runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Colette L. Brix (DF), 2010-04-09:
Selv om jeg ikke er jyde, kunne jeg nu også godt lide ministerens tale.
Socialdemokratiet foreslår, at der indføres en 14-dages-fortrydelsesret for forbrugere ved almindelige køb.
I dag eksisterer der en sådan regel ved fjernsalg, altså når der købes ind via internettet.
Forslagsstillerne ønsker således indført en undtagelse til det grundlæggende princip om, at aftaler er bindende.
I situationer, hvor forbrugeren f.eks. køber en vare over internettet, har forbrugeren ikke på samme måde, som hvis han stod i en butik, mulighed for at undersøge varen, inden han beslutter sig for at købe den.
Det kan forbrugeren selvsagt først gøre, når han modtager varen.
Ved almindelige køb kan forbrugeren derimod godt undersøge varen og i øvrigt forlade butikken, hvis der ikke er de ønskede varer og produkter.
Hvis der kommer en fortrydelsesret ved almindelige indkøb, risikerer man i øvrigt, at der kommer masser af tvister mellem forbrugere og butikker om, om varen nu er brugt eller ikke brugt, altså om kjolen har været på ved middagsselskabet, eller om skoene har været med ved receptionen, når de leveres tilbage igen.
F.eks. kunne der være problemer med elektroniske apparater, brugsgenstande til køkkenet, badeværelset osv. osv.
Forbrugeren vil selvfølgelig sige, at varen ikke er brugt, men hvis tøjet lugter, der er ridser i en tallerken eller mærker på en skål, er det jo ikke sikkert, at butikken har den samme opfattelse.
Forslaget vil også presse en branche, som i forvejen ligger ned økonomisk.
Likviditeten vil blive yderligere forværret, når man ikke kan regne med, at varen er solgt, før der er gået 14 dage; det bliver sværere og sværere at styre lagerbeholdningen.
Endelig er der spørgsmålet om, hvad der skal undtages fra en 14-dages-fortrydelsesret, for mælk, tomater, salat og andre letfordærvelige varer skal jo ikke omfattes.
Og her kan det også blive svært at sætte grænsen, for hvad skal en butik med et produkt, som ikke efterfølgende kan sælges på grund af manglende holdbarhed?
Forslaget er først og fremmest begrundet med, at en stor del af forbrugerne er i tvivl om, hvorvidt de har fortrydelsesret ved almindelige køb, og med, at mange forbrugere har en forventning om, at de har sådan en fortrydelsesret.
Her må det være Forbrugerstyrelsen og Forbrugerrådet, der trækker i arbejdstøjet; det er faktisk det, de får deres hyre for: at forklare de regler bedre, hvis forbrugerne ikke forstår dem.
At butikkerne frivilligt tilbyder at tage en vare retur, skal vel ikke straffes med, at hele branchen får trukket firkantede og økonomisk belastende regler ned over hovedet.
Det her er administrativt bøvl, så det klinger, og det kan kun komme fra Socialdemokraterne.
Vi siger nej til forslaget.
Benny Engelbrecht (S), 2010-04-09:
Der er jo allerede i dag et utal af tvister mellem forretningsdrivende og forbrugere om lige præcis det spørgsmål, som fru Colette L. Brix fremfører, nemlig dette: Hvornår er varen overhovedet brugt?
Det gælder ikke bare i detailhandelsleddet, men i øvrigt også ved fjernsalg og internethandel.
Så faktisk rammer ordføreren meget præcist en problemstilling, som dette forslag også vil skabe mere klare regler om, altså netop dette: Hvornår er varen reelt brugt?
For en sikring af rettigheder går jo begge veje.
Det handler ikke kun om forbrugernes rettigheder, men så sandelig altså også om den forretningsdrivendes.
En ting, som jeg også lige må anholde, er fru Colette L. Brix’ påstand om, at der ikke laves informationskampagner.
Det gør der jo faktisk af både Forbrugerrådet, Forbrugerstyrelsen og Dansk Erhverv hvert evig eneste år.
Så mit spørgsmål til fru Colette L. Brix skal som til ministeren være: Hvad agter man så at gøre?
Colette L. Brix (DF), 2010-04-09:
Et gammelt ordsprog siger: Hvis du ikke har noget at lave, så lad være at lave det her.
