Karsten Lauritzen (V), 2014-04-25:
Det beslutningsforslag, som vi behandler her i dag, er udtryk for, at vi ser en, ja, forråelse i vores samfund.
Der er færre og færre, der respekterer, at politimænd og -kvinder, fængselsfunktionærer, buschauffører og andre har et arbejde, som samfundet har bedt dem om at passe, og at der er noget lovgivning, som skal overholdes; der er flere og flere, der ser stort på det og udsætter de her mennesker og deres familier for vold og trusler om vold.
Som justitsministeren har sagt, viser Rigspolitiets rapport, at der fra den 1. januar 2012 til juli 2013 har været 2.381 sager om vold og trusler om vold, chikane mod politifolk, og det er ikke bare politifolk, der er tale om, det er et generelt problem.
I fjerde kvartal 2012 var der ifølge Danmarks Statistik anmeldt 686 sager om vold mod en offentlig myndighed; i fjerde kvartal 2013, altså 1 år efter, var det tal steget til 863 sager om vold og trusler om vold mod politifolk, socialarbejdere, fængselsbetjente og buschauffører.
Jeg vil sige, at jeg synes, vi skylder at tage den her sag også lidt mere alvorligt, end jeg synes justitsministeren og regeringen gør, og at det er derfor, vi har fremsat det her beslutningsforslag.
Berlingske bragte en artikel den 15. august 2003 om en politibetjent, der ikke tør stå frem med navns nævnelse af frygt for repressalier fra kriminelle, men som står anonymt frem og siger: Jeg kigger over mine skuldre, hver eneste dag jeg kører hjem fra arbejde.
Det er altså en politiassistent fra Københavns Politi, der til daglig arbejder med rocker-bande-grupperinger.
Problemet er, at man vænner sig til det, man kan jo vænne sig til meget, siger han.
Han kalder sig som sagt Michael, men tør som sagt ikke stå frem.
En undersøgelse fra Forskningscenter for Arbejdsmiljø i 2012 viser, at hver anden politibetjent har oplevet at blive truet og udsat for vold på arbejde.
Det er da noget, vi skal tage alvorligt.
Så kommer man til at vænne sig til den, når der ikke er vilje til at gøre andet end at sætte gang i et udvalgsarbejde, som ikke engang tager stilling til, om strafniveauet er det korrekte – det bliver der ikke taget stilling til i den rapport, den beskriver bare, hvad strafniveauet er, og det må jeg sige er ganske lavt.
Altså, i dag er det sådan, at en overtrædelse af § 119 om alene trusler om vold giver, jeg tror 10-20 dages fængsel, hvis man ikke tidligere er straffet; sager, hvori der udøves ordinær vold, medfører i dag for en førstegangsovertrædelse 20-60 dages fængsel – 20-60 dages fængsel for at udøve vold mod en politibetjent må jeg altså sige jeg synes er meget, meget lidt.
Og jeg tror, at en af grundene til, at vi ser den her stigning, er, at det er meget, meget lidt.
Derfor lægger forslagsstillerne op til, at der sker en fordobling, ikke af strafferammen, som er høj nok, men af det, der er normalstraffen, hvis den person, der begår overtrædelsen, tidligere er dømt for personfarlig kriminalitet.
På den måde får man isoleret de tilfælde, hvor der er tale om en værtshusskærmydsel, om man vil, med en person, der måske bare er blevet lidt fuld, fra de sager, hvor der er tale om, at det her er noget, rocker-bande-medlemmer bruger til at chikanere politifolk og deres familier med.
Jeg må sige, jeg synes, at strafniveauet i dag er meget, meget lavt, og jeg synes, at det er skuffende, meget skuffende, at regeringen ikke vil være med til at se på strafferammen, men blot nedsætter udvalg og iværksætter undersøgelser og al mulig andet.
Og igen og igen bliver spørgsmålet om, hvad straffen skal være, skudt til hjørne, og igen og igen ser vi, at det har den konsekvens, at kriminelle elementer bliver ved med at udnytte den lempelige lovgivning, vi har, til at true flere og flere politifolk, fængselsbetjente og andre, der bare passer deres arbejde.
Derfor har vi i den borgerlige lejr fremsat det her beslutningsforslag, hvormed vi ønsker at skærpe lovgivningen på en række områder.
Derfor håber vi selvfølgelig, selv om regeringen ikke støtter forslaget, at der vil være et flertal af partier i Folketinget, der vil støtte det.
For det er meget, meget vigtigt, at vi tager den her udfordring, den her trussel, alvorligt.
Tak for ordet.