runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
René Christensen (DF), 2009-05-19:
Det her er også et lovforslag, som Dansk Folkeparti siger ja til, men det er et lovforslag, vi har haft det utrolig svært med.
Det er jo et lovforslag, som er ultimativt i forhold til sin udførelse.
Det vil sige, at det, som vi siger ja til, når vi kommer dertil ved tredjebehandlingen, faktisk er, at man som stat, at man som samfund siger, at man overtager barnet og giver det til to andre forældre, og altså fratager de biologiske forældre muligheden for at fortsætte med at være forældre.
Derfor har vi været utrolig optaget af retssikkerheden både for forældrene og for barnet.
Hvordan definerer man forældreevnen?
Hvornår er forældre totalt uegnet som forældre?
Det, som vi har været utrolig meget optaget af, er, at det skal være en uvildig tilgang til det i forhold til den første del af undersøgelsen af forældrene.
Derfor er vi utrolig glade for de svar, vi har fået på vores spørgsmål, hvor man også tilkendegiver, at der altid vil være flere relevante fagpersoner, som kigger på den enkelte familie for at se, om de skulle have muligheder for at have en rest forældreevne tilbage.
Vi håber selvfølgelig også, ligesom det tidligere er blevet sagt, at der ikke bliver mange sager om året, men at der bliver et fåtal af sager om året.
Vi ser selvfølgelig frem til, at de her børn, som førhen måske har været svigtet, nu får mulighed for at få et helt liv, ligesom alle andre børn selvfølgelig også har mulighed for det.
Så vi siger ja til det, og vi vil sige tak for det gode samarbejde, der har været, og for alle de gode svar, som vi har fået på vores utrolig mange spørgsmål.
Sophie Løhde (V), 2009-05-19:
Jeg må da indledningsvis sige, at jeg ikke sådan helt kan genkende det billede, som ordføreren fra Enhedslisten forsøger at fremmane her i dag.
Og når der så bliver talt om, at det her til forveksling ligner en eller anden privatiseringsbølge, som det er blevet set inden for andre områder, er jeg ikke enig i det.
Men skulle ordføreren fra Enhedslisten have ret, må jeg da konstatere, at både Socialistisk Folkeparti og Socialdemokratiet bakker op om den linje.
Så der er måske noget, partierne internt lige skal have drøftet lidt nærmere.
Det, jeg synes er lidt påfaldende at høre fra ordføreren fra Enhedslisten, er den her gentagne kritik af, at psykiatrien skulle være nedprioriteret i forhold til det niveau, den tidligere SR-regering lagde for dagen.
Det er jo altså et faktum, vil jeg sige til hr. Per Clausen, at der bliver brugt væsentlig flere penge i psykiatrien i dag.
Det er ikke det samme, som at vi ikke er en række fælles partier, som gerne ser, at området bliver løftet, og som gerne ser, at vi foretager nogle forskellige prioriteringer og målretter nogle midler til nogle områder, som vi i fællesskab finder frem til.
Nu er der i dag blevet sagt utrolig mange ting om mangt og meget, selv om man kan sige, at selve lovforslaget her i dag jo omhandler det at give mennesker ret til at komme i hurtig behandling.
Derfor synes jeg også, at det væsentligste i dag jo ikke nødvendigvis handler om at sidde og diskutere, hvorvidt det er finansieret via satspuljen eller via finansloven.
Det afgørende for Venstre er, at vi med det her lovforslag for første gang sikrer lige muligheder for patienter i psykiatrien til hurtigt at komme i behandling.
Det vil sige, at der skal være lige muligheder, sådan at det ikke er den enkeltes pengepung eller forsikringspolice, som afgør, om man kan blive behandlet på et privathospital, men at alle får samme mulighed for at komme hurtigt til.
Samtidig løfter vi psykiatrien med det udgangspunkt, at vi jo tilfører massivt flere midler til det her område til at få opbygget den nødvendige kapacitet også i offentligt regi.
Det er jeg glad for at satspuljepartierne i fællesskab har været med til at prioritere, og jeg synes ikke, at vi i dag skal ødelægge glæden over at kunne anerkende, at det nu er lykkedes i satspuljekredsen at blive enige om, at det væsentligste i det her tilfælde er, at patienterne har retten til at vælge ventetiden fra, og ikke at bekæmpe privathospitaler, altså at det væsentligste er, at vi tager udgangspunkt i det enkelte menneske og ikke i systemet.
