Bjørn Medom Nielsen (S), 2007-02-21:
Vi vil i Socialdemokratiet starte med at takke SF og Enhedslisten for at fremsætte forslagene og være med i kampen for at få problematikken sat på dagsordenen igen.
Socialdemokraterne har så sent som sidste år fremsat forslag om tandbehandling, og de forslag, som er til diskussion nu, har en naturlig sammenhæng med vores tidligere tanker.
På lange stræk er vi enige, men jeg vil fra starten sige, at de to forslag ikke er det endelige svar på den problematik, der ligger til grund for forslagene, nemlig brugerbetaling for tandbehandling.
Vi kan derfor ikke støtte forslagene i deres fulde bogstav, men ønsker, at man under udvalgsarbejdet kan finde løsninger, der også er baseret bl.a. på vores tidligere forslag.
Vi skal have løst den ulighed, der helt klart er i tandbehandlingen.
Grunden til, at vi i dag har brugerbetaling på tandområdet, er historisk; den er, at tandlægeerhvervet i slutningen af 1800-tallet ikke var en anerkendt profession, og derfor kom tandbehandlingen ikke med i de sygekasseordninger, der blev oprettet dengang, og som er grundlaget for vores sygesikring i dag.
Men der er vel ingen i dag, der vil løfte øjenbryn, hvis man konstaterer, at tandlægeerhvervet er en anerkendt profession.
Tanken er forældet, og vi skal i gang med at følge med udviklingen.
Socialdemokraterne har længe været klar til at skabe en forandring inden for tandpleje- og tandbehandlingsområdet, og vi har stillet forslag derom i tidligere samlinger, forslag, der alle var fuldt finansierede.
Vi mener, at sygdomme i munden er lige så vigtige at bekæmpe som sygdomme andre steder i kroppen.
Men i dag skal vi have tegnebogen frem ved sygdomme i munden, hvis vi ønsker at blive raske.
Det kan altså ikke være rigtigt og rimeligt i et velfærdssamfund, hvor lige adgang til sundhedsbehandlinger er mantraet for alle politiske partier, at mennesker i 2007 får alle deres tænder trukket ud af munden, fordi en protese er billigere end tandpleje og -behandling.
Inden for sundhedssystemet vil Socialdemokraterne gerne bevare og udvide den fri og lige adgang.
Økonomisk formåen skal ikke afgøre, hvornår og hvordan man får behandling.
Sådan bør det heller ikke være, hvis man har en sygdom i munden.
Alle danskere uanset indkomst eller alder skal have mulighed for at vedligeholde og få behandlet deres tænder.
Blandt andet kan dårlige tænder påvirke, hvilken føde det er muligt at indtage, og give andre følgesygdomme.
Det kan også give dårligt selvværd at have grimme tænder, hvilket ofte fører til social isolation.
Dårlige tænder kan altså i dag ligestilles med en lavere livskvalitet og er derfor ikke kun et spørgsmål om tænder, men om personens sociale liv, livsselvopfattelse og generelle sundhedsmæssige tilstand.
De ovennævnte ting er blot nogle få af de konsekvenser, der vil være; konsekvenser, som den ældre del af befolkningen og de økonomisk svage i særdeleshed lider under.
Flere undersøgelser viser nemlig, at det er de socialt udsatte og laveste indkomstgrupper, som betaler prisen; det så vi senest i A4’s undersøgelse i mandags.
Det er noget, som Socialdemokraterne vil bekæmpe, og den opgave skal vi tage fat på først.
Sundhedssystemet skal ikke kunne sammenstilles med ulighed.
Vi er rigtig mange, som kan betale os til et sundt helbred, vi kan betale alt fra forebyggende tandlægebesøg til medlemskab af fitnessklubber, men alle borgere skal have mulighed for at blive raske, komme ud i samfundet igen og ud på arbejdsmarkedet.
På den måde gavner en ændring med ligestilling på tandbehandlingsområdet ikke kun de udsatte grupper, men også samfundet som helhed.
Det er bl.a. på de lange stræk, Socialdemokraterne ser muligheder i disse forslag sammen med de forslag, vi tidligere har fremsat om valgfri tandpleje for ældre og for udsatte voksengrupper og om styrkelse af forebyggelsen af paradentose og tandkødsbetændelse.
I parentes bemærket
er det forslag, som har været fuldt finansierede.
Vi må starte et sted og synes, at forslagenes pointe er et fint udgangspunkt for det videre arbejde.
På nuværende tidspunkt ser vi i de konkrete forslag muligheder i løsningsforslaget om en nedtrapning af brugerbetalingen, for jeg synes, SF’s forslag om en gradvis indfasning, hvor man tager en årgang hvert år, er en udmærket idé.
Ligeledes kan vi se muligheder i Enhedslistens forslag, som sætter en begrænsning for, hvor mange vederlagsfri tandeftersyn, tandplejer og tandbehandlinger man kan få om året.
På den måde undgås unødige tandeftersyn, eventuelle lange ventelister og hypokonderlignende tilfælde.
Socialdemokraterne ser meget gerne yderligere værktøjer i arbejdet på at finde den bedste løsning.
Jeg bemærkede, at ministeren ikke lovede meget i sin indledning, men lad os nu være positive og håbe på det bedste og på, at vi får noget at operere med.
Jeg tror, det vil være noget, som ministeren bør skrive sig bag øret, og jeg vil pointere i denne debat, at opgaven er vigtig og skal løses, og at vi alle skal undgå at grave grøfter mellem hinanden.
Det vigtige er, at der sker forbedringer, og at debatten handler om det og ikke om at gokke hinanden i hovedet, som det er sket i de tidligere debatter om dette emne.
Hvad mener jeg nu med det?
Jo, for det første er vi alle enige om, at finansieringen er det største problem.
Det er nævnt flere gange fra talerstolen, og det er en problemstilling, som vi selvfølgelig skal forholde os til.
For det andet skal der også være en form for selverkendelse fra mit eget partis side.
Vi har også kunnet se dette problem i mange år, vi har set det for længst, også mens vi havde regeringsmagten, og vi kender kompleksiteten i emnet.
For det tredje skal man ikke begynde at konkludere, at Socialdemokraternes åbne tilgang til at løse problematikken betyder, at vi vil være med til at indføre brugerbetaling af den ene eller anden form på andre sundhedsområder for at gøre det her udgiftsneutralt.
Skulle der komme spørgsmål af den karakter efter min ordførertale, har vi på forhånd gravet os ned i grøfter, både som spørgere og som svarere, og det er nogle grøfter, som vi ikke kan komme op af igen.
De mennesker, der er handicappede af ikke at kunne betale sig til at have et ordentligt tandsæt, og som sidder og kigger på os, fatter ikke, at vi ikke kan finde en løsning.
Vi skylder dem en løsning og ikke en gang festtaler for åben skærm, og derfor vil jeg konstatere her til slut, at Socialdemokraterne meget gerne vil støtte forslagene i det videre arbejde.
For det første falder de i tråd med vores politiske standpunkt på området og de forslag, vi tidligere har fremsat, og for det andet er tandsygdomme en del af et større folkeligt problem, som vi i fremtiden må bruge kræfter på at imødegå og løse.