Lars Christian Lilleholt (V), 2010-01-26:
Først vil jeg sige tak for initiativet til den her debat om klimatopmødet og resultaterne af klimatopmødet.
Mange af os drømte jo nok for mere end et år siden en drøm om, at vi ville opnå at få en juridisk bindende aftale.
Men som i enhver drøm kan man jo pludselig vågne og opdage, at realiteterne måske er anderledes, end man lige forestillede sig midt i drømmen, hvor alt var guld og grønne skove.
Sådan er det også med drømmen om klimatopmødet og mulighederne for at få en juridisk bindende aftale.
Men klimatopmødet var og er en god begyndelse og et vigtigt vendepunkt for klimaet.
Det kan vi i hvert fald håbe på.
Klimatopmødet løste ikke alle problemer, men med Københavneraftalen er der skabt et godt grundlag for, at vi kan komme videre.
Det næste skridt er COP16, klimatopmødet i Mexico.
Vores mål her er en juridisk bindende aftale, der omfatter alle lande i verden.
Det bliver svært, men det er ikke desto mindre vores mål.
Københavneraftalen var det mulige kompromis og langt bedre end alternativet, der havde været, at vi slet ikke havde fået nogen aftale.
For første gang anerkender landene anbefalingen fra FN's klimapanel om, at temperaturstigningen skal holdes under 2 grader.
Inden klimatopmødet var det alene en videnskabelig anbefaling, nu er det et fælles politisk mål.
For første gang er der udsigt til, at alle ilandene kan samles inden for den samme ramme om at sikre, at vi får gjort noget på klimaområdet, og også de store udviklingslande er med.
Det lykkedes ikke med Kyotoaftalen, der i praksis kun omfatter en begrænset del af verdens CO2-udledning.
Det er også meget væsentligt at bemærke sig i diskussionen om, hvorvidt man burde have grebet tingene anderledes an.
Det er ikke noget problem at lave en meget ambitiøs aftale med klare, juridisk bindende mål.
Jeg har hørt meget kritik af Københavneraftalen, men jeg har ikke hørt nogen af kritikerne fortælle, hvordan de selv ville have løst den her opgave, og give et konstruktivt bud på, hvad de kunne have gjort bedre.
Med Københavneraftalen lykkedes det også at få en aftale om finansiering med 30 mia. dollar i perioden 2010-2012 og en samlet ramme på 100 mia. dollar i 2020.
I den nærmeste fremtid er der to vigtige milepæle, der skal nås.
For det første skal alle lande melde ind, om de er med på Københavneraftalen, herunder 2-graders-målsætningen, og for det andet skal landene melde ind, hvor store CO2-reduktioner de er parate til at gennemføre.
Vi kender ikke meldingerne fra alle lande, men jeg synes, det er meget positivt at notere, at både Kina, Indien, Sydafrika og Brasilien i weekenden gav udtryk for, at de er med i Københavneraftalen.
Det er et positivt signal og endnu et bevis på, at Københavneraftalen bliver et vendepunkt for klimaet.
Danmark viste, at vi kan være værtsland, og at vi kan løse store udfordringer både praktisk og politisk.
Bella Center og København var en flot ramme om det store møde, og politiet viste, at det er i stand til at løse den opgave, der følger med at håndtere et så stort internationalt møde.
Mere end 130 landes stats- og regeringschefer deltog i klimatopmødet, og dermed blev det den største internationale konference på det højeste politiske niveau, der nogen sinde har været på klimaområdet.
Vi må også konstatere, at de lande, der vender ryggen til klimaaftalen, også vender ryggen til at bidrage til at løse klimaudfordringen.
Heldigvis er der udsigt til, at der er et stort antal lande, der vil være med, herunder ikke mindst de store udledere af CO2, og heldigvis lykkedes det ikke for en række mindre lande at blokere for, at der blev en aftale.
