få en forklaring på.
Søren Krarup (DF), 2007-03-02:
Jeg kan jo kun konstatere, at hr. Jørgen ArboBæhr åbenbart ikke forstår, hvad det er, jeg siger, og derfor bare gentager et spørgsmål, som jeg har svaret på.
Jeg siger, at i en situation, hvor der i øjeblikket er bedre plads i Sandholmlejren, synes vi, det er ganske i sin orden, at de familier, der dér er i udsendelsesposition, naturligvis får mulighed for at få lidt bedre plads, og det strider ikke imod vores udsagn sidste år om, at de ikke ved pression skal kunne tiltvinge sig fordele.
Når disse fordele er der som noget naturligt, har vi intet imod at give dem, lige så lidt som vi naturligvis har noget imod på alle måder at hjælpe disse børn.
Men så vil jeg lige gentage mit spørgsmål til hr. Morten Østergaard: Skal vi tvangsfjerne dem fra deres forældre, fordi det, at de er knyttet sammen med forældrene, fører til deres elendighed?
Det spørgsmål har jeg slet ikke fået noget svar på.
Troels Ravn (S), 2007-03-02:
Jeg har ikke på noget tidspunkt sagt, at de ikke må bo uden for centrene.
Jeg siger, at det ikke kan være en myndighedsopgave at anvise bolig uden for centrene efter x antal måneder.
I princippet kan Socialdemokraterne i og for sig godt støtte, at asylfamilier bor uden for centrene, men det her forslag drejer sig om, at myndighederne efter maks. 6 måneder skal give et botilbud uden for centeret – og det er det, vi forholder os til.
Jeg håber da, at fru Henriette Kjær kan følge den tankegang, at i og med at vi vil gøre det muligt, at de voksne, forældrene, kan tage en uddannelse, kan tage lønnet praktik, lønnet arbejde osv., så er familierne i en situation, hvor det kan blive aktuelt, at de er økonomisk i stand til at skaffe sig deres egen bolig uden for centeret.
I forbindelse med det her konkrete beslutningsforslag tager vi stilling til, om det er et myndighedsansvar efter 6 måneder at anvise børn og børnefamilier en anden bolig, og det kan Socialdemokraterne ikke støtte.
Men den anden tanke, det andet forslag i og for sig, som fru Lotte Bundsgaard tidligere har været inde på, skal jo ses i en anden sammenhæng.
Steen Gade (SF), 2007-03-02:
Det er jo ikke, fordi jeg misunder hr. Troels Ravn rollen som ordfører i dag, hvor det ikke engang er et år siden, Socialdemokratiet var med til at foreslå, at der skulle være en øvre grænse for opholdstiden på asylcentrene.
Det gjorde vi jo i fællesskab for lidt mindre end et år siden.
Men det betyder jo så også, at vi er nødt til at stille hr. Troels Ravn det spørgsmål: Har man helt forladt tanken om en øvre grænse?
For en anden del af diskussionen kunne jo være, at 6 måneder var for kort tid.
Det behøver heller ikke være 6 måneder, grænsen kunne ligge et andet sted; det er bare det, vi har foreslået, og det skal man jo forholde sig til – og det har hr. Troels Ravn sagt nej til.
Troels Ravn (S), 2007-03-02:
Som jeg har svaret tidligere: Tiden er for Socialdemokraterne ikke det afgørende, men det er indholdet af den tilværelse, det er muligt for børn og familier at skabe sig i asylcentrene.
Vi tror, hvilket vi også ved selvsyn har kunnet konstatere på nogle centre, at ved at skabe trygge forhold med leg, skole, uddannelse og fritidsaktiviteter for børnene og de unge og arbejde, uddannelse, praktik for forældrene kan det og skal det lykkes at skabe nogle ordentlige forhold, sådan at menneskene her ikke går i stykker på den ene eller den anden måde, men kan få en ordentlig tilværelse og det uanset, om tilværelsen skal foregå i asylcenteret, i hjemlandet på et tidspunkt eller i Danmark.
Steen Gade (SF), 2007-03-02:
Det var vel det nærmeste, vi kommer i dag, til, at man har forladt hele tanken om at have en øvre grænse.
Jeg vil så bare sig til hr. Troels Ravn, at jeg simpelt hen mener, det er en fejl, at der er en modsætning mellem en øvre grænse og indhold.
Vi må jo tænke i begge spor og tænke på indhold, så længe man er i en lejr.
