runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen Poulsen (RV), 2010-05-28:
Jamen jeg kan sige til hr. Karsten Lauritzen, at når Dansk Røde Kors lovede partnere i udlandet noget, så holdt vi det.
Vi lagde planer, vi så ud i fremtiden, og de kunne være sikre på, at de planer, som vi lagde, og som vi fik godkendt i Danida for fremtiden, også ville holde næste år og næste år igen.
Karsten Lauritzen (V), 2010-05-28:
Jeg vil rose hr. Jørgen Poulsen, ikke for den sidste del af talen, men den del af talen – og jeg synes godt, den kunne have fyldt mere – som egentlig omhandlede indholdet af strategien, mere end den her procentdiskussion.
Men lad det nu ligge.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at hr. Jørgen Poulsen har været dybt engageret i en af de største bistandsorganisationer i Danmark, Dansk Røde Kors, og lavet et prisværdigt arbejde i den forbindelse, og jeg vil godt spørge hr. Jørgen Poulsen: Hvordan gjorde man i Røde Kors, for en del af pengene kom jo fra indsamlinger, men altså, gik man ud på forhånd, inden man vidste, hvor mange penge der var, og lovede et land og en gruppe, som man ville hjælpe, at de ville få præcis så og så mange penge, eller kiggede man på, hvor mange penge man havde i år og næste år, og så udbetalte man pengene, når man havde dem?
Jørgen Poulsen (RV), 2010-05-28:
Jeg synes altså, det er temmelig ærgerligt og også sørgeligt, at det fantastisk store arbejde, som er gjort med at udforme en ny strategi for den danske udviklingsbistand, skal ende på den her måde, altså ende med brudte løfter, med nedsættelse af den danske udviklingsbistand – som sagt til det laveste niveau siden 1984 – og faktisk ende med frontale angreb på oppositionen her i dag.
Jeg synes faktisk, det er noget af en provokation, og det er også en hån mod de mennesker, som har involveret sig i at udforme den nye strategi.
Det er en hån mod de mange mennesker, som med stort engagement har deltaget i cafémøder og andre arrangementer; det er en hån mod de organisationer, som aktivt har bidraget med deres kunnen og viden; og det er også en provokation mod de politiske partier, som virkelig konstruktivt er gået ind i det her på et helt klart løfte om, at man ville skabe de bedste rammer, og at der ikke skulle røres ved hverken beløbsstørrelsen eller procenten for den danske bistand.
Nu må vi så konstatere, at regeringens løfter ikke er noget værd.
Jeg vil sige, at nu står det rimelig klart, hvad det er, der menes med de fine ord i strategien.
Ordet frihed betyder åbenbart friheden til at sende regningen for vores økonomiske problemer videre til verdens fattigste.
Det gør naturligvis, at vi har mistet meget af vores lyst til at gå ind i en debat om indholdet af strategien her i dag.
Vi har mistet vores tillid til, at regeringen kan gøre det, den siger at den vil gøre.
Det er da muligt, at regeringen har de bedste hensigter om at føre denne strategi ud i livet, men det, vi ikke ved, er jo, om den må for Dansk Folkeparti.
For det er jo helt klart, at nu ligger dansk udviklingspolitik i hænderne på Dansk Folkeparti.
Så siger ministeren, at nu skal man jo ikke hænge sig så meget i procenter eller promiller.
Det forekommer omtrent lige så sørgeligt, som hvis en spirituspåvirket bilist ville sige til politiet, at nu skal de da ikke hænge sig i promillerne.
Altså, det står jo fuldstændig klart, at det her er nedskæringer med milliardbeløb.
Det bringer som sagt dansk udviklingsbistand tilbage på et niveau, som svarer til 1984, og hvis vi alene tager 2009, er der jo tale om besparelser på 3 mia. kr. på bistanden.
Men en ting er jo, at regeringen render fra sine løfter.
Det betyder jo ikke, som ministeren siger, at der så bare er en række projekter, som ikke bliver til noget i fremtiden.
Jeg kan fortælle ministeren, at noget af det allerværste, man kan komme ud for, er, når man lover partnere i disse udviklingslande, at der er sikkerhed for, hvordan de fremtidige planer og projekter kan udvikle sig.
Den forventningskrise, der opstår i den slags situationer, er noget af det mest ødelæggende, vi overhovedet kan udsætte dem for.
Det er det så ikke længere.