Det er sådan derude i dag, at folk, der handler i butikker, kommer ned og køber en vare, fortryder købet og kommer dagen efter igen, langt de fleste steder kan få byttet varen, vil jeg sige til hr. Benny Engelbrecht.
Det gør man, al den stund at man selvfølgelig meget gerne vil betjene sine kunder så godt som overhovedet muligt.
Det er der ingen, der har en forretning, der ønsker.
Så derfor kan jeg slet ikke se problemet.
Jeg har selv været forbruger i mange, mange år.
Jeg har aldrig haft de problemer, som hr. Benny Engelbrecht nævner.
Hvis jeg har købt en vare og har fortrudt købet dagen efter, har jeg bonen og posen med skjorten i, eller hvad det har været, og er gået ned og har sagt: Det har jeg faktisk fortrudt.
Enten har jeg fået et tilgodebevis, eller også har jeg byttet varen.
Ingen problemer har der været overhovedet.
Altså, Socialdemokraterne ser problemer alle steder.
Benny Engelbrecht (S), 2010-04-09:
Nu må fru Colette L. Brix altså lige bestemme sig for, hvad det skal være for en forklaring, der skal til for at afvise forslaget.
Er det et spørgsmål om, at det her vil koste de forretningsdrivende en masse ekstra ressourcer, eller er det, at det ikke er nødvendigt, fordi de allerede alle sammen gør det i forvejen?
Man kan jo altså ikke vælge begge forklaringer i forhold til det her.
Så har jeg blot lige et spørgsmål: Mener fru Colette L. Brix, at det er fuldstændig lige meget, at to tredjedele af forbrugerne ifølge Forbrugerstyrelsens seneste undersøgelse fra januar i år ikke er klar over, hvad gældende ret er?
Er det ifølge fru Colette L. Brix overhovedet ikke noget problem?
Colette L. Brix (DF), 2010-04-09:
Altså, med de regler, der er – at har man en aftale, så har man en aftale, og at når man handler i en forretning, kan man gå hen og bytte det købte – så ser hr. Benny Engelbrecht altså rotter og mus alle steder.
Det er ikke korrekt, det der.
Det kan godt være, at der er nogle forbrugere, der ikke kender reglerne, hvis man lige spørger dem, hvad reglerne på det her område er.
Men det er jo ikke ensbetydende med, at de ikke bliver behandlet ordentligt, hvis de går hen og skal have en vare byttet.
Det er dér, det er.
Vi laver så mange problemer.
Vi er efterhånden sådan nogle klogeåger herinde, der kan gå ud og bestemme over alt derude.
Hvorfor skulle vi nu gå ud og lave det her mere omkostningstungt, mere bureaukratisk, når det fungerer ganske glimrende?
Det fungerer ganske glimrende derude.
Det er det værste vrøvl, når hr. Benny Engelbrecht siger, at det ikke fungerer.
Det fungerer faktisk.
Det kan da godt være, der er nogle, der ikke kender reglerne, men tror hr. Benny Engelbrecht, at alle danskere kender reglerne på alle områder?
Benny Engelbrecht (S), 2010-04-09:
Jeg går ud fra, at ministeren ligesom jeg sætter stor pris på at handle i butikker, hvor der er ombytningsret, især op mod jul er det en ganske god service, at man kan købe julegaver og vide, at de, der skal modtage dem, er i stand til at bytte dem – at få to ens sweatere kan give en vis kval, særlig hvis de ikke er særlig kønne.
Men der er altså en stor forvirring, og det går jeg ud fra at ministeren også er klar over, ikke bare på grund af det her beslutningsforslag, men i det hele taget, med hensyn til hvornår man i grunden må ombytte.
Finder ministeren det tilfredsstillende, at to tredjedele af danskerne ikke kender de regler, der er i dag?
Når vi nu i dag får at vide, at det ikke er regeringens holdning, at der skal indføres klare, entydige regler, hvad vil man så gøre for at komme denne problemstilling til livs?
Vil det sige, at ministeren, som jo oven i købet har en fortid som familie- og forbrugerminister, faktisk mener, at det er fint, at to tredjedele af de danske forbrugere ikke ved, hvad gældende ret og lov er?