Spørgsmålet til hr. Troels Ravn skal så være: Er det ikke sådan, at hvad vi i hvert fald ved indtil nu, er, at vi forringer familiernes evne til at fungere, når de er i lejre?
Troels Ravn (S), 2007-03-02:
Lige præcis derfor stiller Socialdemokraterne så også forslag om, at vi skal udvikle de muligheder, familierne, børnene, forældrene har for at have en ordentlig tilværelse, og netop for forældrene skal der være mulighed for at uddanne sig og tage arbejde og erhverve sig nogle kompetencer, som kommer en til gode, uanset om fremtiden som sagt ligger i Danmark eller i hjemlandet.
Søren Krarup (DF), 2007-03-02:
Lad mig begynde med den selvfølgelige konstatering, at dette er et rent paradeforslag.
Det er den yderste venstrefløjs ønske om at lægge sig i kølvandet på de tv-indslag, der har søgt at piske en folkestemning op omkring asylansøgernes og især asylansøgernes børns forhold på vore asylcentre.
Et paradeforslag og et propagandaindslag.
Jeg nærer virkelig beundring for hr. Morten Østergaards energi.
Jeg tror, han vil være villig til snart sagt alt for at blive betragtet eller måske især bemærket som de gode og rene viljers talsmand.
Jeg kan næsten ønske for hr. Morten Østergaard, at han bliver taget alvorligt i denne rolle.
Men lad mig indlede mine bemærkninger om selve sagen med at fortælle en lille realistisk historie om børn på vore asylcentre.
Det var den 21. april 2006.
Som det vil vides, havde Integrationsudvalget været på besøg på asylcentrene den 31. marts, og det var vore erfaringer her, der rejste debatten om familiernes vilkår.
Hvis hr. Morten Østergaard og jeg ikke husker meget fejl, var det såmænd mig, som efter vores besøg på Lynges undervisningscenter gjorde opmærksom på, at disse børn var genstande for mishandling, fordi deres forældres obstruktion af dansk lov og ret hensatte børnene i en uhyggelig utryghed, foreløbighed og fortvivlelse.
Men som hr. Østergaard utvivlsomt også husker, fik jeg dengang at vide, at dette var det ikke passende at diskutere.
Vore oplevelser ved dette besøg førte imidlertid til, at TV 2 bad mig besøge Sandholmlejren med snurrende tv-kameraer for at tale med afviste asylansøgere, og den 21. april kørte min kone og jeg derop med journalister og kameramænd.
Jeg var inde i en lejlighed for at tale med en afvist familie, og imens stod min kone udenfor.
En række børn samledes omkring hende, hun faldt i snak med dem, og en lille dreng sagde da spontant: Her er så dejligt om sommeren.
Hvorefter den lille dreng lydigt klappede i.
Nej, børns virkelighed er ikke så enkel at sætte på en formel.
Der kan faktisk godt være dejligt også i Sandholmlejren for en flok børn, som kan lege sammen her.
Der kan være grund til at anføre dette i al den almindelige jammer, der er blevet sat i journalistisk og politisk omløb.
Men naturligvis er det rigtigt: Disse børn har det ikke godt.
Deres forældres obstruktion af dansk lov og ret hensætter dem i tomhed og foreløbighed.
Disse børn har det ikke godt.
Men skal vi derfor fjerne dem fra deres forældre, som er årsag til deres elendighed?
Dette må være spørgsmålet til hr. Morten Østergaard og kompagni.
Skal vi tvangsfjerne de børn fra forældrene, når børnene har måttet tilbringe 6 måneder i et dansk asylcenter?
Skal vi skille børn og forældre, hr. Morten Østergaard?
For et er jo givet: Der kan naturligvis ikke være tale om, at vi skal bøje os for forældrenes obstruktion og pression og bøje dansk lov og ret for at give de afviste asylansøgere opholdstilladelse i Danmark.
Det må stå fast.
Dette er det ganske grundlæggende i denne sag.
Tilbage står spørgsmålet til hr. Morten Østergaard og kompagni: Skal vi tvangsfjerne de afviste asylansøgeres børn fra deres forældre, fordi forældrene nægter at rette sig efter Flygtningenævnets dom?
Morten Østergaard (RV), 2007-03-02:
Det fremgår jo meget tydeligt, at forslaget her skal sikre, at ingen børnefamilier skal tilbringe mere end 6 måneder i et asylcenter, og deraf har man jo så svaret på det spørgsmål, som hr. Søren Krarup stiller.
