Jens Joel (S), 2016-05-12:
Tak for det, og tak til ministeren for redegørelsen selvfølgelig, men også for talen her og for gennemgangen af de mange ting, som jo går den rigtige vej.
Det er heldigvis sådan, at den position, vi har i Danmark, som nogle af dem i verden, der er bedst til at producere vedvarende energi, som er bedst til at omstille til grønt, også er noget, der globalt – igen undskyld udtrykket, som ministeren brugte – har vind i sejlene lige for tiden.
Man kan sige, at med aftalen i Paris blev det ligesom slået fast, at det er den vej, vi skal.
Derfor vil det også være sådan i de kommende år – og det står der jo også ganske rigtigt i redegørelsen – at efterspørgslen efter de grønne løsninger vil stige markant.
Der vil simpelt hen være flere kunder i den grønne butik, og i den situation er det selvfølgelig afgørende, at man er med i front, at man er den, de andre gerne vil handle med.
Der tror jeg at vi har en gylden chance i Danmark for at kombinere en grøn omstilling, der hjælper klimaet, og som sikrer en bæredygtig fremtid, med en erhvervspolitisk satsning, som kan betyde, at danske virksomheder faktisk kan høste frugterne af det arbejde, der er blevet grundlagt gennem de sidste 30 år.
Men det er jo også sådan, at når man med Parisaftalen kan sige, at kapløbet blev sat i gang – det blev ligesom skudt i gang – så kan det ikke hjælpe noget, hvis vi i Danmark egentlig holder forrest i pole position, men så glemmer at trykke på speederen, mens der rent faktisk bliver fløjtet til afgang.
Det er derfor, det er utrolig ærgerligt, hvis man på nuværende tidspunkt i dansk erhvervspolitik, i dansk grøn erhvervspolitik, faktisk begynder at skabe usikkerhed omkring vores retning, begynder at skrue ned for de klimamæssige ambitioner eller de energipolitiske ambitioner og på den måde så at sige sætter den førerposition over styr, som vi ellers ville kunne høste frugterne af lige nu.
Så jeg er glad for, at regeringen har sagt, at man vil lave en strategisk eksportstrategi – eller hvad det er, man kalder det, men i hvert fald en eksportstrategi – for at få solgt nogle af de grønne løsninger.
Men jeg er nødt til at sige, at det i hvert fald heller ikke er det rigtige tidspunkt at sige, at man kommer til klimatopmødet eller nogen andre steder hen med lavere ambitioner, end man havde sidste år.
Vi ser nogle af de teknologier, som ministeren har gennemgået, og som vi i Danmark bryster os af, blive billigere.
Vi kan se, at solceller nu bliver billigere, faktisk også så meget billigere, at det er kommet bag på rigtig mange af os.
Jeg tror også, at vi i den kreds af energipolitiske forligspartier, som vi har her i Folketinget, skal diskutere, om ikke solenergi fremadrettet skal fylde mere, end vi troede for 5 år siden, fordi priserne er blevet lavere.
Der har også været meget snak om, at prisen for den grønne omstilling er blevet for høj.
Men jeg synes, at det i den her situation er vigtigt at sige, at vi faktisk har oplevet, at Horns Rev 3, som ministeren også nævnte, altså vores seneste vedtagne havvindmøllepark, blev 2,2 mia. kr. billigere, end vi troede i 2012.
På de kystnære projekter, som er i deres afsluttende fase i forhold til udbud, har vi lagt et loft, sådan at de ikke kan blive dyrere end det, vi har aftalt.
Regeringen skriver selv i redegørelsen, at i forhold til Kriegers Flak, den næste store havvindmøllepark, har vi det stærkeste felt nogen sinde i forhold til skarpe bud og dygtige virksomheder, som kan byde ind på at levere det her.
Så heldigvis går prisen den rigtige vej, og den går stærkt nedad.
Det virker, som om der er tøbrud i det og regeringen nu efterhånden er ved at komme ud over rampen, så vi ser frem til de konkrete løsningsforslag og ikke bare nogle bud på, hvad man ikke vil have.
Men vi går selvfølgelig konstruktivt ind i de drøftelser.
Det er jo det, som investorerne skal sætte deres penge på, og derfor er det også ekstremt skadeligt for omstillingen, hvis man hele tiden åbner for muligheden for, at vi muligvis ikke mente det, som vi for et par år siden sagde vi mente.
Derfor skal man passe meget på med at skabe usikkerhed, sige i medierne, at man overvejer at skrotte elementer af et energiforlig, som der faktisk er bred enighed om i Folketinget.
Og det er, fordi det gør omstillingen dyrere grundlæggende set, hvis man skaber usikkerhed, for så er investorerne nødt til at være mere påpasselige.