Intet tidligere COP-formandskab har gjort et så stort forberedelsesarbejde som det danske.
Aldrig før har et formandskab besøgt så mange lande som optakt til et klimatopmøde.
Både store og små lande over den ganske verden blev besøgt, fra USA og Kina til små østater.
Der har været udfoldet et internationalt klimadiplomati fra dansk side, der langt overgår, hvad vores lands størrelse tilsiger, og det kan vi være rigtig stolte af.
Statsministeren og den tidligere klima- og energiminister har været over hele verden, og dertil er der også ydet en flot indsats af det danske diplomati.
Et centralt element har været Grønlandsdialogerne, hvor der blev skabt både politiske og menneskelige relationer mellem ministre fra alverdens lande og ikke mindst opbygget viden om klimaproblematikken.
Under selve klimatopmødet anstrengte det danske formandskab sig til det absolut yderste.
Der var mange udeståender, som ikke bare handlede om klima, men som også handlede om balancen mellem ilande og ulande.
Danmark havde intensiv kontakt til både ilande og ulande i et forsøg på at agere som et neutralt formandsland.
Der var møder med nøglelande og en lang række gode initiativer.
Resultatet blev, at der var enighed om Københavneraftalen, der som før omtalt omfatter en lang række centrale emner.
Det var en god begyndelse, men arbejdet er langtfra færdigt, heller ikke for Danmark.
Derfor skal Danmark fortsætte et aktivt klimadiplomati, og vi skal sikre en god overdragelse af formandskabet til Mexico, uden at viden og opnåede resultater bliver spildt.
Det ansvar er jeg helt overbevist om at regeringen vil tage meget, meget alvorligt.
Så skal vi arbejde for, at EU er i front med realiserbare løsninger.
Igennem EU er vi i stand til at lægge et massivt pres på resten af verden, og derfor skal EU være i front – og det er EU, tre gange 20-målsætningen er et rigtig godt eksempel på det – ligesom Danmark også skal være i front.
Vi er blandt de lande i verden, der har den højeste andel af vedvarende energi i vores energiforsyning.
I 2020 er det regeringens og Venstres mål at vi skal op på, at mindst 30 pct. af det samlede energiforbrug i Danmark skal være baseret på vedvarende energi.
Vi er blandt de lande i verden, der skal reducere vores CO2-udledning allermest, og vi er foregangsland inden for energibesparelser.
Alt sammen bidrager det til at reducere udledningerne af klimagasser.
Og det sikrer også, at vi bliver mindre afhængige af energi fra politisk ustabile områder, samtidig med at det giver job og god beskæftigelse i Danmark.
Nu handler det om, at vi kommer videre.
Klimatopmødet var en rigtig god begyndelse, og jeg er overbevist om, at når historiebøgerne skal skrives, vil klimatopmødet blive benævnt som vendepunktet for klimadebatten i hele verden.
Det har vi også her i Folketinget, og derfor håber vi i Venstre på en fortsat bred enighed på hele klimaspørgsmålet.
På vegne af Venstre, Dansk Folkeparti, Det Konservative Folkeparti, Liberal Alliance og fru Pia Christmas-Møller vil jeg fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse »Folketinget konstaterer, at Københavnsaftalen er et udgangspunkt for det videre globale samarbejde på klimaområdet, som skal udnyttes aktivt.
Det er positivt, at Københavnsaftalen indeholder en række positive elementer og samler verdens største CO2-udledere samt de fattigste og mest udsatte udviklingslande i en global ramme for bekæmpelse af klimaforandringer.
Folketinget konstaterer derfor, at Danmark i nært samarbejde med FN aktivt vil varetage sin formandskabsrolle med henblik på, at der bygges videre på Københavnsaftalen frem mod COP16.
Danmark vil samarbejde med det kommende mexicanske COP-formandskab og med andre lande i bestræbelserne for i videst muligt omfang at udmønte Københavnsaftalen.