Lone Dybkjær (RV), 2009-05-19:
For det, der er aftalt i forbindelse med satspuljeforhandlingerne, er jo, at partierne er enige om - vi har så troet på ministerens og ministeriets beregninger - at der er tilvejebragt de fornødne midler til det her område.
Og så skal de jo ikke længere blive ved med at blive bevilget over satspuljen, så skal de bevilges over finansloven i fremtiden.
Derfor synes jeg, at det kunne være meget passende, at ministeren også kom på banen - og hvis ministeren ikke føler sig klar til at komme på banen i dag, så i hvert fald i forbindelse med tredjebehandlingen, så vi kan få det her udredt.
Karen J. Klint (S), 2009-05-19:
Det er en rigtig god sag, vi skal stemme om om lidt.
Undskyld, at jeg er hæs - det er ikke, fordi jeg har været for meget ude.
Jeg synes, det er vigtigt, at vi giver dette lovforslag nogle ord med på vejen, også fordi det faktisk er lidt sjovt, at det er i dag, det kommer til afstemning her i Folketingssalen, for der er jo sættemøde mellem regeringen og Danske Regioner om den økonomiske aftale for de kommende år, og vi er nogle stykker, der synes, at psykiatrien skal vægtes lige så meget i sundhedsvæsenet som andre alvorlige sygdomme, hvorfor vi hellere vil være med til at sikre den almindelige drift af psykiatrien over finansloven end ved det, vi gør over satspuljen, og som vi jo i mange år har gjort over satspuljen.
Det er også nødvendigt at støtte psykiatrien via satspuljen, men det er lige så nødvendigt, at den sikres sit eget liv på finansloven.
Så derfor vil jeg bare gerne i dag gentage, at vi arbejder på, at der skal være en national handlingsplan på psykiatriområdet, lige så vel som vi har haft det på hjerteområdet og på kræftområdet.
Og jeg har ladet mig fortælle i et af de svar, vi har fået fra ministeriet her på det sidste, at Sundhedsstyrelsen faktisk sidder og arbejder på noget, der ligner en national plan - det hedder så bare en national strategi.
Jeg er sådan set ligeglad med, hvad det hedder, bare det hjælper, og bare det er noget, vi kan blive enige om.
Så vi vil bare gerne appellere til, at vi fortsat samarbejder om at få psykiatrien løftet op på et kvalitetsniveau og et fagligt niveau, hvor personalet også kan holde ud at være der, og hvor vi får slået de myter ihjel om psykiatrien, som findes mange steder.
Det sidste, jeg vil sige i den her omgang, er, at når der nu skal laves nogle takstaftaler, fordi det private får mulighed for at byde ind på nogle områder inden for psykiatrien, ser vi selvfølgelig gerne, at det er prisaftaler, som afspejler den forskel, der er på, hvad man kan behandle i det private regi, og hvad man så ellers skal varetage i det offentlige.
Så vi vil ikke have en overbudspris på taksterne inden for psykiatrien.
Vi vil også gerne arbejde for, at den flerfaglighed, som vi nu adskillige gange har givet penge til over satspuljen, også kommer til udtryk i virkeligheden.
Så vi har altså nogle ønsker til Sundhedsstyrelsen
, som vi skal samle op, og det er også derfor, at vi i vores betænkningsbidrag til lovforslaget her netop har understreget, at selv om det her er en satspuljeaftale, og selv om aftalen som sådan er sluttet, vil vi meget gerne samarbejde om at implementere selve aftalen, og vi vil meget gerne mødes både med ministeren og med andre for at holde fast i den gode ende af den linje, som vi nu har lagt for at give psykiatrien et gevaldigt løft.
Anne Baastrup (SF), 2009-05-19:
Jeg er fuldstændig enig med fru Karen Klint i, at det er et centralt lovforslag, vi behandler nu.
At give også voksne med psykiatriske diagnoser en behandlingsret er rigtig, rigtig vigtigt.
Men det, der også er vigtigt, er, at der kommer til at ske noget.
Vi husker jo stadig væk, da vi lavede en aftale, der vedrørte børn og unge, og hvor vi i aftalen helt klart havde givet udtryk for, at vi forventede, at der kom efter/videreuddannelsestilbud til folk med en mellemlang videregående uddannelse, som beskæftigede sig med psykiatriske diagnoser inden for børn og unge-området.
