runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2009-05-27:
I sidste uge diskuterede vi det også i forhold til kommunalområdet, og der udtalte Dansk Folkepartis kommunalordfører, at han kunne sige klokkeklart ja til, at Dansk Folkeparti går ind for så meget privatisering som muligt, og at Dansk Folkeparti synes, at det er rigtig godt, hvis private virksomheder kommer ind de steder, hvor kommunerne betaler regningen.
Jeg vil bare gerne høre, om det virkelig er Dansk Folkepartis politik, at det er rigtig vigtigt at få privatiseret så meget som muligt, som vi f.eks. har set det på sygehusområdet, som man giver overpris, og det går ud over f.eks. de medicinske patienter, der må opleve meget dårligere forhold.
Jonas Dahl (SF), 2009-05-27:
Jamen statsministeren har jo fuldstændig ret: Vi snakker om den rapport, som er udarbejdet af Dansk Sundhedsinstitut, og som hedder »Privat/offentligt samspil i sundhedsvæsenet«, og jeg er ret overbevist om, at statsministeren udmærket kender det citat.
Vi har haft en diskussion på det her område, også dengang statsministeren sad i Finansministeriet, eller for den sags skyld dengang han sad i Sundhedsministeriet.
Men det, der bare undrer mig, er, at man gang på gang i dag har snakket udenom; man vælger ikke at forholde sig til det, vicestatsministeren har sagt, nemlig at der er sket en overkompensation på 25 pct. Dansk Sundhedsinstitut er nået frem til 20 pct. Men summa summarum er jo, at der er sket en overkompensation af privathospitalerne, og den overkompensation nægter man fra statsministerens og i øvrigt fra regeringspartiernes side i dag overhovedet at kommentere og i øvrigt overhovedet at forholde sig til.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-05-27:
Det er ikke rigtigt, at vi ikke agter at gøre mere.
Det skal man egentlig beklage, for det kunne have været en god mulighed for andre til at spørge ind til, hvad Socialdemokratiets leder egentlig vil.
Jeg har kun hørt Socialdemokratiets leder i tv oven på min tale.
Jeg synes, det ville have været befriende, hvis Socialdemokratiets leder var gået ind i debatten på et tidspunkt, hvor man også kunne spørge Socialdemokratiets leder om, hvad den samlede effekt vil være af den her berømte check på 36 mia. kr., som ingen rigtig kan følge med i.
Er den brugt
fuldt ud nu med de forslag, der løbende hen over foråret har været fra Socialdemokratiet side, eller skulle der være et restbeløb tilbage?
Men det må så henstå i det uvisse, og det kan jo ikke håndteres via to korte bemærkninger.
Jeg tegner ikke noget glansbillede.
Jeg forsøger at have en ærlig tilgang til tilværelsen.
Lad mig bare nævne to af de ting, der trækkes frem.
Der er flere vindmøller på vej op.
Der ligger massive planer.
Ventelister, der stiger.
Nej, ventelisterne er på vej ned.
Det er jo ikke det samme, som at jeg er tilfreds med tingenes tilstand, men det er et udtryk for, at der på de her to områder, der blev trukket frem blandt flere, er en positiv bevægelse aktuelt.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2009-05-27:
Statsministeren efterlyser debat.
Det er jeg helt klar på, vil jeg sige til statsministeren, for jeg ved tilfældigvis, at man 2 dage i træk har afvist at deltage i en debat med mig på direkte tv.
Så man kan bare sige til, jeg er parat til at deltage i en debat når som helst og hvor som helst – den behøver vi ikke engang kun have her i salen.
Det andet, jeg godt kunne tænke mig at få svar på – og det har jeg ikke fået svar på endnu – er, om det ikke er rigtigt, at man i Finansministeriets egen redegørelse indregner alle disse såkaldte vækstinitiativer, men at man jo stadig får 145.000 ledige?
Og er det dermed ikke rigtigt, at vi har fået svaret på, at statsministeren er fuldt ud parat til at se 145.000 ledige direkte ind i øjnene og sige: Vi kan ikke gøre mere, vi ønsker ikke at gøre mere – og at man dermed også lægger afstand til det, vi har foreslået?
Vi har foreslået, at man her og nu fremrykker offentlige investeringer for at sætte gang i den private beskæftigelse, fordi vi netop ved, at det er lige præcis det, der skal til for mest effektivt at sætte gang i den private beskæftigelse.