Regeringen render fra det hele, og jeg kan altså ikke forstå, hvorfor regeringen, Venstre og Konservative, ikke kan se, at det totalt underminerer hele den seriøsitet, som det gennem årene er lykkedes at bygge op omkring dansk bistand.
Helle Sjelle (KF), 2010-05-28:
Jeg vil meget gerne slå fast over for hr. Jeppe Kofod, at De Konservative stadig væk mener, at vi skal have et højt niveau for dansk udviklingsbistand, og det har vi jo også fortsat, for vi har jo et niveau, som altså er højt sammenlignet med resten af verdens lande, som hr. Jeppe Kofod også ganske fint påpeger.
Vi ligger altså stadig væk højt, selv når vi har foretaget de ændringer, som sker som konsekvens af genopretningsplanen.
Vi vil ligge på de her 0,76 pct., og det er stadig væk højt sammenlignet med resten af verden.
Jeppe Kofod (S), 2010-05-28:
Jeg troede jo, at det med at være garant for et højt bistandsniveau, som der står i folketingsgruppens politikpapir her fra december 2008, var en konservativ mærkesag, at det altså var et af de her ultimative krav, man stiller for at være med ved bordet.
Det harmonerer også fuldstændig med, hvad De Konservatives finansordfører, hr. Mike Legarth, har udtalt til offentligheden, nemlig at det ikke er de allerfattigste mennesker på den her klode, der skal betale regningen for krisen i Danmark.
Mit spørgsmål er: Hvor går grænsen så?
Altså, hvor er smertegrænsen for De Konservative?
Da vi diskuterede Partnerskab 2000 for 10 år siden, altså den forrige strategi, lå Danmark med 1 pct. af BNI i udviklingsbistand.
Med det nye forslag fra regeringen og Dansk Folkeparti kommer vi ned på 0,76 eller noget i den retning.
Er vi så nede på 0,5 pct., og er De Konservative stadig tilfredse?
Hvor går grænsen?
Hvornår vil konservativ politik trænge igennem?
Helle Sjelle (KF), 2010-05-28:
Jeg vil gerne starte med at slå fast over for hr. Jeppe Kofod, at Danmark jo fortsat er et af de lande, som yder allermest bistand pr. indbygger.
Vi ligger i top fem, så vidt jeg husker, og det synes jeg faktisk er rigtig, rigtig flot.
Så kan man selvfølgelig spørge, som hr. Jeppe Kofod også gør, hvordan det hænger sammen med den genopretningsplan, som er blevet vedtaget.
Der synes jeg det er væsentligt at fastslå, at vi var nødt til det, fordi vi stod over for at skulle finde 24 mia. kr. for at leve op til de krav, som EU har stillet, men også fordi vi naturligvis meget gerne vil have, at Danmark har en sund og fremtidssikret økonomi.
Og hvis der skulle findes et flertal for sådan en plan, var vi også nødt til at gå ind at se på udviklingsbistanden.
Jeppe Kofod (S), 2010-05-28:
Først stor ros for fokus på ligestillingen og den seksuelle og reproduktive sundhed.
Det synes jeg er meget vigtigt, og det er godt, at De Konservative har det som et hovedmål.
Jeg har også med stor interesse læst De Konservatives politik på hele udviklingsbistandsområdet.
Den kan man læse på hjemmesiden.
Der står, at De Konservative er garant for et højt niveau på ulandsbistanden – det er sådan punkt 1 i politikken.
Og der står også længere nede, hvis man nærlæser det lidt, at De Konservative vil øge bistanden år for år.
Det her oplæg er vedtaget af folketingsgruppen i december 2008.
Jeg spørger bare De Konservatives ordfører: Hvordan harmonerer den politik, De Konservative har, med det, som man vedtog i den her uge sammen med Venstre og Dansk Folkeparti?
Hanne Agersnap (SF), 2010-05-28:
Jeg blev i tvivl, om det var vietnamesisk bistand til Afrika.
Men i hvert fald er det rigtigt, at Vietnam har haft meget høje vækstrater, og det er jo et land, hvor bistandsindsatser faktisk har haft rigtig stor succes.
Jeg kiggede på det forleden dag, fordi vi havde en diskussion om velstandsniveauet i de forskellige lande, og indkomstniveauet er stadig væk meget lavt i Vietnam, men der er en mere ligelig fordeling end i mange af de andre lande.
Vi har jo sådan set været med på i strategien at fokusere på et antal lande, og derfor kunne jeg godt medgive fru Tina Petersen nogle af de overvejelser, som hun er inde på.