Og hvad kunne vi så se et halvt år efter?
Et halvt år efter kunne vi konstatere, at Sundhedsstyrelsen intet havde foretaget sig.
Vi må derfor forvente, at ministeren med den viden i baghovedet tager fat i Sundhedsstyrelsen og får Sundhedsstyrelsen til i et samarbejde med regionerne - formentlig skal undervisningsministeren også være involveret - at sikre, at der kommer nogle relevante efter/videreuddannelsestilbud til ergoterapeuter, fysioterapeuter, sygeplejersker, SOSU-assistenter, SOSU-hjælpere - you name it.
Det er helt afgørende, hvis denne behandlingsret skal blive til virkelighed.
Det er også interessant, at vi har det her lovforslag netop i disse dage, hvor vi har fået de seneste tal for brugen af tvang inden for psykiatrien.
Vi husker jo, at da vi havde gennembrudsprojektet i amterne - dengang de eksisterede - faldt brugen af tvang dramatisk.
Vi må nu forvente nye tal, der viser, at den ulovlige tvang, den tvang, som ikke er anerkendt af de forskellige nævn, under alle omstændigheder hører op.
Og vi må også kunne forvente, at omfanget af den tvang, der anvendes, får en nedadgående tendens.
Vi kan ikke være bekendt, at vi kan se, at antallet af mennesker, der udsættes for tvang, når de er i de offentlige systemer, ikke minimeres maksimalt.
Derfor synes vi, at det er en god dag.
Vi synes, at det er en rigtig god dag, hvor det her lovforslag kommer videre.
Men der er lige nogle ting, som sundhedsministeren bør være meget opmærksom på.
Lone Dybkjær (RV), 2009-05-19:
Ja tak.
På linje med andre ordførere har også Det Radikale Venstre været ret chokeret over anvendelsen af tvangsmidler, og det synes jeg vi bør diskutere nærmere, og vi bør finde frem til, hvad vi mere effektivt kan gøre på det her område, for det er totalt uacceptabelt.
Det er muligt, at det hænger sammen med, at der er for få ressourcer af personalemæssigt art på området, men så er det det, vi må tage fat i.
Det andet, jeg vil nævne, er, at vi ser frem til løbende at følge forhandlingerne på det her område.
Det har jo ved tidligere aftaler vist sig, at det er nødvendigt med en ret tæt opfølgning.
Det skulle man ikke tro det var, men det har jo vist sig, at det er sådan.
Så vil jeg også godt i denne sammenhæng understrege nødvendigheden af, at vi får uddannet personale, og at vi er åbne over for personaleuddannelserne.
Jeg tror, at noget af det vigtigste inden for en stor del af det her område trods alt er, at der bliver tilbudt tilstrækkeligt med samtaler til de mennesker, der har psykiske eller psykiatriske problemer.
Det kræver altså nogle ressourcer, og det kræver noget uddannelse, og det er nødvendigt, at begge dele er der.
Så er jeg også, som andre har sagt at de er, tilfreds med, at psykiatrien kommer på niveau med de andre sygdomme.
Men den gør det ikke helt, for det er interessant, at det altså er et mindretal af partier, som har sagt, at når satspuljeforliget udløber denne gang, skal den over på finansloven.
Det har regeringspartierne og ministeren faktisk ikke villet forpligte sig på.
Det synes jeg er forkert, for så er der jo ikke tale om ligestilling.
Vi kan ikke blive ved at køre hele det psykiatriske område eller en stor del af det ved hjælp af satspuljemidler.
Det er ikke rimeligt, og det er frem for alt ikke ligestilling med andre sygdomme.
Derfor synes jeg, at det er ærgerligt, at regeringspartierne og ministeren ikke har villet forpligte sig på, at det selvfølgelig skal over på finansloven nøjagtig på linje med, hvad andre områder, som vi har haft inden for satspuljen, er kommet.
Jeg kan jo sige, at sådan er det politiske billede altså, men det er rigtig synd for de mennesker, der rammes af de sygdomme.
Vivi Kier (KF), 2009-05-19:
Fra konservativ side vil jeg stå og glæde mig over, at vi nu er i gang med også at give psykisk syge voksne den udvidede behandlingsret.
Tidligere har vi vedtaget den udvidede behandlingsret for unge under 18 år, og den har vi jo set har været med til at sætte et positivt skub på hele området psykisk sygdom.