Her til sidst vil jeg lige nævne et par ting, som jeg synes man måske kunne gå lidt mere ind i i den her debat.
Der står lidt om mission innovation, og ministeren har også talt om det, altså det, at regeringen i 2020 har forpligtiget sig på at øge indsatsen for forskning i den grønne energi.
Der er vi fra Socialdemokratiets side meget kede af at man har valgt at halvere forskningen i EUDP i 2016, altså halvere EUDP-programmet.
Man kan jo ikke både stå i Paris, når kameraerne ruller, og sige, at i 2020 vil man gerne bruge mange penge på forskning, og så samtidig i 2016, som det er vedtaget, halvere og så i øvrigt i 2017, 2018 og 2019 ikke rigtig have noget bud på, hvor mange penge man der regner med skal bruges.
Så kan man fristes til at sige, at det er en lidt billig omgang at sige: Efter næste valg lover vi at der bliver brugt mange penge på energiforskningen.
Det er jo nu, vi har problemet; det er nu, vi har udfordringen; derfor er det selvfølgelig også nu, vi må forvente at regeringen leverer på det.
Jeg kunne også godt tænke mig, at der blev snakket lidt mere om strategien for, hvordan vi får elektrificeret.
Og som opvarmning til det kommende energiforlig tror jeg at vi er enige om, at det er det, vi skal i gang med at snakke om, altså hvordan vi får brugt mere af den grønne strøm, og ikke kun, hvordan vi får den lavet.
Til sidst har jeg lyst til at sige, at vi fra Socialdemokratiets side er lidt kritiske over for den, kan man sige, afvigelse fra 2050-målet, som jeg synes mere og mere ligger i regeringens politik, hvor man taler om den her fossile uafhængighed, som ikke længere skal forstås sådan, at vi er helt fri af de fossile brændsler, men som bare skal forstås sådan, at hvis vi bygger en ekstra havvindmøllepark og sender strømmen ud af landet, kan vi stadig væk godt bruge noget af det andet.
Der tror jeg bare at man skal gøre sig klart, at det, som udlandet kommer til at efterspørge de kommende år, ikke er, hvordan man producerer mere vedvarende energi, hvordan man bygger flere havvindmølleparker – det kommer de også til at spørge om i et stykke tid endnu – men det, de kommer til at spørge om om 30 år, er jo: Hvordan undgår man at have kulkraftværket som backup?
Derfor er vi selvfølgelig også nødt til at vise i praksis, at man kan drive et samfund, endda et velstående samfund, uden de fossile brændsler.
Derfor er den målsætning, at vi skal være fri af de fossile brændsler i 2050, vigtig.
Det skal ikke bare være sådan, at vi i gennemsnit skal lave lige så meget vedvarende energi, som vi bruger energi.
Det er en svækkelse af den ambition, og jeg tror også, det vil være en svækkelse af dansk erhvervsliv.
Jeg skal så slutte af med at sige, at det er det, der er en samlende overligger for Socialdemokratiet, nemlig, at
Den kombination skal vi holde fast i.
Vi skal ikke smide den førertrøje væk, som det har taget os 30 års opbygning at få på.
Så skal jeg til sidst på vegne af en række partier fremsætte et forslag til vedtagelse, og jeg vil sige, at der er åbent for flere partier, hvis der er flere partier, der ønsker at være med.
Men indtil videre har jeg hørt fra Socialdemokraterne, Enhedslisten, Alternativet, Radikale Venstre og SF, som ønsker at fremsætte følgende:
Forslag til vedtagelse »Folketinget opfordrer til en videreførsel af den bredt funderede og langsigtede energipolitik i Danmark, herunder ikke mindst, at vi også fremadrettet sikrer en ambitiøs grøn omstilling af vores energisystem.
Afgifts- og tilskudssystemet skal understøtte den udvikling.
Folketinget konstaterer, at Danmarks førerposition på det grønne område hidtil har givet os titusindvis af arbejdspladser og milliardindtægter fra eksport af grønne energiteknologiske løsninger.
Den førte energipolitik skal være omkostningseffektiv, samfundsøkonomisk bæredygtig og styrke dansk erhvervslivs konkurrenceevne og beskæftigelsen generelt.
Omstillingen skal skabe arbejdspladser, ikke koste arbejdspladser.
Det er afgørende for såvel erhvervslivets udviklingsmuligheder, skabelsen af flere grønne arbejdspladser som for energisektoren i sin helhed, at der er sikkerhed om investeringerne, og at man kan fæste lid til de aftaler, der er indgået med et bredt flertal i Folketinget.
Stabile rammer, som virksomheder kan investere i tillid til, er af afgørende betydning.