Tina Petersen (DF), 2010-05-28:
Vietnam er faktisk et af de lande i verden, som har haft størst vækst, og kunne være et af de områder, man kunne gå ind at kigge på,
så jeg vil spørge ordføreren, om deres tilværelse ikke er stabiliseret så kraftigt nu, at man kunne give bistanden derfra til andre lande, bl.a. Afrika, og så målrette noget mere der.
Hanne Agersnap (SF), 2010-05-28:
Der er det sådan, at løftet har gået på procenten, hvilken procent af BNI man ville give til ulandsbistand.
Løftet har ikke gået på kroner og øre-beløbet.
Jeg vil gerne medgive fru Tina Petersen, at det, som jeg også har læst ud af aftalen, er, at man fastholder kroner og øre-beløbet, og det betyder en forringelse af procenten.
Derfor er det et løftebrud, fordi løftet har gået på procenten, hvilken procent af vores samlede danske produktion vi ville give i udviklingsbistand.
Benedikte Kiær (KF), 2010-05-28:
Jeg har jo sådan set i mit oplæg sagt, at vi skal i gang med at udvikle en national strategi for styrkelse af civilsamfundet og for at styrke den frivillige indsats i Danmark.
Så der har jeg sådan set allerede svaret på en del af spørgerens spørgsmål.
I forhold til viden er det jo klart, at vi inddrager al den relevante viden, der er på området.
Her har vi bl.a. fået nogle rigtig gode anbefalinger fra Frivilligrådet, som for nylig kom med deres forslag, og nu har vi jo også den helt nylig udarbejdede rapport fra arbejdsgruppen, så jeg synes, der er masser af viden og masser af materiale til det kommende arbejde.
Troels Christensen (V), 2010-05-28:
Vi er i Venstre glade for, at De Radikale med det her beslutningsforslag kaster lys over det her vigtige emne.
Det er også vigtigt for Venstre, at frivillighedsarbejdet har gode kår, og vi er i hvert fald også af den opfattelse, at der er en masse rigtig god energi i Frivillighedsdanmark, og at det skal have så gode kår som muligt.
Der er jo ad den vej blevet bidraget til at skabe noget mere velfærd.
Det betyder ikke, at det skal overtage velfærden, men man skal på den måde kunne tilbyde noget ekstra.
En af grundene til, at vi er et så forholdsvis velstillet land, er jo, at vi beskæftiger os med nogle fornuftige ting i fritiden i stedet for kun at sidde og drikke pebermyntete.
Men når det er sagt, har vi selvfølgelig også nogle bekymringer, og det drejer sig jo primært om det, at man her fra Folketinget med det beslutningsforslag, der ligger, skulle gå hen og styre med lovgivning på området.
Jeg har i hvert fald en række erfaringer som borgmester i 5 år i en lille landkommune og har set, hvordan det var, specielt da vi blev enige om at nedlægge kommunen og ligesom sagde til lokalområdet: Hvad gør vi nu, for om lidt bliver her stille?
Så skulle man se, hvad der skete.
Det er jo en del af det.
Det har vi også en masse gode eksempler på, men det grundlæggende og det underliggende er jo, at det skal vokse nedefra, og at man skal tage bestik af de ressourcepersoner, der er, og det tror jeg altså ikke at vi skal blande os i herfra.
Vi skal give nogle gode rammer.
Jeg så meget hellere, og det siger jeg sådan set også lidt til vores egen regering, at vi måske alle sammen rundtomkring kiggede på: Hvad er det, der hindrer, at frivilligheden er optimal?
Har vi noget bøvl?
Er der noget lovgivning herindefra, vi kunne ændre på en måde, så vi kunne sikre, at vi kan få alle de gode energier til at arbejde så optimalt som overhovedet muligt?
Til sidst vil jeg selvfølgelig sige, at jeg var glad for at høre, at ministeren går i spidsen for den her nationale strategi på feltet, at man er godt i gang med arbejdsgruppen, at det kører, og at der kommer nogle gode forslag der, og lad os kigge på dem sammen.
Det er jo sådan, at Frivillighedsdanmark skal tilbage på dagsordenen, og det er altså, uanset om det gælder socialt arbejde eller arbejde for børn og unge.
Vivi Kier (KF), 2010-05-28:
Jeg synes hele tiden, vi skal blive klogere, og vi er jo kommet alt for sent i gang i det her land med at forske i den sociale indsats – hvad er det, der virker?