Jeg oplever også, at alle satspuljepartierne er meget enige om, at det her er et fælles fokusområde, hvor vi har satset en hel masse.
Så jeg glæder mig meget over, at satspuljepartierne har været fælles om at være enige om det her område.
Så kan man altid blande alle mulige andre ting ind i det.
Som det blev nævnt senest, foregår der faktisk noget tvang, hvor der egentlig ikke er belæg for det.
Jamen det er jo en helt anden boldgade, vi skal over at snakke i.
Så er der hele tanken om, at det skal væk fra satspuljen og over på finansloven.
Det kan lyde, som om vi fra konservativ side ikke vil det.
Jeg husker endnu, at jeg har stået her på talerstolen og tilkendegivet, at det syntes jeg var en rigtig vej at gå, men lige nu behandler vi altså en satspuljeaftale, og det er den, vi sætter i værk.
Så er det jo ikke en aftale om finanslovforhandlinger, der kommer lige om lidt.
Jeg synes, vi skal glæde os over, at vi igen sætter fokus på mennesker med psykisk sygdom, og at vi nu også giver de voksne en mulighed, som vi har set har givet et positivt løft for unge under 18 år.
Anne Baastrup (SF), 2009-05-19:
Det, der har været det helt centrale, er, hvordan vi fortolker det her lovforslag bagefter.
Hvordan fortolker vi loven, når det er sådan, at den skal ud at virke i statsforvaltningerne?
Der er det frygtelig vigtigt, at vi har fået det sidste svar.
For mig at se er det også meget vigtigt, at vi kan høre, at et samlet Retsudvalg bakker op omkring de svar.
Der har jo været høringsorganisationer, som har været i tvivl om bemærkningerne til lovforslaget og nervøse for, at det her lovforslag ville komme til at betyde en fuldstændig omkalfatring af vores bestemmelser omkring særlige foranstaltninger for børn og unge i serviceloven.
Der siger det her svar jo sort på hvidt - klokkerent, om jeg må sige det - at servicelovens tvangsbestemmelse naturligvis skal langt, langt overopfyldes, før man overhovedet kan komme i en situation, hvor der kan blive tale om tvangsadoption.
Derfor synes jeg, at det er meget vigtigt, at Retsudvalget som sådan står bag de her svar, som Justitsministeriet er kommet med, især de sidste, således at der ikke er nogen diskussion om, hvad det er for en forvaltning, der kommer til at ske dels i kommunerne, dels i statsforvaltningerne.
Dette er ikke et besparelsesforslag.
Så SF stemmer for ændringsforslaget, men i øvrigt stemmer vi for lovforslaget ved tredjebehandlingen.
Karen J. Klint (S), 2009-05-19:
Ja, det er rigtigt, at når det er en andenbehandling, skal vi skifte plads her til talerstolen.
Jeg vil meget gerne kvittere for, at den konservative ordfører i det hele taget er gået herop.
Det synes jeg er dejligt, for så er repræsentanter for halvdelen af regeringen jo da gået på talerstolen og har sagt, at det er et fælles projekt at løfte psykiatrien, sådan at vi får den samme respekt omkring den psykiatriske sygdom, som vi har omkring andre alvorlige sygdomme.
Så vil jeg bare bede ordføreren om at bekræfte, at vi nu har fået et svar fra ministeren, der består i, at med den økonomiske udvikling, der har været inden for sundhedsvæsenet, har de øvrige sygdomme fået et løft på omkring 29 pct. rent økonomisk, hvorimod psykiatrien kun har fået et løft på 4 pct.
Vivi Kier (KF), 2009-05-19:
Igen vil jeg glæde mig over, at vi har et fælles fokus, og at vi er enige om, at psykisk sygdom er rigtig, rigtig vigtigt og væsentligt. I forhold til det konkrete spørgsmål stillet til sundhedsministeren, og som ministeren har afgivet et svar på, må jeg beklage, at jeg ikke lige står med spørgsmål og svar her.
Så jeg skal ikke stå og sige ja til nogle procenter.
Jeg er vidende om, at psykiatri og psykisk sygdom jo har været et område, som vi alle sammen har erkendt har haltet bagefter.
Derfor har vi jo lige nøjagtig valgt at sætte fokus på det, først ved at udvide behandlings- og udredningretten for unge under 18 år, og nu står vi med en satspuljeaftale, hvormed vi udvider behandlingsretten for voksne.