Er det ikke rigtigt, vil jeg spørge statsministeren, at man med dette udgangspunkt accepterer 145.000 ledige og er parat til at sige til dem: Vi agter ikke at gøre mere, fordi vi af ideologiske årsager ikke vil gøre det, som Socialdemokraterne foreslår.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-05-27:
Altså, jeg ved ikke, hvorfor der skal være direkte tv, for at fru Helle Thorning-Schmidt vil debattere med mig.
Jeg mener, vi er i rigets fornemste debatsal – det var da et sted at starte.
Og der er da vist nok også noget tv-transmission; om der er seere på det her tidspunkt ved jeg jo ikke.
Men, altså, vi har fremrykket offentlige investeringer på 5 mia. kr. på transportområdet, vi har løftet det kommunale anlægsloft, vi har aktuelle forhandlinger med kommunerne og er parate til at gøre mere.
Så kan man forsøge at tegne sådan et billede, som fru Helle Thorning-Schmidt gør.
Jeg tror ikke, der er nogen danskere, der hopper på det, men jeg kan jo ikke vide det.
Man kan måske få 1.000 respondenter på internettet til at tænke over det.
Men at tegne et billede af, at jeg skulle være fuldstændig ligeglad med, om folk bliver arbejdsløse!
Altså, vi taler jo om forældrene til de børn, der potentielt går i mine egne børns skole.
Hvorfor skulle jeg være fuldstændig ligeglad med dem?
Det er da en absurditet.
Har regeringen gjort noget?
Ja, vi lemper finanspolitikken markant.
Der findes ikke lande – måske Tyskland – der gør mere end os.
Det niveau, vi i øjeblikket lemper finanspolitikken med, er, bare for at sætte det i perspektiv, i niveau med det, man gjorde tilbage i 1994, da man lavede den såkaldte kickstart.
Den var 11 pct. – da hr. Mogens Lykketoft og andre sagde, at nu skal vi kickstarte med en lempelse på niveau med den, vi nu kommer med.
Hvad er arbejdsløsheden nu?
Jeg beklager at skulle sige det, specielt når fru Helle Thorning-Schmidt ikke kan komme tilbage – fru Helle Thorning-Schmidt har jo så selv valgt at indskrænke deltagelsen i debatten til så lidt.
Pia Kjærsgaard (DF), 2009-05-27:
Er det ikke umådelig slapt, at den kvinde, der kalder sig oppositionens leder, sidder her – ind og ud – fra kl. 9 her til morgen og får en politisk ordfører, der nu er gået, og som man ikke kan konfrontere overhovedet, til at tage slagsmålene og ikke stiller sig op på Folketingets talerstol, rigets fornemste plads, og tager debatten med folketingsmedlemmerne?
Det er simpelt hen uhyrligt, at man kan klare det med to korte bemærkninger.
Jeg tror sådan set ikke, der er tv; jeg tror, de er gået hjem, og det er jo bare ærgerligt, for det var det, der var tilrettelagt: at man bare lige til sidst her i dag skulle komme med de der to hårde korte bemærkninger mod landets statsminister og så have brilleret i TV-avisen.
Jeg synes simpelt hen, det er under al kritik.
Jeg kommer tilbage til et egentligt spørgsmål i spørgsmål nummer to.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-05-27:
Nej, jeg synes, spørgsmålet taler for sig selv.
Pia Kjærsgaard (DF), 2009-05-27:
Det synes jeg sådan set også.
Men tilbage til spørgsmålet.
Fru Helle Thorning-Schmidt kom jo i det ene af de to spørgsmål, der er blevet stillet af fru Helle Thorning-Schmidt i dag, ind på vindmølleindustrien, og det har jo nærmest været sådan en sag for Socialdemokratiet og den øvrige socialistiske opposition.
Der må jeg bare bede statsministeren om at bekræfte, at vindmølleindustrien faktisk aldrig nogen sinde har haft det bedre.
Der har været en eksport, som i 2008 steg til 42 mia. kr. mod 34,9 mia. kr. i 2007.
Vestas har så været ude i nogle problemer, som man har hørt meget om fra oppositionens plus Vestas' direktør Ditlev Engels side.
Der vil jeg så bare spørge statsministeren: Er det ikke besynderligt, at Socialdemokratiet ikke forlanger, at direktør Ditlev Engel, som har opnået en årsløn på 16 mio. kr., på lige fod med Danske Banks direktør, Peter Straarup, går ned i løn?
