Astrid Krag (SF), 2011-06-14:
L 211, som vi behandler nu, er et forslag, som isoleret set handler om en ordning, hvor udlændinge kan få støtte til at bosætte sig i deres hjemland – en god ordning, som bl.a. også Rådet for Etniske Minoriteter og Dansk Flygtningehjælp roser i deres høringssvar, og som det også er mit indtryk at mange borgere har været glade for at benytte sig af.
Men den store sammenhæng er jo selvfølgelig, at det her er endnu en del af Dansk Folkepartis meget lave pris for at forringe efterlønnen og folkepensionen.
Jeg kan høre, at partiets ordfører gør alt for at få forslaget til at lyde af noget i den sammenhæng, men som ved det forrige forslag er det meget svært at se den nøje sammenhæng med de økonomiske forhandlinger, Dansk Folkeparti har taget del i.
Kommunerne har allerede i dag pligt til at rådgive om relevante ordninger, og vi har ikke nogen grund til at tro, at de ikke gør det.
Tværtimod hører vi fra vores lokale folk, at mange er glade for ordningen, men at det netop kræver en kvalificeret rådgivning fra kommunens side, som man så prioriterer at give til de borgere, hvor det er relevant.
Jeg vil da gerne høre ministeren, om man fra ministerens eller regeringens side har en oplevelse af, at kommunerne ikke har taget deres rådgivningsopgave til sig.
Ministeren behøver ikke at svare her i dag.
Jeg kan bebude, at der kommer en række konkrete spørgsmål i udvalgsbehandlingen fra SF om, hvordan ordningen fungerer i dag.
Vi undrer os nemlig såre over behovet for at ændre en ordning, som efter vores oplysninger fungerer rigtig godt rundtomkring i kommunerne.
Og vi var glade for, at Danmarks socialrådgivere ikke blev pålagt at løbe efter alle med en anden hudfarve med foldere om repatriering.
Det er desværre et stykke hen ad vejen det, som det her lovforslag lægger op til.
Her blander Folketinget sig i, hvornår rådgivningen skal finde sted, ved at pålægge kommunerne at gøre det til en del af opfølgningen på integrationskontrakten.
Jeg ved, at respekten for det kommunale selvstyre kan ligge på et meget lille sted hos regeringsblokken, men dels er sådan et krav bare endnu et bureaukratiserende tiltag, dels får man mig ikke til at tro på, at vores kommunale fagfolk ikke magter at løfte rådgivningsopgaven uden at have Dansk Folkeparti og regeringen til at svinge taktstokken over sig.
Jeg bemærker mig også, at Dansk Socialrådgiverforening advarer mod bureaukratisering i deres høringssvar.
Et vellykket repatrieringsforløb er en succes, men dem kommer der ikke flere af med det her forslag.
Det bliver derimod en meningsløs begrænsning af socialrådgivernes faglige skøn, og en bonus til kommunerne for repatriering, som de selv finansierer over bloktilskuddet, vel at mærke,
giver heller ikke mening.
Det er bestemt relevant, at regeringen i fællesskab med kommunerne tager hånd om det, hvis oplevelsen er, at man mangler ressourcer for at kunne give den kvalificerede rådgivning, som borgerne har ret til.
Men at vi skulle begynde at belønne, at der tilfældigvis er en række beboere i kommunen, som ønsker at flytte tilbage til deres oprindelsesland, er helt ude i hampen.
At lave sådan en ordning, der i offentligheden hurtigt fik tilnavnet skrub af-bonus, sender et helt forkert signal om en ellers flot ordning, der giver vores ældre borgere med minoritetsbaggrund mulighed for at vælge den seniortilværelse, der passer dem bedst.
Jeg bemærker mig også, at kommunernes egen organisation, KL, i høringssvaret frabeder sig den særlige tilskudsordning, der lægges op til, da man mener, at det kan skade tilliden til den kommunale vejledning.
Så for at konkludere: Forslaget her forbedrer ikke ordningen.
Det skaber mere administration og snævrere rammer for kommunerne og sender nogle trælse signaler om en ellers flot ordning.
Det gavner ingen, og SF kan ikke støtte lovforslaget.