Merete Riisager (LA), 2013-12-20:
L 51 og L 52 drejer sig om helhedsskolen, folkeskoleforliget og en længere og mere varieret skoledag.
Og når jeg står her i dag, også ved tredjebehandlingerne, er det, fordi vi i Liberal Alliance mener, at man begår en meget, meget stor fejltagelse ved at gennemføre den her reform.
Jeg står her også i respekt for de mange forældre og de mange lærere, der har skrevet til mig de sidste måneder med deres frustration over, at der bliver gennemført en reform, som alle folkeskoler i landet skal underlægges, uden at man kan undsige sig, uden at man kan beholde sit lokale særpræg, for man skal have kørt den her reform igennem.
Når man kører så omfattende en folkeskolereform igennem, må det antages, at man har befolkningen med sig, ellers giver en omfattende folkeskolereform jo ingen mening.
Folkeskolen er, som repræsentanter for regeringen mange gange har sagt, folkets skole, og derfor er det også så ufatteligt, at man gennemfører den her reform på trods af den meget modstand, som reformen møder.
Hvis man nu var ganske sikker på, at den ville virke, altså selve målet med reformen, man havde en evidens, en stærk evidens for, at børn ville blive klogere og dygtigere af den her reform, at de ville få mere dannelse, så kunne man endda forstå det.
Men et sådant evidensgrundlag har regeringen ikke været i stand til at fremvise.
Jeg har ved to lejligheder indkaldt undervisningsministeren i samråd omkring videns- og evidensgrundlaget bag folkeskolereformen, og ved begge lejligheder har undervisningsministeren været ude af stand til at redegøre for, hvilket vidensgrundlag denne folkeskolereform er bestyrket af.
Det er – for at sige det mildt – barokt, at en undervisningsminister ikke er i stand til at gøre noget sådant.
Ved det sidste samråd spurgte jeg til de største, tungeste parametre i den her folkeskolereform, det, at man inddrager pædagoger og andre ikkelærere til at undervise, stå ved katederet og undervise i folkeskolen, og jeg spurgte om, hvordan det skulle føre til øget faglighed.
Det kunne undervisningsministeren ikke redegøre for.
De lange skoledage, praksislæringen, forældrenes reducerede rolle og dannelse spiller en så ufattelig lille og begrænset rolle i dette folkeskoleforlig.
Det er derfor, jeg i dag beder medlemmerne tænke på nogle af de andre eksperimenter, der har været med folkeskolen i Danmark, bl.a. SKUB-eksperimentet, som mange med kendskab til pædagogik vil kende til, og som var et eksperiment, man gennemførte i Gentofte.
Det var ikke lig med dette eksperiment, det skal jeg klart sige, men det var et eksperiment, som inddrog alle folkeskoler i Gentofte i en bestemt pædagogisk ramme, som ikke var ordentligt underbygget, som ikke var ordentligt evidensunderbygget.
Det førte også til rigtig mange frustrationer, og det førte til, at mange børn, specielt børn, som havde indlæringsvanskeligheder, fik overordentlig svært ved at følge med i skolen, langt sværere, end de ville have haft ellers, og det førte til en del desperation blandt forældre, fordi man ikke kunne undslippe dette eksperiment uden at træde helt ud af folkeskolen.
Det er derfor, jeg vil opfordre til, at man i det mindste gør dette folkeskoleforlig frivilligt, sådan at skoler lokalt kan udtræde af helhedsskolen, sådan at forældrene får et frit valg.
Men hvad er det så, jeg mener, når jeg siger, at der ikke er noget evidensgrundlag for denne folkeskolereform?
Det, jeg mener, er, at man skal kunne redegøre for, hvorfor man gør, som man gør.
Det er ikke nok at sidde og vifte med et bilag, sådan som undervisningsministeren har gjort ved de to samråd, som vi har gennemført.
Bilag nr. 115, som her er blevet fremlagt som evidens for folkeskolereformen, er så hullet som en gammel schweizerost, og mange af de forskningsprojekter, som der henvises til, siger faktisk ikke, at en helhedsskole er svaret.
Jeg skal nok lade være med at trætte forsamlingen med at gå igennem alle kilder, men jeg vil alligevel nævne nogle af dem.
Peter Allerup står i spidsen for dem, og som Peter Allerup klart har givet udtryk for, viser de altså ikke, at en længere skoledag er lig med dygtigere børn.
Det har Undervisningsministeriet og Allerup haft en disput om, hvilket førte til, at denne ellers meget velafbalancerede forsker endte med at kalde undervisningsministeren fræk, fordi hun faktisk i hans optik fremlagde forskningen fuldstændig forkert.
Der er også henvist til John Hattie, som regeringen indledningsvis syntes var en meget, meget dygtig og internationalt anerkendt forsker, men efter at John Hattie havde været i Danmark og se på den danske reform og udtalt, at han mente, den var absurd, så har vi heller ikke hørt meget, men han står dog stadig væk i bilaget.
Så er der også en henvisning til en rapport fra Rambøll, som har evalueret eksisterende heldagsskoler i Danmark – heldagsskoler, ikke helhedsskoler, og så vidt jeg har forstået det, handler spørgsmålet om 1 time sent på eftermiddagen, men hele den pædagogiske ramme er den samme.
Endelig henvises der også til »Beretning om evaluering og kvalitetsudvikling af folkeskolen 2012«, afgivet af Skolerådets formandskab, København, og der kan man jo undre sig over, at det er rapporten fra 2012 og ikke rapporten fra 2013, der henvises til, idet rapporten fra 2013 konkluderer, at der ikke kan siges at være en direkte sammenhæng mellem længere skoledag og dygtigere elever. Så alt i alt må vi konkludere, at det vidensgrundlag, som burde ligge til grund for en så omfattende reform, ikke er til stede.
Det er uansvarligt.
Det er – jeg ved snart ikke, hvad for et ord jeg skal bruge for det – ufatteligt, at politikere har så stor en trang til at vise handlekraft, men ikke ulejliger sig med at komme med noget, som der faktisk er evidensgrundlag for.
Ved det sidste samråd sagde undervisningsministeren, at man jo ikke altid kunne vente på viden, men at det også var vigtigt at være moderne.
Og til det må jeg bare sige: Helhedsskolen er altså ikke moderne, og som en af de mange forskere, som jeg har talt med, gjorde mig opmærksom på, er den i hvert fald mindst 40 år gammel; den pædagogiske tanke stammer nemlig fra en OECD-anbefaling fra 1973.
Så man må sige, der har været god tid til at indsamle evidens for, at helhedsskolen er en rigtig god idé, hvis man vil gøre børn dygtigere, det har desværre bare ikke været tilfældet.
Jeg håber meget, at når vi forhåbentlig snart får en blå regering, kan vi tage den reform af bordet og give noget mere frihed til skolerne, sådan at vi kan få respekt for de professionelle, dem, som skal skabe læringen, og give forældrene mere indflydelse og rent faktisk give dem et frit valg.
Tak for ordet.