Altså, når der nu er det tab af arbejdspladser i Vestas, så burde han da også gå ned i løn.
Er det, fordi Vestas er sådan en feel good-virksomhed i forhold til alt det her grønne, der skal foregå, og at Danske Bank og øvrige banker måske ikke er så populære i den danske befolkning?
Er det ikke et almindeligt udtryk for rendyrket populisme fra Socialdemokratiets side?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-05-27:
Vi tenderer måske også her et spørgsmål, der kan besvare sig selv.
Men jeg vil da gerne sige om hele den her diskussion omkring vindmøller og vindenergi, at jeg medgiver, at der har været et år, hvor vi havde et lille nøk den forkerte vej fra 3.135 til 3.124 MW, men nu ligger der også en plan for at komme videre med nye havvindmølleparker.
Og det er jo rigtigt, at i forhold til noget af det, der skal ske, er der nogle licitationer, der er faldet hos en anden leverandør end lige præcis den leverandør, der bliver fremhævet her.
Det mener jeg jo ikke er et politisk anliggende.
I øvrigt er det sådan, at den anden leverandør, om end det ikke er en danskejet virksomhed, jo har produktion i Danmark, og det er jo sådan set det afgørende.
: »99,98 pct.« – altså 99,98 pct. – »af omsætningen ligger uden for Danmark, og når sæsonen starter, har vi kun udebanekampe.
… Vestas har ikke noget … hjemmemarked at falde tilbage på.
Vi skal vinde på udebane, og det stiller endnu større krav til os som organisation.«
Så er det selvfølgelig lidt tankevækkende, at det skulle være de der 0,02 pct. af omsætningen og usikkerheden omkring det, der skulle udløse en afskedigelsesrunde i størrelsesordenen 1.200 medarbejdere.
Det er jo en dårlig forklaring, simpelt hen.
Villy Søvndal (SF), 2009-05-27:
Statsministeren anvendte et gammelt kneb i politik, nemlig at fremføre nogle synspunkter, som er oplagt absurde, og derefter polemisere imod dem.
Jeg nåede at fange tre; der er formentlig langt flere.
Det ene var den der, synes jeg, lidt sorte humor med de åbne skatteforhandlinger.
Altså, jeg sætter pris på, at vi har fået en statsminister med mere humor end sin forgænger, men alligevel vil jeg sige, at det at betegne det som åbne forhandlinger, samtidig med at statsministeren meget præcist redegjorde for de tre ultimative krav, der var forudsætningen for at møde op, simpelt hen er så absurd.
Statsministerens anden fejl var at sige, at SF stemte imod alt.
Men det er jo ikke rigtigt, vil jeg sige til statsministeren.
Det lykkedes os at komme med i bankpakke II – ikke på grund af statsministerens ihærdige indsats for det brede samarbejde, men tværtimod fordi vi insisterede på det og lavede en sammenkædning, der gjorde, at vi kom med – ligesom vi i øvrigt var med i transportforliget, og ligesom vi deltager dér, hvor der er mulighed for at deltage, når statsministeren i øvrigt får lov af fru Pia Kjærsgaard til at lukke andre ind.
Den tredje fejl var, at statsministeren sagde, at oppositionens standpunkt var, at Danmark ikke er et sted, hvor det er rart at være.
Det var dog utroligt!
Jeg havde på et tidspunkt en polemik med fru Henriette Kjær, hvor jeg blev bedt om at tegne et modelland, og helt spontant svarede jeg, at Danmark var mit modelland, for jeg synes, det er et godt land.
Altså, hvad er det for en facon fra statsministerens side, hvis planen er, vi skal arbejde sammen, at polemisere på en facon, der ikke giver nogen som helst mening?
Det er ikke godt, hvis man vil det brede samarbejde, men det kan måske være godt, hvis man har brug for nogle point.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-05-27:
Jeg ved ikke præcis, hvad det er for nogle point, man skulle have brug for.
Altså, der deles vel ikke point ud her i aften; det er jo ikke noget realityshow.
Jeg er da ked af, at hr. Villy Søvndal, som jo ellers også selv er en mester ud i det polemiske, oplever de tre ting i forbindelse med skat som noget, der ikke er åbent.
Altså, det må jo så modsætningsvis betyde noget, der er låst, noget, der låser, noget, man ikke kan lide, noget, man står af på.
Det er jo så en snak, der er fair nok.
Hvad er det så, der låser?