Der er nu blevet taget nogle initiativer på baggrund af det pres, der har været lagt og har været i offentligheden – ja, selv statsministerfruen har jo været med til at bidrage – og jeg vil gerne spørge, om hr. Søren Krarup nu mener, at man er kommet derhen, hvor det ikke længere er børnemishandling, der foregår i asylcentrene, eller om det, som de børn møder i deres hverdag, og den måde, de behandles på, stadig væk efter hr. Søren Krarups opfattelse er børnemishandling.
Søren Krarup (DF), 2007-03-02:
Nu tales der jo meget tydeligt i forslaget ustandselig om børn; to steder tales der også om familier, men ellers er det børn hele vejen igennem, og det er klart for mig, ganske klart, at det her simpelt hen er en udløber af TV 2's såkaldte dokumentar – jeg mener, det var propaganda – om de udviste børn.
Det er venstrefløjen, der ønsker at deltage i den folkestemning, som denne tv-propaganda rejste.
Så det er og bliver børnene, det handler om, og derfor må man jo altså sige, at så længe det er sådan – og sådan skal det være – at de, der har afvist at rejse tilbage, når de i øvrigt af Flygtningenævnet er dømt til afvisning, naturligvis skal forblive i de lejre, hvorfra de kan udsendes.
Må jeg så sige med hensyn til det pres, der skulle være kommet på os, at vi alle sammen, både regeringen og Dansk Folkeparti, har været tilhængere af, at disse børn har det rart, og derfor synes vi, det er glimrende, som det blev sidste år, at der blev tilført området 37 mio. kr., og vi hjælper meget gerne mere.
Nå, nu når jeg ikke at sige mere.
Morten Østergaard (RV), 2007-03-02:
Når vi nu diskuterer det her med presset, kan man jo sige, at det, vi diskuterede intenst i foråret i den debat, som hr. Søren Krarup også henviser til, jo bl.a. var, om der skulle skabes mere plads til familierne, og det ville man jo ikke fra Dansk Folkepartis side.
Det, der så kommer her i dag – og det må så være helt tilfældigt, hvis det ikke har noget med presset at gøre, lige præcis på dagen, hvor vi behandler netop det her beslutningsforslag om at flytte børnene ud af asylcentrene – er så, at nu vil man sikre, at familierne som minimum får to værelser.
Så vil jeg bare spørge hr. Søren Krarup, om det stadig væk er Dansk Folkepartis opfattelse, det, som hr. Jesper Langballe sagde den 1. august 2006 til Information:
»Det er jo meningsløst at give dem mere plads, hvis de alligevel skal rejse hjem.
Det vil blive opfattet som om, at vi bløder op og også være et signal til andre afviste asylansøgere om, at de bare skal bide sig fast.«
Der vil jeg bare spørge, for der må jo være et eller andet, der har påvirket Dansk Folkeparti, siden man nu går med til det her, og jeg synes da, det er relevant at få belyst: Hvad er det, der har flyttet sig?
Hvad er det, der har flyttet Dansk Folkeparti?
For det kunne jo være noget af det, der måske også kunne bringe Dansk Folkeparti til at få sympati for det her forslag.
Søren Krarup (DF), 2007-03-02:
Vi har overhovedet ikke flyttet os.
Vi har hele tiden været tilhængere af, at børnene især, men også deres afviste forældre i den tid, de har i Danmark, skal have så gode forhold som muligt.
Så det er en ganske kontinuerlig og forståelig udvikling, der er tale om.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2007-03-02:
Jeg vil bare godt bede hr. Søren Krarup om at bekræfte, at da der blev bevilget 37 mio. kr. ekstra til forbedringer af forholdene på asylcentrene, var det et krav fra Dansk Folkeparti, at dette ikke måtte betyde, at de afviste asylansøgere fik mere plads.
Kan hr. Søren Krarup bekræfte det?
Søren Krarup (DF), 2007-03-02:
Jeg har lige svaret til hr. Morten Østergaard, at det, vi afviste, var, at det ved hjælp af pression skulle være muligt at tiltvinge sig forbedringer af sin egen situation i de forskellige lejre.
Vi synes, det er helt i sin orden, når der nu er bedre plads, at familierne så naturligvis skal have det, men de skal ikke ved obstruktion kunne tiltvinge sig fordele, som i sig selv i øvrigt tvinger til at ændre hele lejrens struktur.