Hvis nu to tredjedele af danskerne ikke var klar over, at man eksempelvis ikke må gå over for rødt lys, går jeg ud fra, at ministeren var parat til at sørge for, at de blev klart og tydeligt informeret om det.
Jeg må sige, at jeg finder det underligt at høre det her fra en regeringsrepræsentant, for regeringen har jo for nylig udgivet en forbrugerpolitisk handlingsplan, hvor netop det, der handler om at informere forbrugerne, står meget højt på dagsordenen.
Så at der er en uklarhed om lige præcis det her punkt, synes jeg faktisk er meget væsentligt.
Det er fair nok, at regeringen ikke vil være med til at skabe de her rammer og gå med på Socialdemokraternes forslag, men så er mit spørgsmål blot: Hvad så?
Hvordan sikrer vi så, at danskerne ved, hvad gældende ret er?
Karen Hækkerup (S), 2010-04-09:
Endnu en gang må jeg takke Folketinget for en rigtig god behandling.
Vi er ikke enige i detaljen, men vi er enige om, at vi skal se på det her område, at vi skal se på, hvad vi kan gøre for at hjælpe børn, der mister, så de eventuelt kan få en højere erstatning.
De regler, vi har nu,
er lavet tilbage i 1984, og de trænger til at blive moderniseret.
Jeg vil gerne sige et par ord om det attende år.
Jeg er enig med Enhedslistens ordfører i, at vi skal have et samfund, hvor alle kan tage en uddannelse, uanset hvilke kår man kommer fra, at man ikke skal basere sig på, at man kan få hjælp fra sine forældre, og jeg er enig i, at vi arbejder fælles for de mål og i øvrigt arbejder for dem sammen.
Men alligevel må man jo sige, at vi godt ved, at børn, der kan få lidt hjælp, når de er blevet 18, altså skal have lidt mindre fritidsarbejde, at de har lidt bedre muligheder for at klare sig, og derfor synes jeg ikke, at man skal afvise at sige, at vi vil se på et etableringsbeløb til børn, efter de er blevet 18, for der er store udgifter forbundet med det, og vi ved, at den sociale arv slår igennem.
Selv om vi har et princip om, at alle skal have lige adgang til uddannelse, og at alle skal have lige muligheder, så ved vi også, at der er nogle, der ikke får de lige muligheder, fordi de kommer skævt fra start.
Derfor synes jeg, vi skal drøfte det med et etableringsbeløb, hvis man vil være villig til at se på det.
Jeg kan forstå, at jeg muligvis kommer til at stå lidt alene med det, men jeg vil i hvert fald tage det med til de drøftelser, der skal være.
Jeg har været glad for debatten, og jeg vil glæde mig til de fortsatte drøftelser.
Jeg synes, at det er rart – det vil jeg gerne sige – at vi har fået en justitsminister, der, når man kommer med nogle politiske forslag, siger, at det vil vi se på, og at det vil vi arbejde videre med.
Det er rigtig rart, at vi har fået afskaffet den tidligere tid, vi havde, hvor man bare fik at vide, at man var et fjols, og at det, man kom med, var der ingen grund til overhovedet at se nærmere på.
Så jeg vil gerne kvittere for arbejdsstilen hos den nye minister, den er rigtig glædelig, og jeg glæder mig til det videre arbejde.
Lone Dybkjær (RV), 2010-04-09:
Der findes jo ikke nogen højere retfærdighed i livet, og det gør der heller ikke, når vi diskuterer erstatningsansvar i forbindelse med det her beslutningsforslag.
Jeg synes, at det, ministeren sagde i sit indlæg, om, at han vil kigge nærmere på det og på baggrund af et notat drøfte tingene, er en udmærket og fremkommelig vej i det videre forløb.
Men jeg vil godt som udgangspunkt sige til ministeren og ordføreren, at erstatningsansvar for børn for mig stopper, når barnet bliver 18 år.
Jeg er udmærket godt klar over, at der kan være tilfælde, hvor forældrene er velstillede, og hvor barnet vil stå i en anden situation, end tilfældet var før, hvis den ene forælder falder væk.
Men jeg vil også sige, at der findes ret mange fattige forældre, hvis børn er nødt til at flytte hjemmefra, når de bliver 18 år, fordi forældrene ikke har råd til at have dem boende, og at der bestemt findes fattige forældre, som ikke har råd til at give deres børn noget som helst, når de bliver 18 år, og som måske ikke engang havde råd til at give deres børn noget, før de blev 18 år.
