Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-04-03:
Jeg har opmærksomt lyttet til ordførerne og takker naturligvis for den forholdsvis brede opbakning, der er kommet.
Man kan sige, som jeg også tror Dansk Folkepartis ordfører sagde, at det her er et lovforslag, der desværre er nødvendigt, fordi vi lever i en anden tid, end vi gjorde tidligere - sådan er alle tider jo selvfølgelig, men jeg tror nok, at Folketinget ved, hvad jeg mener, når jeg siger en anden tid, nemlig en tid, hvor vi har oplevet den 11. september.
Derfor er det her jo også en del af regeringens terrorhandlingsplan.
Men jeg vil også gerne støtte mig til det, som hr. Anders Samuelsen kom ind på, nemlig at sandheden mange gange ligger lige midt i, og det har jeg også forsøgt at afbalancere netop ved i bemærkningerne at begrænse min eller den til enhver tid siddende sundhedsministers bemyndigelse til kun at gælde forretningslokaler, sådan at man undtager private ejendomme.
Jeg er meget åben over for at besvare alle spørgsmål, der måtte komme op under udvalgsarbejdet.
Jeg takker for den forholdsvis brede opbakning, der er kommet til forslaget.
Socialdemokraterne, Socialistisk Folkeparti og Enhedslisten opfordrer med beslutningsforslag B 56 regeringen til at udarbejde en handlingsplan for ældre medicinske patienter.
Handlingsplanen skal sikre den fornødne kapacitet, tid og sammenhæng i indsatsen på det medicinske område.
Jeg må konstatere, at Socialistisk Folkeparti og Enhedslisten er gået med til at fremsætte det beslutningsforslag, som Socialdemokraterne har fremsat i næsten samme form tre gange tidligere.
De problemstillinger, som forslagsstillerne tager op, er bestemt relevante og er også noget, som regeringen har fokus på, og det er jo godt, at vi er enige om det.
Men det interessante er ikke så meget det at hejse et flag og sige, at vi kan se, der er et problem.
Netop her synes jeg, at beslutningsforslaget er noget tyndt eller rettere meget tyndt.
Jeg ser mest beslutningsforslaget som en god lejlighed til at minde om de mange tiltag, som regeringen siden 2001 har igangsat over for de ældre medicinske patienter.
Desuden vil jeg også gerne benytte lejligheden til - som min forgænger gjorde, sidste gang beslutningsforslaget blev fremsat - at tilbagevise de fejlslutninger, som beslutningsforslaget indeholder.
Der er patienter, for hvem sygehuset ikke er en del af løsningen, og som derfor mangler et ordentligt alternativ i regionen eller i kommunen, hvorfor patienterne derfor ofte må genindlægges på sygehuset i løbet af kort tid, fordi problemerne grundlæggende ikke er blevet løst.
Problemstillingernes relevans er regeringen sådan set enig med forslagsstillerne i, og det er et område, regeringen har fokus på, men regeringen er helt uenig med forslagsstillerne i metoderne til at komme problemerne til livs.
Beslutningsforslaget lægger ikke op til nogen som helst nytænkning.
Det handler om tre ting: mere personale, som vi vel at mærke - i parentes bemærket - ikke sådan lige har ved hånden; flere sengepladser, som hverken Sundhedsstyrelsen eller Dansk Selskab for Intern Medicin mener er løsningen på problemerne; endelig vil forslagsstillerne forpligte regeringen til at sikre uddannelse af et tilstrækkeligt antal speciallæger inden for de specialer, der vedrører det medicinske område, bl.a. geriatri, reumatologi og hjerteområdet, og det er vi jo allerede i gang med.
Jeg er helt enig med forslagsstillerne i, at de ressourcemæssige rammer skal være i orden.
Der er i dag flere økonomiske og personalemæssige ressourcer til rådighed på sygehusene end nogen sinde før.
Sygehusene vil i 2008 have 16,3 mia. kr. mere til rådighed end i 2001, og der er alene fra 2001 til 2006 kommet 1.200 flere fuldtidsbeskæftigede læger og 1.300 flere fuldtidsbeskæftigede sygeplejersker på de offentlige sygehuse.
Nyansættelser er i lige så høj grad sket på de medicinske afdelinger som på de kirurgiske og finder især sted i form af flere læger og sygeplejersker.
Det gennemsnitlige kompetenceniveau er derfor stigende.
Regeringen har gennem en målrettet strategi sat fokus på mere åbenhed og kvalitet på sygehusene, bedre patientsikkerhed og mere sammenhæng i behandlingsforløbene.
Det er alt sammen tiltag, som ikke mindst kommer de medicinske patienter til gode.
Derudover har regeringen også iværksat forbedringer, særlig for de medicinske patienter.
Her er der givet et løft på 70 mio. kr. til forbedring for landets diabetikere, flere hospicepladser, implementering af de elektroniske medicinprofiler, 260 mio. kr. til en styrkelse af indsatsen vedrørende geriatri, genoptræning og KOL samt 50 mio. kr. til sundhedscentre i kommunerne.
