Pernille Skipper (EL), 2012-04-10:
Tak for det.
Det her er en interessant debat, for det er jo klart, at vi, når vi som samfund straffer for kriminelle handlinger, jo også er ude på at udtrykke en eller anden grad af, hvor meget samfundet fordømmer den handling, der er blevet begået, og det er det, vi diskuterer i dag.
Når vi netop diskuterer graden af fordømmelse, er det også klart, at der skal være en indbyrdes relation mellem forskellige former for forbrydelser, mellem personfarlig og økonomisk kriminalitet.
Der skal skelnes, fordi vi som samfund gerne vil udtrykke, at vi fordømmer angreb på liv og legeme hårdere, end vi fordømmer angreb på penge.
Så langt er vi vist enige, lyder det til her i salen.
Men det er sådan set også tilfældet i dag, som mange allerede har sagt.
Af den nu meget omtalte straffelovrådsbetænkning fra 2002 kan man se, hvor meget den personfarlige kriminalitet bidrager til den samlede mængde straf i vores samfund, og det er 70 pct., der gives på baggrund af personfarlig kriminalitet, selv om den personfarlige, den almenfarlige kriminalitet kun udgør 18 pct. af det antal forbrydelser, der bliver begået.
Så selv om det er en mindre del af det antal forbrydelser, der bliver begået, får man generelt og samlet set en større straf for den type kriminalitet.
Det har justitsministeren så også fortalt, nemlig at de nye tal bekræfter den tendens.
Det er flere års mere eller mindre tilfældige strafskærpelser foretaget af den tidligere regering, som har forrykket den indbyrdes relation, som der jo også skal være imellem forskellige former for personfarlig kriminalitet.
Det har jeg så svært ved at forstå, altså at det er det, man har ønsket at udtrykke.
Jeg har også svært ved at forstå, hvorfor man har ønsket at udtrykke en grad af fordømmelse af hjemmerøverier, der skulle betyde, at man skulle starte ved 5 års fængsel, selv om straffen for et drabsforsøg ligger på 6 års fængsel.
Det har betydning for vores samfund, men det har bestemt også ofre.
Der er bestemt også ofre, hvis der bliver begået bedrageri eller identitetstyveri.
Der er skrækkelige eksempler på mennesker, som er blevet overfaldet eller andet, det berører jo os alle sammen i den her sal og i resten af samfundet, når vi hører sådan nogle ting.
Der er også skrækkelige eksempler på mennesker, som er blevet frarøvet deres identitet og er blevet gældsat for livet, og dem må vi altså ikke glemme, for der er også nogle ofre, hvis retsfølelse der skal tages hensyn til, og hvor der er brug for, at vi som samfund fordømmer den form for kriminalitet.
Så vil jeg til sidst på vegne af Socialdemokraterne, SF, Radikale og Enhedslisten fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse: »Folketinget konstaterer med tilfredshed, at person- og almenfarlige forbrydelser sædvanligvis mødes med meget strengere straffe end formueforbrydelser. Folketinget understreger, at det er vigtigt løbende at være opmærksom på at sikre, at strafniveauerne er de rigtige.
Strafniveauerne for forskellige former for kriminalitet skal stå i rimeligt forhold til hinanden, og derfor er det også vigtigt, at strafskærpelser eller -nedsættelser ikke sker sporadisk og på grundlag af frygtelige enkeltsager, men velovervejet og i sammenhæng.
Folketinget noterer sig, at Straffelovrådet er ved at færdiggøre arbejdet med straffelovens regler om sædelighedskriminalitet, og at regeringen hurtigt herefter vil tage de nødvendige initiativer i forhold til dette.
Folketinget finder samtidig, at der – ikke mindst i lyset af finanskrisen – er behov for at markere alvoren i sager om insiderhandel, pantebrevsspekulation og anden økonomisk kriminalitet, som skader tilliden til samfundets grundlæggende finansielle system.
Folketinget hilser det derfor velkommen, at regeringen har fastholdt og styrket indsatsen mod økonomisk kriminalitet.«