Dermed har vi været med til, håber jeg, at give en tiltrængt saltvandsindsprøjtning.
Dermed være ikke sagt, at alt nu er lutter idyl, og at alle opgaver er løst - under ingen omstændigheder.
Jeg er klar over, at der ligger meget arbejde forude.
Karen J. Klint (S), 2009-05-19:
Jamen det er sådan set fair nok, at man ikke lige har alle svar, især når man ikke har stillet spørgsmålet selv.
Nu har jeg stillet spørgsmålet, og jeg gjorde det ud fra de oplysninger, der kom frem på den konference, som Danske Regioner afviklede om psykiatri for nylig.
Vi kan jo sagtens tage den økonomiske drøftelse bedre et andet sted.
Jeg siger jo heller ikke, at vi er færdige med at bevilge til enkelte ting i psykiatrien over satspuljen.
At der så i ny og næ kan komme projekter op, som der også kommer projekter op andre steder, viser bare, at sådan er det jo at arbejde med satspuljen.
Den skal selvfølgelig bruges, når vi har den, men ikke til den daglige drift af så stort et patientområde.
Vivi Kier (KF), 2009-05-19:
Jeg vil gerne endnu en gang kvittere, som jeg tidligere har gjort her fra talerstolen.
En ting er, at vi finansierer alt det her over satspuljen; noget andet er, at jeg gerne vil arbejde for, at også psykiatrien kommer på finansloven.
Så der har vi et fælles mål.
Karen Ellemann (V), 2009-05-20:
Jeg går ud fra, at spørgeren henviser til, at der i den gældende lovgivning er mulighed for indgåelse af valgforbund ved europaparlamentsvalg.
Og som jeg nævnte i forbindelse med min besvarelse af det foregående spørgsmål fra spørgeren vedrørende europaparlamentsvalg, finder jeg, at reglen om indgåelse af valgforbund i europaparlamentsvalgloven er rimelig, og jeg har derfor ikke til hensigt at ændre lovens bestemmelse om, at der kan indgås valgforbund.
Hans Kristian Skibby (DF), 2009-05-20:
Nu er det jo sådan, at hvis man kigger lidt historisk på det med hensyn til antallet af danske parlamentarikere i Europa-Parlamentet, kan man se, at vi har haft 16, så kom vi ned på 14, og nu skal vi så ned på 13.
Så kunne man jo fristes til at spørge: Hvor mange skal vi mon så ned på at have, hvis vi udvider EU yderligere med eksempelvis Tyrkiet?
Så ender vi måske med at have 10 eller 8 danske parlamentarikere ud af mange, mange hundrede.
Man kan jo sige, at jo færre mandater der er til Danmark, jo højere en spærregrænse er der reelt, medmindre man altså bruger den eksisterende valglov til at sikre sig en gunstigere situation ved rent teknisk at indgå et valgforbund med andre partier for derved at sikre det at holde andre partier uden for mandatfordelingen.
Og der vil jeg gerne spørge ministeren: Når nu man tilsyneladende ikke fra regeringens side vil ændre den valglov med hensyn til muligheden for at indgå valgforbund, vil man så ikke i det mindste være med til at belyse hele den her situation omkring den eksisterende valglov, og om der er andre steder, man kan gøre valgloven mere rimelig og mere demokratisk?
Men jeg vil gerne sige, at jo færre mandater der er, jo højere en spærregrænse må der jo også blive.
Det siger sig selv, at hvis man går fra 16 mandater at slås om til 10 mandater, vil der være en højere spærregrænse.
Det er faktisk sådan med hensyn til valgloven i dag i forhold til valgreglerne i Rusland f.eks., at vi jo fra dansk side via Europarådet har påklaget den måde, man opfører sig på i Rusland
Men med de eksisterende valgregler, der er her, hvor japartierne så udnytter en ekstremt god situation til at indgå tekniske valgforbund, gør det selvfølgelig, at nejsigerne eller de kritiske partier har sværere ved at opnå valg.
Men hvordan kan det være, at regeringen tilsyneladende synes, det er i orden at kritisere Rusland for at have en høj spærregrænse, når man synes, at en høj spærregrænse er i orden, når det drejer sig om at sikre EU-venlige parlamentarikere fra Danmark en plads i Europa-Parlamentet?
Karen Ellemann (V), 2009-05-20:
Det bliver et ganske kort svar, for jeg mener sådan set, at den eksisterende lov er fyldestgørende, og at den eksisterende fordelingsmetode osv. er tilstrækkelig og fornuftig.