Det er også derfor, Socialforskningsinstituttet er kommet med det her, og det er jo det arbejde, der foregår nu ude i kommunerne.
Det er her, vi sætter nogle forældreprogrammer i gang, som er evalueret, så man ved, at der er evidens.
Og så kan man altid diskutere, hvad evidens er, men i hvert fald den bedst tilgængelige viden om, hvad der virker på det her felt.
Jo, det skal vi hele tiden blive klogere på.
Det mener jeg ikke ligger i den her analyse.
Og så må jeg sige, at det glæder mig meget, når fru Lise von Seelen siger, at det ikke skal dreje sig om det der med, hvor mange man anbringer, eller hvor mange man ikke anbringer.
Men det er faktisk det, man har lagt utrolig meget vægt på i det her beslutningsforslag.
Så vil jeg sige: Ja, den tidlige indsats er vigtig.
Men det var jo derfor, vi lavede Barnets Reform.
Det er jo derfor, vi har skrevet ned, at det er så vigtigt, at vi griber tidligt ind, og ikke først når ungerne er blevet teenagere.
Lise von Seelen (S), 2010-05-28:
Jeg deler det synspunkt, at vi slet ikke kan måle succeskriterier ud fra, hvor mange børn der får tilbud uden for eget hjem, og hvor mange der ikke får det.
Det er slet ikke der, vi kan måle succesen.
Jeg vil sige til fru Vivi Kier, at jeg tror, at hun og jeg deler opfattelsen af, at der er noget vundet ved, at vi hjælper små børn, inden deres problemer bliver for store.
Det vil være til rigtig, rigtig stor gavn for børnene, og det vil også være til rigtig, rigtig stor nytte for den økonomi, der er forbundet med den her særlige indsats.
Derfor vil jeg gerne spørge fru Vivi Kier om noget.
Når nu Socialforskningsinstituttet i dag siger, at vi faktisk ved alt for lidt om, hvad vi får ud af de her ting, hvorfor vil fru Vivi Kier så ikke være med til, at vi siger: Lad os dog sætte os ned, lad os finde ud af de modeller, der findes, så vi kan blive klogere og få lagt det her bedre til rette?
Vi skal ikke kun sige, hvad kommunerne skal gøre anderledes, men hvad det er for et helt system, der bevæger sig omkring det her, så vi kan kigge på, hvordan vi kan blive klogere.
Anne Baastrup (SF), 2010-05-28:
Det forventer jeg så sandelig også de gør.
Det er også derfor, jeg krydser fingre.
Men hvis det hele tiden også er en diskussion om, at de ikke rigtig kan overskue økonomien, når de træffer en konkret beslutning, er det, jeg siger: Lad os så give dem det ekstra redskab.
Kan vi hjælpe dem til at styre økonomien bedre?
Kan vi se på, hvad det var for elementer i grundtakstmodellen, der gjorde, at udgiftsstigningen ikke var der i den periode?
Det handlede om samspillet mellem, og jeg skal nok lade være med at nævne det uhyggelige navn amterne, og kommunerne.
Hvis kommunen havde et barn med de her behov, sagde amtet: Nu tager vi det lidt roligt, og så fandt man sammen ud af det.
Nu går kommunen ind på Tilbudsportalen og siger: Min sjæl, hvad skal jeg gøre?
Det er jo den situation, vi står i.
Så jeg har virkelig et ønske om, at vi får en ny socialreform, der tager højde for den her udgiftsstigning, som kommunerne har været udsat for på det specialiserede område.
Det er det, vi har brug for.
René Christensen (DF), 2010-05-28:
Det, der blev lagt op til, er jo, at man er gået fra nærmest ingenting, hvor kommunerne sådan helt frit skulle føre tilsyn, et passende tilsyn, med de institutioner.
Nu er vi trods alt kommet dertil, at kommunerne skal føre tilsyn.
Vi er også kommet dertil, at der både skal føres tilsyn med institutionen og dens virksomhedsplan, samtidig med at der skal følges op på de børn og unge, som bliver anbragt.
Jeg håber meget ...
Jeg kan være enig med fru Anne Baastrup i, at det selvfølgelig da er noget med at håbe og krydse fingre for, men lad os dog nu lige give kommunerne en chance for at vise, at de faktisk også kan leve op til den lovgivning, som der snart kommer.