Jamen altså, det, der låser SF, er, at man ikke vil være med til at lave en flerårig skatteaftale på et vilkår om, at når vi så har lavet den, så piller vi ikke mere ved skatten; så kan danskerne regne med, at det så er de regler, der gælder.
SF vil ikke være med til at sige: I en situation, hvor befolkningen mister tillid til deres egen økonomi og ikke tør bruge de penge, de har, skulle vi måske bruge den her situation, hvor vi laver en skattereform af hensyn til fremtiden, til også i nutiden at stimulere økonomien.
Det låser.
Jamen så sig det.
Det sidste om, at det skal gå hurtigt, altså at det skulle låse, forstår jeg ikke.
Sådan som jeg kender hr. Villy Søvndal, forstår jeg egentlig ikke, at det skulle være et selvstændigt problem, at tingene kan gå hurtigt.
Nogle gange kunne det måske komme til at gå for hurtigt.
Villy Søvndal (SF), 2009-05-27:
Statsministeren svarede ikke vedrørende de andre steder, hvor han lavede noget, der var oplagt forkert.
Men det er formentlig en anerkendelse af, at statsministeren dér var lidt for hurtig.
Men må jeg ikke godt sige, at jeg tror, det er uklogt af statsministeren ikke at lytte i højere grad, end han gør.
Man kan godt have en metodediskussion om den dumpekarakter, regeringen fik for velfærd, og det kan godt være, at det ændrer marginaler i den undersøgelse, men tallet er jo så tydeligt.
Det er så tydelige tal, vil jeg sige til statsministeren, at selv hvis der er en marginal, der er forkert, er billedet jo stadig væk helt entydigt, nemlig at regeringen dumper på det her område.
Det samme gælder det grønne område.
Man kan godt gøre sig morsom over et enkelt års fald, men når man møder fremtrædende erhvervsfolk, der siger, at den her regering snorksover på det her område, fordi vi mister point – Danmark har ikke længere den fortrinsstilling, vi havde på et tidspunkt, og det skyldes regeringens mangel på ambition – kan man godt forsøge at tale det væk i en polemisk form, men det er bare rigtig, rigtig dumt, for dermed fanger man ikke den dagsorden, som er den, vi skal leve af i fremtiden.
Hvis man heller ikke har forståelse for krisens omfang og styrke og mener, at alt, hvad regeringen gør, er det maksimale – at der ikke kan gøres noget som helst andet – og ikke er modtagelig over for et eneste godt råd om, hvad man i øvrigt kan gøre, så snakker man sig på afstand af det samfund, man er sat til at regere.
Og da jeg holder meget af statsministeren som person, er det såmænd et godt råd om, at statsministeren skal værne sig lidt imod sig selv.
Og en af grundene til, at statsministeren har to ører og kun en mund, er, at han indimellem også skal lytte til, hvad der bliver sagt.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-05-27:
Her fra min talerstol ser det ud, som om hr. Villy Søvndal er udstyret fuldstændig ligesådan.
Hvordan det så sætter sig hos hr. Villy Søvndal, ved jeg ikke, men hvis man forsøger at genudlægge det, jeg her har sagt, som om regeringen ikke er lydhør, som om regeringen synes, den er ufejlbarlig, som om regeringen synes, den er færdig med projektet med at udvikle Danmark, fordi alt er formfuldendt, så lyttes der i hvert fald også forkert.
Jeg ved ikke med hensyn til det med ører, mund og dumpekarakter.
Jeg hæfter mig også ved den undersøgelse; jeg havde da gerne set, at den undersøgelse var bedre.
Jeg forsøger bare at trække en nuance frem, for tidligere i debatten blev det udlagt sådan, at fordi at der i den her undersøgelse med 1.002 respondenter, hvoraf halvdelen ikke svarede på spørgsmålene, var 1 pct., der sagde, at tingene havde udviklet sig bedre, så var der altså 99 pct., der syntes, at det var gået meget, meget værre.
Så må man da bare spørge retorisk: Hvis det er sådan, at 99 pct. af den danske befolkning synes, at alting går baglæns i det her samfund, hvorfor viser undersøgelserne fra de samme meningsmålingsinstitutter så ikke, at oppositionen står til at få 99 pct. af stemmerne?
Altså, jeg spørger bare.
Margrethe Vestager (RV), 2009-05-27:
Det må være lidt underligt at have fulgt hele debatten, for forskellen på tonelejet i statsministerens første tale og statsministerens seneste tale er virkelig en markant forandring.