Og i virkeligheden synes jeg måske også, det er væsentligt at debattere oplysningerne om, hvilket valgforbund ens stemme eventuelt måtte tilfalde.
Jeg synes, det er vigtigt at nævne, at det jo fremgår både af opslag i stemmelokalerne og af stemmesedlen osv., hvem der så har indgået valgforbund, så vælgeren har mulighed for at tage oplysningerne om de valgforbund, der er indgået, med i sine overvejelser, når man så afgiver sin stemme.
Yildiz Akdogan (S), 2009-05-20:
Ifølge forskellige undersøgelser er det børnefamilier og især familier, hvor en eller begge forældre er på sociale ydelser, der er hårdest ramt af den stigende fattigdom blandt børn i Danmark - deler ministeren denne holdning?
Hans Kristian Skibby (DF), 2009-05-20:
Jo, men jeg synes såmænd ikke, at jeg behøver at stille spørgsmålet skriftligt, når det er et spørgsmål, som handler om noget, som Venstres egne parlamentarikere gentagne gange har kritiseret igennem Europarådet, nemlig at eksempelvis Rusland har en meget høj spærregrænse i forbindelse med valg til det russiske parlament.
Så er det jo underligt, at man i Danmark tilsyneladende synes, det er i orden at bibeholde en 32 år gammel ufleksibel valglov, som skal sikre nogen en bedre chance end andre.
Det står jo i skærende kontrast til hinanden og vidner om en stor disharmoni, i forhold til hvordan man vil sikre, at borgerne så langt hen ad vejen som overhovedet muligt selvfølgelig får lov til at bestemme, hvem det er, der bliver valgt.
Men med den valglov, vi har i dag, må ministeren altså på banen og som det mindste erkende, at man risikerer, at partier, der har fået langt færre stemmer end andre partier, napper mandatet, mens de, der har fået flest stemmer hos de danske borgere, får en lang næse.
Det må ministeren i hvert fald erkende er korrekt.
Karen Ellemann (V), 2009-05-20:
Lad mig starte med at beklage, at jeg ikke kan stå her og redegøre for valgreglerne i Rusland, og jeg tvivler også på, at mit ministerium kan redegøre for valgreglerne i Rusland.
Men det lyder, som om spørgeren er fuldstændig inde i det, og det er naturligvis fint.
I min foregående besvarelse synes jeg at jeg netop gik meget godt ind i detaljerne om mandater, der skal fordeles som hele størrelser, da partiernes stemmer jo faktisk aldrig falder sådan, at stemmerne svarer nøjagtigt til et antal mandater.
I virkelighedens verden bliver det bare svært at sikre matematisk fuld overensstemmelse mellem de enkelte partiers stemmeandele og mandatandele.
Jeg kan sådan set blot igen konstatere, at jeg ikke er tilhænger af, at vi skal til at bruge største brøks metode ved europaparlamentsvalget, og at der er opbakning til den metode, som anvendes nu, og det må være konstateringen i forhold til de her meget tekniske spørgsmål.
Thomas Jensen (S), 2009-05-20:
Hvilke betingelser mener ministeren at der skal være til stede for, at tomme privatopførte lejlighedskomplekser, som man især ser i København, kan gøres til almene boliger?
Karen Ellemann (V), 2009-05-20:
Nu bliver vi meget tekniske, må jeg have lov at sige.
Jeg har naturligvis forberedt mig på diskussionen om største brøks metode, og hvad der er retfærdigt her i fordelingen af mandater, så det går sådan lige lidt for langt ud over mine kompetencer at svare på spørgsmål om spærregrænser osv.
Det beklager jeg, men spørgeren er naturligvis velkommen til at stille spørgsmålet skriftligt.
Hans Kristian Skibby (DF), 2009-05-20:
Tak, fru formand.
Vil ministeren sikre en mere retfærdig valglov til næste europaparlamentsvalg, således at mandaterne i højere grad vil blive fordelt efter partiernes og bevægelsernes faktiske stemmeandel på valgdagen?
Vil ministeren sikre en mere retfærdig valglov til næste europaparlamentsvalg, således at mandaterne i højere grad vil blive fordelt efter partiernes og bevægelsernes faktiske stemmeandel på valgdagen?
Yildiz Akdogan (S), 2009-05-20:
Tak for det.
Deler ministeren denne holdning?