Mette Bock (LA), 2012-04-13:
Som vi alle sammen ved, er forslaget til lov om ændring af lov om randzoner en del af »Grøn Vækst«-aftalen.
Forud for klimatopmødet i Danmark i 2009 valgte Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti et strategiskift i forhold til hele den grønne bølge.
Resultatet blev »Grøn Vækst«, og heri indgår allerede i første udgave forslaget om at udlægge dyrkningsfri randzoner på 10 m.
Planen blev udarbejdet i al hast og uden inddragelse af erhvervet, og protesterne mod det på mange måder meget spinkle faglige grundlag udmøntede sig i stormøder over hele landet.
Den daværende regering valgte herefter – meget klogt, synes jeg – at nedsætte en række faglige udvalg og at revidere »Grøn Vækst« i en version 2.0.
Randzonerne var imidlertid fortsat en del af planen, og loven om randzoner blev vedtaget i 2011.
VKO stemte for, S, SF og Enhedslisten undlod at stemme, og Liberal Alliance stemte som det eneste parti imod.
Efter regeringsskiftet kan den nye regering med rette undre sig over, at VKO pludselig er blevet meget mere kritiske over for randzonerne, da det jo er deres eget lovforslag – det fremgår jo også af debatten i dag.
Uanset argumenterne for holdningsskiftet, hvor VKO jo anfører, at det skyldes, at man nu også vil fjerne muligheden for at dyrke energiafgrøder, og at der bliver åbnet for offentlighedens adgang, så hilser vi i Liberal Alliance holdningsændringen velkommen.
Med L 145 ønsker regeringen nu at stramme yderligere og gennemføre stramninger med meget kort varsel, på trods af at vi for det første ikke har et kendt kortgrundlag, at der for det andet endnu ikke foreligger nogen klare definitioner af, hvilke vandløb og søer der er omfattet, og at vi for det tredje mangler retningslinjer for, hvor randzonebredden skal beregnes fra.
Vi ønsker meget klart, at ministeren skal give os en garanti for, at disse forhold som minimum bliver bragt i orden inden lovens ikrafttræden.
Hertil kommer, at der for os at se tillige er tale om ekspropriation, jævnfør grundlovens bestemmelser herom, og det er et synspunkt, som bakkes op, ikke bare af landbrugets egne organisationer, men også af Advokatrådet, Realkreditrådet, Finansrådet og Realkreditforeningen, der har udtrykt bekymring.
Loven om randzoner og de foreslåede ændringer er desværre et trist eksempel på en uheldig tendens til at anvende generelle virkemidler til at løse konkrete problemer.
Alle ønsker et godt miljø, også Liberal Alliance, men vi har ikke faglig dokumentation for at kunne sige, at randzonerne vil føre til et bedre vandmiljø, og i flere af høringssvarene udtrykkes der også nu betænkelighed over for de naturmæssige og dyrevelfærdsmæssige konsekvenser af den foreslåede offentlige adgang.
Derfor er vi i Liberal Alliance stærke modstandere af, at man gennemfører en ny, usikker lovgivning til stor skade for et erhverv, der i forvejen er trængt.
Mange landmænd er allerede meget aktive i naturforvaltningen og bidrager på frivillig basis til etablering af mere natur, og fra flere sider har erhvervet selv tilbudt, at der udtages 50.000 ha jord til natur, hvis det er det, samfundet ønsker, men man foreslår samtidig, at det skal være jord, der ikke giver det største udbytte.
Randzonerne og L 145, som vi behandler i dag, er en hån imod et helt erhverv, der bidrager til Danmarks økonomi og har været en del af dansk kultur igennem århundreder.
Vi foreslår i stedet, at der gennemføres en uvildig evaluering af effekten af de hidtil gennemførte vandplaner, at resultatet af en sådan undersøgelse indgår i Natur- og Landbrugskommissionens arbejde, og at behandlingen af det fremsatte lovforslag som konsekvens heraf udskydes, til kommissionens arbejde er afsluttet.
Endelig skal jeg advisere om, at Liberal Alliance, hvis lovforslaget trods alt fornuft alligevel gennemføres, kræver, at grundlovens bestemmelser om ekspropriation tages i anvendelse.