Hvor statsministeren i sin første tale beklagede – det var i hvert fald sådan, jeg hørte det – at det ikke var lykkedes for statsministeren at etablere et bredt samarbejde, er afrundingen på debatten her i dag jo bare én lang polemik.
Hvor blev den invitation til samarbejde af?
Er statsministeren blevet så træt af, at det i løbet af dagen ikke lykkedes at holde sammen på det forløb, der skulle have ført til en grøn vækstplan, hvor oplevelsen hos ordførerne har været, at her var der ikke noget at komme efter, at her var der regnet ud på, at ingenting af det, som vi gerne ville for at få et grønnere Danmark og et renere Danmark og et mere naturpræget Danmark, kunne lade sig gøre?
Derfor synes jeg, at statsministeren skal finde tonen fra den første del af debatten frem, som jo var meget mere konstruktiv, og herunder jo også finde det tonefald frem, som gør, at statsministeren beder sin sundhedsminister om at fremlægge det materiale, som den konservative formand allerede har haft stillet til rådighed, hvorefter den konservative formand jo kunne sige, at der klart har været betalt en overpris, at der nu skal lukkes for guldhanerne, og at vi nu skal derhen, hvor der betales det, det koster.
For den konservative formand har jo tilsyneladende en helt, helt anden opfattelse af tingenes tilstand end statsministeren, når hun så klart kan sige, at der er blevet betalt en overpris.
Og der virker statsministerens omsvøb som en bortforklaring, fordi vi ikke kan få det grundlag at se, som sundhedsministeren selv har haft til rådighed.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-05-27:
Jamen hvis der er en forskel i min tone fra i formiddag til nu, reflekterer det jo alt det, jeg har siddet og lyttet til i dagens løb, for jeg ser altså gerne brede flertal, og jeg ser gerne samarbejde.
Men jeg bliver også nødt til at reflektere over, hvad det er for en debat, der har været.
Når f.eks. den konservative ordfører på talerstolen inviterer til, at vi nu nyudvikler den offentlige sektor ud fra en overskrift, der handler om, at der skal være lidt mere metodefrihed, lidt mere tillid, lidt mere mulighed for, at man prøver sig frem og lærer af sine fejl, så er reaktionen fra fru Margrethe Vestagers eget partis ordfører, der sidder lige bag fru Margrethe Vestager, jo nærmest en hån – en hån – altså når man spørger, om man ikke lige kan få nogen konkrete forslag og sådan noget.
Så hvis det nu var sådan, at fru Margrethe Vestager i virkeligheden var rundet af det, fru Margrethe Vestager nu selv hævder, nemlig ønsket om et reelt samarbejde, så skulle tonen hele vejen i dag jo have været en anden.
Så skulle vi da heller ikke have trampet rundt i den her 1.002-respondent-undersøgelse; så skulle vi sige, at det er en del af sandheden om den offentlige sektor.
Og så er der også nogle andre sandheder om den offentlige sektor, nemlig at ni ud af ti patienter er tilfredse med behandlingen, at fire ud af fem forældre er tilfredse med deres børns skolegang osv., og så skulle vi da diskutere det der dilemma; det ville jeg da meget gerne.
Men det er jo ikke den reaktion, der har været fra oppositionens side, for nu at sige det helt ærligt.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2009-05-27:
Han er også meget ked af, at vi sådan klager over tingenes tilstand i Danmark.
Det kan jeg sådan set
Men vi bliver nok nødt til at anfægte det, vil jeg sige til statsministeren, for vi har en situation, hvor udbygningen af vindmøller er gået fuldstændig i stå, hvor politiet klart og tydeligt siger, at de er i knæ, hvor vi har bander i gaderne, der skydes i gaderne, hvor ventelisterne er lige så lange som i 2002, og hvor færre unge af en ungdomsårgang får en uddannelse.
Så nej, vil jeg sige til statsministeren, det går ikke godt for alle områder, og vi kan ikke være enige i, at vi har opnået gode resultater hele vejen igennem.
Jeg synes jo faktisk, debatten i dag har vist, at der er forskel på det, statsministeren vil, og det, vi andre ønsker.
Der er lige kommet en ny redegørelse fra Finansministeriet, og den regner jo på, hvordan det egentlig ser ud i Danmark.
Og selv i det bedste scenario forudser man, at der bliver 145.000 ledige i Danmark.