René Christensen (DF), 2010-05-28:
Jeg tror, jeg vil sige, at man nogle gange skal passe på herinde i Folketinget, for der er sådan en tendens til, at man, når man har besluttet noget, så ligesom er færdig med det, og så går man videre med næste projekt, og det er det, der nogle gange bliver lidt forvirrende for de stakkels mennesker ude i kommunerne, for der kommer ny lovgivning gang på gang.
Vi har lavet en ret stor reform i forhold til Barnets Reform, og jeg synes, vi skal være ærlige over for os selv, også i forhold til kommunerne, altså at vi, når vi får den igennem, nu skal lade dem arbejde med det i et stykke tid, og så må man se, hvordan det kommer til at virke.
Jeg tror meget på Barnets Reform.
Jeg vil lige slutte af med at sige, hvordan Lajla har det i dag, og hvordan hun ser på det sted, hvor hun er i dag
Jeg ved, det er et rigtig godt sted for mig, for jeg kommer i skole hver dag.
Jeg kommer op hver dag og laver noget.
Der er grænser, og der er regler.
Jeg har ting, jeg skal stå op til om morgenen.
De prøver at hjælpe mig.
Jeg synes, det er som et rigtigt hjem.
Det er tankevækkende, at det er kvaliteten, der gør, at Lajla får det godt; det er ikke midlerne.
Lise von Seelen (S), 2010-05-28:
Altså, nu er jeg sikker på, at ordføreren har noteret sig, at det ikke er et spørgsmål om, at vi her siger, at vi absolut må have flere penge.
Det, vi vil, er egentlig, at vi gerne vil blive noget klogere.
Er ordføreren ikke enig med mig i det?
René Christensen (DF), 2010-05-28:
Jamen jeg mener simpelt hen, at vi i forbindelse med Barnets Reform, som Socialdemokratiet jo også er med i, har kigget på rigtig mange af de her ting.
Og man må altså sige, at det er kvaliteten, det handler om; det er ikke kun et spørgsmål om penge.
Det ender tit med, specielt for oppositionen, at man siger, at det er, fordi der mangler midler på området.
14 mia. kr. er rigtig, rigtig mange penge, og det er altså sådan, at det er kvaliteten, der gør, om de her børn kommer videre i deres liv.
Det er ikke et spørgsmål om, hvad det koster.
Lise von Seelen (S), 2010-05-28:
Ja, nu blev jeg helt overrasket over afslutningen, for mit spørgsmål er egentlig bygget op på, at der var en vis åbenhed for, at vi netop med den beretning kan se, at vi har hårdt brug for at kigge på analyser, få en bedre forståelse for, hvorfor det er så vigtigt, at vi får tilrettelagt indsatsen, så vi kommer tidligere i gang, og så vi undgår flest mulige af de historier.
Men jeg bliver sådan lidt rundforvirret, når ordføreren har så mange indspark til netop den tankegang og man så alligevel slutter af med at sige, at man ikke kan støtte forslaget.
Er det, fordi man er bekymret for, at forslaget ville bringe flere udgifter med sig, eller hvad er årsagen til, at man ikke vil være med til at gå ind i et analysearbejde?
René Christensen (DF), 2010-05-28:
Jeg har et spørgsmål i forhold til Barnets Reform, som fru Anne Baastrup jo også har været med til at kigge på.
Jeg fortalte historien om Lajla, som over en meget kort årrække har været anbragt så mange steder.
Er det ikke korrekt, at hver gang man skal flytte et barn eller ung fra et anbringelsessted til et andet, kommer der en ny sag i bunken?
Vil fru Anne Baastrup ikke give mig ret i, at vi med Barnets Reform går i den rigtige retning i forhold til, at kommunerne får mulighed for at vælge det rigtige tilbud første gang, når de får børn og unge ind?
Den vej rundt får vi også bunkerne ned, hvis de har den gode kvalitet ude i tilbuddene.
Jeg er jo enig i det, som fru Anne Baastrup siger om, at der er en udfordring på det her område, men mener man ikke selv, at de mange timer, vi brugte på Barnets Reform, også kommer til at bære frugt?
Lise von Seelen (S), 2010-05-28:
Jeg får næsten opfattelsen af, at både fru Vivi Kier og ministeren opfatter det her forslag som en kritik af det resultat, der ligger i Barnets Reform.
Sådan er det ikke ment.
Og for os at se ville vi gerne blive klogere på, om vores værktøjskasse her i Folketinget ikke mangler noget.
