Tom Behnke (KF), 2011-05-19:
Det kan godt være, man har det indtryk, at det ikke bliver taget alvorligt, fordi leveringen af det it-system, der skal understøtte det her, af en masse komplicerede årsager har været forsinket.
Men man har dog trods alt taget initiativ til at få det gjort.
Men der bliver ikke svaret på det, jeg spørger om.
Der blev sagt: Især dem – og der bliver der så refereret til ordførerne – der tager hadforbrydelser alvorligt.
Det vil sige, at der altså er nogle ordførere her i salen, som hr. Kamal Qureshi mener tager det alvorligt, og så må der være nogle ordførere, der ikke tager det alvorligt.
Vi taler ikke om politiets it-folk, vi taler ikke om alt muligt andet, men jeg spørger direkte: Hvem af ordførerne her i salen i dag tager ikke hadforbrydelser alvorligt?
Jeg har hørt hver eneste ordfører tage afstand fra hadforbrydelser og i den grad sige, at det er noget, der skal tages hånd om, at det er noget, der skal gøres noget ved, at der kommer initiativer; vi gør det, de gør noget andet.
Så hvem er det, hr. Kamal Qureshi refererer til?
Ingen!
Er det ikke det, der er sandheden?
Det Konservative Folkeparti tager naturligvis stærkt afstand fra hadforbrydelser, og vi er jo også enige om i hele Folketinget, at hadforbrydelser tager vi afstand fra.
Det er også derfor, at Folketinget sådan set har lovgivet om det her.
Man kunne godt undervejs i debatten få indtryk af, at der slet ikke findes nogen regler på det her område, men det gør der.
Hadforbrydelser er kriminelle handlinger, hadforbrydelser er strafbart, og det er endda sådan, at det er strafskærpende, altså, hvis man begår en forbrydelse og det har bund i, at det er en hadforbrydelse, så er det strafskærpende.
Det vil sige, at ved det, at vi har love og regler, der anviser, at det er strafskærpende, så er det selvfølgelig også noget, som politi og anklagemyndighed skal være opmærksom på, når de modtager anmeldelser, og når de afhører vidner, implicerede, ofre og gerningsmænd – også i forbindelse med at sagerne skal føres ved domstolene.
Og det bliver man automatisk, i forbindelse med at man modtager anmeldelsen og afhører vidner og implicerede – altså laver efterforskningen.
For det, der gør sig gældende, når politiet sidder og behandler de her sager, er jo, at man spørger meget detaljeret ind til, hvad det præcis var, der skete.
For det, man skal have på det rene, inden det kan nå til domstolene, er: Hvad var grunden til, at det her skete?
Hvad var motivet for forbrydelsen?
Var der nogen strafskærpende omstændigheder, eller var der nogen strafformildende omstændigheder?
Alt det skal på plads.
Hvis man f.eks. læser en politirapport i forbindelse med en voldssag, vil man opleve, at når man kommer til selve voldshandlingen, så bliver politirapporten så detaljeret, at den nærmest sekund for sekund beskriver, hvad der sker, så man efterfølgende kan lave et helt filmmanuskript og gengive, hvad det var, der skete den pågældende dag.
Hvem gjorde hvad?
Hvem sagde hvad?
Hvad var sindstilstanden?
Var han ophidset?
Grinte han af det?
Provokerede den ene?
Hvem slog først?
Hvad gjorde du så osv. osv.?
Og deraf vil det jo fremgå, hvis en af de involverede giver udtryk for: Jeg sagde sådan, og det blev nok opfattet på den måde.
Eller vedkommende giver udtryk for: Jeg blev provokeret af, at der blev sagt og gjort sådan.
Og deraf får man jo afdækket, om der er tale om en hadforbrydelse.
Så allerede i den grundlæggende uddannelse, som politifolk får her i landet, lærer man at afhøre og spørge ind til sagerne, hvad enten vi taler om vidner, den forurettede eller den, der er mistænkt.
Og der kommer de her detaljer frem, og så kan man se, om der er tale om en hadforbrydelse.
Men det er jo ikke ensbetydende med, at man altid kan løfte bevisbyrden.
Og det skal man måske også være opmærksom på.
Fordi den ene af de involverede siger, at der var tale om en forbrydelse, er det jo ikke ensbetydende med, at det er rigtigt.
Det er heller ikke ensbetydende med, at anklagemyndigheden kan løfte bevisbyrden og dermed få vedkommende dømt hårdere, end man ellers ville kunne.
De ting skal man altså også nå at have med.
Det er jo ikke sådan, at bare fordi man siger, at det er en hadforbrydelse, så kan vi bare straffe fuldstændig fra en ende af, og at der så slet ikke er nogen begrænsninger på, hvad man kan gøre.
Sådan er det jo ikke.
Retssikkerheden gælder også i de her sager.
Der kommer så et nyt sagsbehandlingssystem, som jo viser, at det her område ikke bare ligger stille, men at der faktisk hele tiden bliver taget initiativer til at se på, hvordan vi kan gøre det her endnu bedre i forhold til at beskytte de grupperinger, vi her taler om.
Altså, betjenten skal simpelt hen forholde sig til, om det kan være tilfældet eller ej, på samme måde som man skal forholde sig til, om den forurettede skal have beskikket en bistandsadvokat, eller om den tiltalte skal have beskikket en forsvarsadvokat.
Alle de der ting skal man tage stilling til allerede i dag, og der er der i systemerne allerede i dag mulighed for, at man kan krydse det af.
Og det nye bliver med det nye system, at der tager man også fat i det her.
Og jeg vil tro, at man nok også har en række andre forbedringer af systemerne, når nu man alligevel er i gang.
Så der bliver taget hånd om det her, og der sker også noget fremadrettet, og derfor behøver vi ikke at vedtage beslutningsforslaget her i dag, som vi fra konservativ side således vil afvise.