Derfor er udgangspunktet for mig de 18 år, når vi taler om erstatning til børn.
Det er bestemt ikke, fordi en skadevolder skal slippe billigere, det er mere, fordi jeg synes, at der er mange ting, der vil bryde sammen, hvis vi har et helt andet princip end det.
Men lad os drøfte det nærmere på basis af den undersøgelse, som jeg forstår allerede foreligger.
Der er allerede et notat, så det er vel noget, vi kan drøfte her i løbet af foråret eller sommeren.
Lars Barfoed (KF), 2010-04-09:
Nu har hr. Benny Engelbrecht jo selv bragt det op, og jeg synes, det er et interessant eksempel, som hr. Benny Engelbrecht nævner her med det røde lys.
Hvad nu, siger hr. Benny Engelbrecht, hvis to tredjedele af befolkningen ikke ved, at de ikke må gå over for rødt lys, hvad skal vi så gøre?
Skulle man følge Socialdemokratiets logik – som en analogisering til det forslag her – skulle konsekvensen være, at vi beslutter, at så må man gerne gå over for rødt lys, for de fleste tror alligevel, at det må man godt, og så skulle konsekvensen være, at vi beslutter, at alle godt må gå over for rødt lys.
Der synes jeg jo, at vi i stedet for skal holde fast i, at selv om der er to tredjedele, der tror, at de godt må gå over for rødt lys, så må de det ikke.
Og så må man jo på forskellig måde sørge for at lære folk, at det må de altså ikke.
Og på samme måde forholder det sig her.
Nu kender jeg ikke det tal med de to tredjedele, og jeg ved ikke, hvor det kommer fra, men hvis det var tilfældet, er det da vigtigt, og det er det under alle omstændigheder, at der er en god forbrugerinformation.
Og den kan man lave på mange forskellige måder; der er masser af instanser, som laver forbrugerinformation i det her land.
Men folk har altså også selv en pligt til at sætte sig ind i reglerne for og konsekvenserne af at handle.
Hvis ikke vi holder fast i det, hvis vi fra Folketingets side, fra politisk side, hver gang der er tale om, at folk er lidt i tvivl om noget, siger, at så må vi hellere sørge for at lave regler, der tager hensyn til det, fordi folk ikke selv kan tage ansvar, så ender vi altså i et samfund, hvor der ikke er nogen frihed, og hvor der ikke er noget personligt ansvar, fordi man har vænnet sig til, at vi herinde i Folketinget nok skal tage ansvar for folk, hver gang der er noget som helst at være i tvivl om, i stedet for at overlade det til folk selv at sætte sig ind i reglerne. Jeg synes, det er en barnepigementalitet, og det er et alvorligt brud på et retsprincip om, at en aftale er bindende.
Line Barfod (EL), 2010-04-09:
Jeg synes, at det kan være fornuftigt nok at se på erstatningerne generelt, hvad størrelse de har, og hvordan de passer med den udvikling, der har været.
Men jeg er helt enig med fru Lone Dybkjær i, at udgangspunktet i vores samfund er, at når man er fyldt 18 år, er man voksen og skal forsørge sig selv.
Der bliver en endnu større skævhed, end der er i dag, endnu større ulighed, end der er i dag, hvis vi lægger til grund, at de, der er fyldt 18 år, er nødt til fortsat at blive delvis forsørget af deres forældre.
Vores samfund skal ikke være lagt an på, at man kun er i stand til at gennemføre en uddannelse, hvis man har velstillede forældre, der kan være med til at betale en lejlighed, kan være med til at give et tilskud hver måned til, at man kan købe mad osv.
Det er der en del forældre, der ikke kan, og det vil gøre det endnu sværere for børn af de forældre fremover at få en uddannelse, hvis det er det, vi lægger samfundet an på.
Vi skal sikre, at rammerne er i orden, at det er muligt at få billige ungdomsboliger, at det er muligt at få en SU, man kan leve af osv. Det bliver skævt, hvis man begynder at sige, at vi regner med, at forældrene fortsætter med at forsørge de unge, og derfor er vi meget skeptiske over for den del, men vi vil gerne være med til at se mere generelt på, om der er behov for at ændre på nogle af erstatningsbeløbene.