Vivi Kier (KF), 2010-05-28:
Jeg håber egentlig, at jeg med min tale prøvede at lægge vægt på, at jeg ikke opfatter det som en kritik – jeg synes, det er et rigtig væsentligt emne at debattere – så det gør jeg ikke.
Og jeg er med på det.
Jeg vil altid gerne være den, der åbner værktøjskassen og spørger: Mangler vi nogle værktøjer, vi skal putte i?
Men jeg synes, at lige nu er et af de nye værktøjer, vi har puttet i værktøjskassen, Barnets Reform og den tidlige indsats.
Samtidig beder vi jo forskellige parter, bl.a. også Socialforskningsinstituttet, om at følge op på, hvad det er vi ved.
Vi følger med i andre lande – hvad er det, man ved virker?
Vi bliver jo også inspireret, når vi hører, at man kan gøre sådan og sådan med nogle forældreprogrammer.
Så tager vi det til os.
Det skal vi til enhver tid.
Barnets Reform er så den ene del, som vi nu skal evaluere.
Den tidlige indsats er utrolig vigtig.
Jeg har mødt det barn og den familie, om hvem vi kunne sige, at her vidste vi, at der var et stort alkoholproblem.
Ingen sagde noget til barnet, ingen gjorde det i daginstitutionen, ingen gjorde det i skolen, før barnet nåede 12-13-års-alderen og alt rablede.
Og det blev en rigtig dyr anbringelse, ikke bare økonomisk set, men også hvad angår de menneskelige omkostninger.
Så den tidlige indsats er altid vigtig.
Lise von Seelen (S), 2010-05-28:
Det, forslaget anbefaler, og som jeg havde håbet på vi kunne blive enige om, var jo at få lavet en kortlægning af de økonomiske mekanismer og incitamenter, der bevæger sig på det her område.
Det er jo en del af det, som jeg sagde før, der er vores ansvar, nemlig at sørge for gode rammer for, at det her område faktisk kan udvikle de kvalitativt gode tilbud.
Det handler selvfølgelig om økonomiske mekanismer; det handler selvfølgelig om incitamenter for at få de her ting til at virke i praksis.
Så derfor er det meget interessant for os, og det er det da også for andre, tror jeg – det har jeg da hørt både under denne debat og under andre debatter om det her område – og vi er optaget af, at det her er et område, som er meget udgiftskrævende, og at det er en udgift, der er i vækst.
Det bør vi også være optaget af, og det er da ikke uartigt.
Det er jo heller ikke i konflikt med, at man siger, at økonomien ikke må stå foran de beslutninger, der er til gunst for barnet.
Det har jeg hørt at vi alle sammen siger.
Vivi Kier (KF), 2010-05-28:
Jeg har faktisk bestræbt mig meget på at læse forslaget ordentligt, og i alle de punkter, jeg nævnte, handler det hele om noget med økonomi og en anden refusionsordning, og at vi fjerner børn forkert, og at det er et udtryk for økonomisk prioritering osv.
Det eneste, der så ellers står, er noget med en tidlig indsats, hvor man skriver, at det indgik i forslagsstillernes oplæg til Barnets Reform.
Så prøver jeg bare endnu en gang at spørge: Var det ikke lige nøjagtig den tidlige indsats, hvor vi meget, meget konkret, faktisk helt ned i detaljer, har beskrevet, hvad det er, man skal være opmærksom på, når man skal sætte ind?
Er det ikke den tidlige indsats, vi har gjort med Barnets Reform?
Lise von Seelen (S), 2010-05-28:
Det er jeg decideret uenig i: at forslaget ikke handler om det, jeg står og taler om.
Det er jeg helt sikker på at det gør.
Grunden til, at jeg siger, at det ville have været en sejr for børnene, hvis vi havde kunnet blive enige om at lave noget, er, at jeg faktisk har hørt rigtig mange gode indspark fra ordførerne, og det indledte jeg også med at sige.
Men så slutter man alligevel af med at sige: Og så kan jeg ikke støtte forslaget.
Det er der, jeg får sådan en lille nisse, der hopper op i mit baghoved og siger: Hold op, hvor kunne vi komme langt, hvis vi satte os ned som fornuftige mennesker og spurgte os selv, om vi kan skabe forbedringer her.
Men så er der lige den forhindring, at selv om vi har mange gode intentioner, kan man alligevel ikke støtte forslaget.