Dennis Flydtkjær (DF), 2013-05-14:
Med det her forslag foreslås det, som nævnt af de andre ordførere, at man fjerner muligheden for at få en klagesag på skatteområdet behandlet ved to administrative klageinstanser.
I dag har vi jo en tostrenget klagestruktur, og fremadrettet går man over til, at der skal være en enstrenget klagestruktur.
I dag har man mulighed for først at få behandlet sin sag ved skattevurderings- eller motorankenævnene, hvorefter den så kan påklages til Landsskatteretten, men fremadrettet skal det altså kun være en mulighed at klage til en af dem.
Det bliver dog valgfrit, hvilken en man vil vælge.
Det mener vi i Dansk Folkeparti som udgangspunkt er en forringelse af retssikkerheden for borgerne, og begrundelsen for det her lovforslag har vi svært ved at se som andet end en ren spareøvelse.
Man regner med, at man får en besparelse på 20 mio. kr. ud af det, og det synes vi da er en meget dårlig besparelse, når det går ud over borgernes retssikkerhed.
For i den sammenhæng synes vi ikke, at 20 mio. kr. gør den store forskel, når vi tænker på alle de milliarder, man kræver ind fra borgerne.
Jeg synes også, at der, når man ser på de seneste sager i medierne – en Kasi-Jesper-sag, en Camilla West-sag og andre sager – måske er mere behov for, at vi styrkede retssikkerheden omkring SKAT end forringede den.
Omkring besparelsen er det meget tvivlsomt, om man overhovedet får en besparelse, for jeg vil tro – og det tror jeg også bemærkes i mange af høringssvarene – at mange af de her sager vil blive påklaget videre til byretterne, og det gør dem altså voldsomt meget dyrere for klager, men også for staten, da den får øgede udgifter til bl.a. kammeradvokaten.
Vi synes, det er helt urealistisk, at man i kommentarerne til høringssvarene fra Skatteministeriets side har sagt, at man ikke tror på, at der er en eneste sag, ikke engang en eller to sager, der bliver påklaget videre til byretten.
I udgangspunktet synes vi jo, det retssikkerhedsmæssigt er betænkeligt, at man fjerner det her administrative klageorgan fra skatteyderne, altså det andet klageorgan, men omvendt er der også så stor en fejlmargen specielt i vurderingsankenævnene, at man er nødt til at få kigget på det.
Når 78 pct. af sagerne, der kommer videre til Landsskatteretten, omgøres, er der naturligvis også et retssikkerhedsmæssigt problem her.
Men den store fejlmargen fjerner man altså ikke ved at udhule klageadgangen til Landsskatteretten.
Landsskatteretten er helt sikkert et respekteret organ i dag med en stor faglighed, men ved at fjerne adgangen til den løser man ikke problemstillingen nede i ankenævnene.
Jeg vil også kvittere for, at der trods alt er noget positivt i det i forhold til det forslag, der er sendt i høring, for det er en forbedring, at man har lavet det sådan, at der er valgfrihed.
Men det er altså et problem, at der er en så stor fejlprocent, og at så mange sager omgøres af Landsskatteretten.
I indkomstsager, som kommer fra skatteankenævnet, er det 31 pct., og som tidligere nævnt er det i vurderingsankenævnene 78 pct., der omgøres af Landsskatteretten.
Det er altså en åbenlys retssikkerhedsmæssig problemstilling, at der er en så stor fejlmargen, men det løser ikke noget, at man fratager folk det andet klageorgan.
Så er der også oprettelsen af skatteforvaltningen, som hr. Thomas Jensen rigtignok siger laver en ensartet behandling af sagerne, men min vurdering er altså, at det ikke løfter fagligheden nok.
Skulle man gøre noget i den henseende, vil vi da foreslå, at man lægge den ind under Landsskatteretten, som har et højt fagligt niveau i dag.
Og som jeg sagde tidligere, hvad der måske var en slags metafor, eller hvad hr. Thomas Jensen mente det var: Når man blander koldt og varmt vand, får man altså ikke varmt vand, så får man lunkent vand.
Skal man have det høje faglige niveau, så synes jeg da, at man skulle vælge at lægge det ind under Landsskatteretten.
Men det kan vi jo eventuelt drøfte under udvalgsbehandlingen.
Hvor lang tid har jeg tilbage, nu skal jeg se?
Så fortsætter jeg lige et stykke endnu, hr. formand.
I øvrigt vil vi sige, at vi jo allerhelst så, at der var en tostrenget klagestruktur, hvis det kunne lade sig gøre, som jeg har nævnt.
Men skal det være enstrenget, havde vi helst set, at det blev centreret i Landsskatteretten, altså at man så nedlagde vurderings- og skatteankenævnene.
Men hvis det ikke kan lade sig gøre nu, vil vi da ellers foreslå, at man afbryder behandlingen af det her lovforslag, så vi ikke vedtager det, og at vi i stedet for nedsætter et udvalg med tilhørende eksperter tilknyttet – det kan være revisorer, universitetsfolk, advokater osv.
De kunne komme med et gennemarbejdet forslag, som vi så kunne kigge på om et år.
Det kunne være et udvalg, der skulle have til formål at komme med forslag til, hvordan vi sikrer fagligheden i klagestrukturen, samtidig med at vi sikrer retssikkerheden.
For der føler vi os ikke så sikre på at det er godt nok i dag.
Så vil jeg også sige, at der er en række ting, som vi har stillet spørgsmål om allerede nu i udvalgsarbejdet.
Men vi synes, at de 14 dage, der er givet som frist ved den her valgfrihed, er en for kort frist, altså fristen for, hvornår man skal vælge, om man vil klage videre til Landsskatteretten eller klage videre til et af ankenævnene.
Vi så gerne, at den frist var noget længere, så man bl.a. fik bedre tid til at have nogle møder med sine rådgivere.
Jeg synes også, det er et problem, at man nu går over til en sideordnet klagestruktur, ved at man sidestiller ankenævnene med Landsskatteretten.
Det kan give forskellig praksis rundtomkring.
Så der er en række udfordringer, som vi vil have taget op igennem udvalgsarbejdet.
Udgangspunktet er, at vi ikke kan støtte det her lovforslag.