Benny Engelbrecht (S), 2010-04-09:
Jeg skal blot sige tak for præciseringen og bekræfte, at det er jeg naturligvis enig i.
Lars Barfoed (KF), 2010-04-09:
Hvis vi lægger til grund, at der er mænd, og det er der sikkert, som ved, at de mod betaling har sex med en kvinde, som er offer for menneskehandel, er det jo ikke ensbetydende med, at de vil erkende det, hvis det var sådan, at vi gennemførte det forslag, der lægges op til her.
Hvis de ikke vil erkende det, er det jo ikke givet, at det kan bevises.
Det er de store problemer, der ville være forbundet med at skulle løfte den bevisbyrde, som jeg peger på i den her forbindelse.
Vivi Kier (KF), 2010-04-09:
Som de andre ordførere har været inde på, er der to konkrete forslag i det her beslutningsforslag: en forhøjelse af erstatningsbeløbet til børn, så det ligestilles med erstatningsbeløbet til ægtefæller/samlever, og dernæst ønsket om en undersøgelse af en generel forhøjelse af erstatningen til efterladte.
Jeg sad faktisk og lyttede rigtig opmærksomt til ministerens tale, og jeg vil gerne kvittere ministeren både med et ja tak til, at der kommer den lovede drøftelse af emnet, erstatningsbeløbet til børn, på baggrund af et udarbejdet notat og med et ja tak til at udvide den her drøftelse til også at dreje sig om erstatningslovens regler generelt.
Alene på den baggrund kan jeg ikke tilslutte mig forslaget.
Vi kan bruge lang tid på at diskutere enkeltheder i en særdeles kompliceret lovgivning, som ministeren også lagde lidt op til, men da vi jo vil mødes senere på foråret og drøfte begge de udfordringer, som Socialdemokraterne ønsker at sætte fokus på, finder jeg faktisk, at forslaget er imødekommet på fornemste vis, og vi deltager gerne i de drøftelser.
Line Barfod (EL), 2010-04-09:
Jeg synes, det er fint, at Straffelovrådet ser på, hvordan man på det her område kan stramme op i straffeloven, som vi også diskuterede det for lidt over en måned siden, da jeg havde fremsat et beslutningsforslag.
Men jeg forstår simpelt hen ikke helt det, ministeren her siger om juraen.
Ministeren siger, at det skal være uden for enhver rimelig tvivl for kunden, at den, som man køber sex af, er offer for menneskehandel.
Det er normalt sådan, når vi snakker om forsæt, så taler vi om en overvejende sandsynlighed, hvilket er noget ganske andet end uden for enhver rimelig tvivl.
Derudover så ved vi, at der er adskillige mænd, der fortæller om, at de har købt sex af en kvinde, som de gik ud fra var offer for menneskehandel, eller som har fortalt dem, at hun var offer for menneskehandel.
Så vi ved, at der er mænd, der ved, at de har sex med et offer.
Det, der er spørgsmålet, er: Hvad gør vi for at få politiet til at efterforske og rejse de sager?
Det vil jeg gerne høre hvad ministeren har af bud på.
Lars Barfoed (KF), 2010-04-09:
Jeg siger ikke, det er irrelevant i forhold til diskussionen som sådan, jeg påpeger bare, at det, vi drøfter her, er et specifikt beslutningsforslag om straffeloven, som jeg som justitsminister er ansvarlig for.
Og i den forbindelse har jeg så mere generelt henvist til, at vi har den her handlingsplan, som understreger, at regeringen er optaget af problemstillingen.
Men jeg er ked af, at jeg må skuffe hr. Kamal Qureshi med at sige, at jeg her altså ikke er i stand til at redegøre for eller give en meget konkret angivelse af indholdet i en resocialiseringsplan for den pågældende kvinde.
Der må jeg bede om at få stillet et spørgsmål i udvalget om det.
Kamal Qureshi (SF), 2010-04-09:
Det var sådan set ministeren selv, der fremlagde regeringens handlingsplan, hvori nogle af de emner, jeg trækker frem her, ligger, og som ministeren selv læste op af, og så fortalte han om, at der er de her tilbud til sexslaver og handlede kvinder.