Og det værste er, at alle de initiativer, regeringen har taget, alt det, som statsministeren står og er så glad for og kalder vækstinitiativer, er indregnet.
Derfor har jeg faktisk fået svar på det, jeg spurgte om sidste gang, jeg havde lejlighed til at stille spørgsmål til statsministeren, nemlig at statsministeren er fuldt ud klar over, at selv med alle initiativerne får vi over 145.000 ledige i Danmark.
Man agter ikke at gøre mere.
Derfor vil jeg gerne bare lige have bekræftet af statsministeren: Er det rigtigt, at alt, hvad der er taget af regeringens såkaldte vækstinitiativer, er indregnet i de her tal, og at man må formode, at vi får mindst 145.000 ledige i Danmark?
Margrethe Vestager (RV), 2009-05-27:
Jamen jeg anerkender, at det da godt kan være, at vi har forskellige forventninger.
Jeg har den forventning, at hvis man gerne vil ændre noget, har man konkrete eksempler.
Jeg ville da gerne have sagt til den konservative ordfører, at vi bestemt ikke ville have sagt, at det var for lidt.
Tværtimod ville vi have sagt, at det var en fremragende start.
Men må jeg ikke føre statsministeren tilbage til det, der var mit ærinde, nemlig: Hvordan kan det være, at vicestatsministeren, den konservative formand, så klart kan sige, at der er betalt en overpris, at den er på 900 mio. kr., og at der nu skal lukkes for guldhanerne?
Og hvorfor er det, at vi ikke må se det regnestykke, der har givet hende det indtryk?
Det er et regnestykke, som sundhedsministeren har lavet, et regnestykke, som statsministeren må kende, da statsministeren har et detailkendskab til hele sundhedsområdet, som jeg egentlig godt kunne misunde statsministeren, fordi statsministeren jo har været sundhedsminister.
Hvorfor er det, at hun ved det, når statsministeren her kan sige, at alt er i sin skønneste orden?
Mit egentlige spørgsmål er: Fik vi nok sundhed for pengene?
Altså, Det Radikale Venstre går ikke ind for bestemte virksomhedsmodeller.
Hvis en virksomheds ejer eller en virksomheds stifter synes om en form for virksomhed i stedet for en anden, er vi meget åbne for, at lovgivningen giver forskellige muligheder.
Men vi har ikke i vores program noget med, at man skal have fast overskudsdeling eller økonomisk demokrati, eller hvad det ellers er, spørgeren sigter til.
Knud Kristensen (KF), 2009-05-27:
Så man kan godt – kan man sige – være i stue med S og SF, selv om man har en anden holdning til lige præcis det spørgsmål.
For det er jo fremgået meget tydeligt i dag, hvordan SF netop vil skære den kage.
Men noget helt andet er, at De Radikale går ind for, at efterlønnen skal ændres og afskaffes jo før, jo bedre.
Kan det passe godt ind i programmet med S og SF?
Det kunne jeg godt tænke mig at høre en lille smule om.
Margrethe Vestager (RV), 2009-05-27:
Jeg forstår altså faktisk ikke helt, hvordan regeringssamarbejdet fungerer, for det lyder på spørgerne, som om man har den ambition at gennemføre hinandens partiprogrammer.
Jeg har altid syntes, at det var vigtigt at have den ambition at gennemføre regeringens samlede politik.
Jeg synes ikke, at det min opgave at gøre SF's partiprogram til virkelighed.
Jeg tror ikke, at SF's synes, at det deres opgave at gøre det partiprogram, som jeg repræsenterer, til virkelighed.
Det, der er opgaven, er at finde en ny regerings fælles regeringsgrundlag, som alle parter kan stå inde for.
Derfor synes jeg, at det bliver sådan en underlig drilleforestilling med, om vi kan stå inde for det og det i hinandens programmer.
Det, der er vigtigt, er, at der er et alternativ til det, der foregår i øjeblikket, og også en alvor i det.
Ligesom Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti er uenige i, at efterlønnen skal laves om, så tror jeg også, at Socialdemokratiet og SF er det.
Det, der er det vigtige, er at holde fast i, at hvis ikke vi gennemfører reformer, kan vi ikke få det her velfærdssamfund til at hænge sammen, og så må man komme med andre løsninger, der virker.
Vi har bare fundet nogle, som vi tror virker, og som vi gerne ser gennemført, men vi er helt åbne over for en forpligtende diskussion om det.