Niels Helveg Petersen (RV), 2010-05-06:
Der findes på engelsk et udmærket udtryk, som ikke er så anvendt på dansk, men som meget godt beskriver, hvad multimedieskatten egentlig er for et fænomen: Det er en dårlig idé, hvis tid var kommet.
Sådan sker det jo, at dårlige ideer pludselig får luft under vingerne, og det fik multimedieskatten jo med Skattekommissionens betænkning.
Kochkommissionen barslede med forslaget om multimedieskatten.
Jeg har hele tiden syntes, at det var forkert tænkt fra starten af, og at det er det, der er miseren.
En sådan multimedieskat kommer til at hæmme moderniseringen og produktiviteten i dansk erhverv og i øvrigt i høj grad i den offentlige sektor.
Hvis det er sådan, at multimedieskatten kommer til at betyde, at titusinder af lønmodtagere undlader at anvende deres firma-pc, deres institutions-pc eller andre multimedier i hjemmet, kan det danske samfund lide et produktivitetstab, der jo langt, langt overstiger det, som multimedieskatten indbringer.
Problemet er, at vi sådan set spænder ben for os selv i bestræbelserne på at modernisere det danske samfund, anvende de nye medier mest effektivt, og dermed skyder vi os selv i foden.
Det er grundproblemet.
Derudover er der så en række andre problemer, f.eks. administrativt bøvl.
Hr. Mike Legarth anførte med stolthed, at der nu var en vejledning på 21 sider om, hvorledes multimedieskatten skulle administreres.
Lad mig opholde mig lidt mere ved produktiviteten.
Hvis det er sådan, at titusinder af lønmodtagere i den lave ende undlader at anvende deres nye hjælpemidler, giver det virkelig store tab for det danske samfund.
Jeg var overrasket over, at reaktionerne på multimedieskatten især var skarpe fra den offentlige sektors side, fra folkeskolelærernes og SOSU-medarbejdernes side, som er vant til at tage deres pc med hjem og bruge pc’en som et hjælpemiddel, et helt nødvendigt moderne redskab i deres daglige arbejde.
Hvis multimedieskatten medfører, at det ophører for et betydeligt antal lønmodtagere, så har vi virkelig trådt os selv over tæerne.
Flere har været inde på, at den finansiering, vi anviser, ikke er god nok.
Vi har påpeget, at en bedre ligning kunne give flere indtægter, og jeg er da glad for, at SF's ordfører helt accepterede, at sådan forholder det sig.
Det mener jeg i øvrigt også er helt indiskutabelt.
Jeg tror også, at det kan ses i, hvordan restancerne vokser.
Hvorfor gør de det?
Selvfølgelig er der penge at hente her.
Det er den finansiering, vi har anvist.
Den accepterer regeringen ikke, men jeg er da ikke i tvivl om, at de penge kan hentes hjem.
Men hvis det i øvrigt er finansieringen, der virkelig er regeringens problem, så lad os sætte os ned og diskutere, om man kunne finde andre finansieringselementer.
Det er jeg da helt åben over for.
Vi har ikke fra Det Radikale Venstres side lagt os fast på en ganske bestemt finansieringsmetode.
Hvis der er åbenhed hos regeringspartierne og Dansk Folkeparti om at diskutere at afskaffe multimedieskatten, fordi den er forkert tænkt, så snakker vi helt stille og roligt om finansieringen.
Der er jo masser af tid frem til den 1. januar til at finde elementer, der kan bruges til det.
Men lad mig dog lige endnu en gang i forbindelse med finansieringen føje til, at det produktivitetstab, der kan opstå som følge af multimedieskatten, kan være langt mere kostbart end det, som det vil koste at afskaffe skatten.
Jeg har sådan set
haft en lille smule ondt af ordførerne for S og SF i debatten her, for S og SF har lagt sig fast på udspillet »Fair Forandring«.
Det står fast, og hvad der ikke står i »Fair Forandring«, er ikke ristet i runer, og det kan man ikke gøre noget ved og sådan noget.
Derfor står de sådan lidt hjælpeløse i den her debat.
De er sådan set imod skatten, som det helt klart fremgik af hr. Thomas Jensens indlæg.
De synes, at det her var en dårlig idé, men kan ikke flytte sig.
Vi har her at gøre med to partier, der ligesom har støbt deres egne fødder ned i beton og ikke kan flytte sig, ligegyldigt hvad der sker, og det er sådan set en af svaghederne ved »Fair Forandring«, at man på den måde for en lang periode, 4-5 år, låser sine handlemuligheder fast.
Derfor har jeg lidt ondt af dem i denne debat, men konklusionen er jo altså, at selv om det er en forkert skat, selv om den er uretfærdig, skal den bevares.
Jeg er efter debatten i dag helt klar over, at det ikke vil lykkes at afskaffe multimedieskatten i denne omgang, men det er jo en sag, som vi uundgåeligt vil vende tilbage til mange gange i de kommende år, fordi skatten grundlæggende har forkerte virkninger, modarbejder den helt ønskelige modernisering af det danske samfund med hensyn til at anvende multimedier i større omfang.