Det er sådan set ministeren selv, der står og fremlægger, hvad det er for nogle tiltag, regeringen har, og det er sådan set ministerens egen fremlæggelse, jeg spørger ind til.
Ministeren fremlægger selv, at det her er det, regeringens handlingsplan indeholder, og så spørger jeg sådan set helt konkret til regeringens handlingsplans indhold, f.eks. at mange af de traffickede kvinder, der er kommet til Danmark, eksempelvis kommer fra lande som Nigeria – bare for at nævne et land som Nigeria, det behøver ikke at være et specifikt resocialiseringsforløb, jeg spørger om.
Når regeringen ikke er villig til at give opholdstilladelse til de kvinder, når de træder frem og er villige til at angive deres bagmænd med stor risiko for deres eget helbred og sikkerhed, men det eneste, regeringen kan tilbyde, er et sådant reintegrationsforløb i de lande, de kommer fra, så synes jeg da, det er yderst relevant at spørge: Hvordan er det, man har tænkt sig, at det her skulle kunne virke for de her mennesker?
Lars Barfoed (KF), 2010-04-09:
Jeg bliver nødt til at sige, at jeg synes, at det ligger uden for rammerne af det beslutningsforslag, vi behandler her, at jeg på nuværende tidspunkt detaljeret skulle gå ind i, hvorledes man skal gennemføre et restitueringsforløb for en kvinde i Nigeria, på baggrund af et svar, som ligestillingsministeren har givet hr. Kamal Qureshi.
Det må jeg bede om at få stillet som et spørgsmål i udvalget, og så kan jeg videregive spørgsmålet til den minister, som har afgivet det svar.
Det er jeg ikke i stand til at besvare nu.
Meget er jeg parat til at svare på, men ikke på, hvordan resocialiseringsforløb i Nigeria foregår.
Det ligger lidt uden for beslutningsforslagets rammer, synes jeg.
Kamal Qureshi (SF), 2010-04-09:
Jeg vil egentlig gerne prøve at gå lidt over til det, ministeren snakkede om i forhold til selve handlingsplanen, og komme ind på noget af det, som ministeren sagde om, at regeringen har lavet en lang række tiltag for at hjælpe de her sexslaver.
Jeg vil egentlig gerne høre, hvordan man fra regeringens side forestiller sig at man skal skabe et reintegrationsforløb for en kvinde, som eksempelvis kommer til Danmark fra Nigeria som sexslave og efterfølgende bliver udnyttet og misbrugt af de mennesker, som har købt hende og – i gåseøjne – ejer hende, for jeg har lige fået et svar fra ligestillingsminister Lykke Friis på et spørgsmål, hvor hun netop snakker om, at det, man fra regeringens side tilbyder, er, at de kan få en forberedt hjemsendelse og et individuelt tilrettelagt hjemrejse-, modtagelses- og integrationsforløb i det land, de kom fra.
Så jeg kunne godt tænke mig høre, hvordan man har tænkt sig at kunne lave et sådant forløb i Nigeria.
Benny Engelbrecht (S), 2010-04-09:
Det er jo fremragende at få så meget ros på dette tidspunkt af dagen.
Der har jo allerede været så rigeligt at debattere.
Jeg synes også, det er fremragende, at Socialdemokraterne kan få lov til at demonstrere, at vi holder med forbrugerne, og at VKO som de borgerlige partier, de er, altid holder med erhvervslivet.
Når vi nu ikke kan blive enige om forslaget, kan vi vel i det mindste blive enige om, at forbrugerne skal være ordentligt oplyst om fortrydelsesretten.
I de tilfælde, hvor man rent faktisk ikke har en ombytningsret – i otte ud af ti butikker kan man jo bytte sin vare – skal vi så sikre, at virksomhederne bedre oplyser om det, eksempelvis skriver på bonen, at varen ikke kan byttes?
Lone Dybkjær (RV), 2010-04-09:
Bare kort: Det er ikke meningen, det skal være et selvstændigt fag på den måde.
Jeg regner med, som ordføreren også sagde, at låntagning og alt muligt kan tages ind i matematik og meget gerne også i nogle andre fag, bare man på en eller anden måde sikrer, at det kommer med på linje med nogle af de andre ting, som vi har nævnt.