Regeringen har fra 2005 sikret mulighed for større fleksibilitet i de forebyggende hjemmebesøg over for ældre i eget hjem, de praktiserende lægers overenskomst er fra 2006 blevet moderniseret, så den giver et bedre incitament for lægen til at tage på lægebesøg hos svage ældre.
Vi lovfæster nu den ordning om faste kontaktpersoner på sygehusene, som der var politisk enighed om burde gennemføres.
På finansloven er der afsat 20 mio. kr. årligt til den ordning.
Sammen med meraktivitetspuljen, det udvidede frie sygehusvalg og kravene fra 2003 om øget takststyring har det i alt givet sygehusvæsenet et meget betydeligt løft.
Regeringen har altså tilført området betydelige ekstra ressourcer.
Man kan spørge: Hvad har oppositionen gjort?
Har partierne bag beslutningsforslaget f.eks. stillet konkrete forslag til finansloven om flere ressourcer?
Det skal man lede længe efter.
Hvad angår forslagene om at uddanne flere speciallæger inden for det medicinske område, forholder det sig således, at regeringen ikke blot vil sikre uddannelse af et tilstrækkeligt antal speciallæger alene inden for det medicinske område, vi vil også generelt sikre, at der i fremtiden vil være et tilstrækkeligt antal speciallæger, ligesom vi generelt vil fastholde arbejdskraft i og rekruttere arbejdskraft til sundhedsvæsenet og generelt sikre bedre patientforløb.
Derfor har vi også i efteråret 2007 gennemført en reform af den lægelige videreuddannelse for at forkorte den samlede uddannelsestid uden tab af kompetencer.
Reformen forventes at medføre 1.600 flere speciallæger fra 2016 og frem.
I øvrigt tilgodeser Sundhedsstyrelsens dimensioneringsplan for speciallægeuddannelser i høj grad det medicinske område.
Den nyeste plan for perioden 2008-2012 indeholder en udvidelse af antallet af årlige hoveduddannelsesforløb for de interne medicinske specialer fra 111 til 131.
Det er en stigning på mere end 18 pct. i forhold til 2006.
For de kirurgiske specialer sker der en samlet udvidelse med 11 årlige hoveduddannelsesforløb.
Stigningen for de interne medicinske specialer, hvori de i forslaget nævnte specialer indgår, er dermed på 20 ekstra hoveduddannelsesforløb årligt.
Og med den speciallægemangel, som vi har i Danmark, er det besynderligt, at vi lige pludselig skal til at fokusere endnu mere på de medicinske specialer, når andre specialer - her tænker jeg især på almenmedicin og psykiatri - står over for væsentlig større rekrutteringsproblemer.
Det er absolut ikke nogen afbalanceret anvendelse af ressourcerne, som forslagsstillerne ellers siger de ønsker.
Jeg er sikker på, at Socialdemokraterne, Socialistisk Folkeparti og Enhedslisten deler regeringens ønske og mål om at sikre den bedst mulige behandling af de medicinske patienter.
Det er også et godt udgangspunkt, men forslaget sigter helt forkert i sine midler.
Kapacitet handler efter min opfattelse ikke så meget om antallet af senge, og det er en opfattelse, som jeg deler med Sundhedsstyrelsen og Dansk Selskab for Intern Medicin.
Nej, det handler om, hvordan man bruger sengene.
Som forslagsstillerne selv nævner, er en betydelig del af sengedagene i dag ineffektive.
I beslutningsforslaget nævnes et tal på 30 pct., dvs. sengedage, hvor der ikke sker nogen reel handling, undersøgelse eller pleje af patienterne.
Det vil man med beslutningsforslaget gerne gøre noget ved.
Forslagsstillerne vil ikke gøre begge dele - eller hvad?
Lad mig slå fast: Problemerne på det medicinske område klares ikke gennem mere af det samme, f.eks. endnu flere sengepladser eller endnu mere personale, men derimod ved nye typer af initiativer, som reelt sikrer mere sammenhæng og kvalitet i patienternes forløb, og som skaber et overblik over behandlingen.
Det er ikke mindst den erkendelse, som ligger bag kommunalreformens udmøntning på sundhedsområdet, og som er en af de helt bærende begrundelser for den reform.
Målene for reformen er: at skabe nye rammer for samarbejdet mellem sygehuse og kommuner om de svage patientgrupper; at etablere relevante sundhedstilbud i borgernes nærmiljø; at sikre en bedre sammenhæng i forløbene efter udskrivning fra sygehus; og at give en klar og entydig opgavedeling, f.eks. for genoptræning og forebyggelse.
Kommunerne har med kommunalreformen fået et velafbalanceret medansvar for sundhedsområdet og for at medfinansiere regionernes sundhedsudgifter.
Herudover giver sundhedsaftalerne klare og faste krav til kommunerne og regionernes samarbejde.
Det er en kæmpe gevinst, især for de ældre medicinske patienter.
Kommunalreformen skal følges op af investeringer i bedre fysiske rammer i sygehusvæsenet.
Det vil blive et betydeligt løft, også for de medicinske patienter.
Det betyder, at der vil blive tilført mere end 20 mia. kr. til forskning frem til 2012.
Videnskabsministeriet har på den baggrund igangsat initiativet »FORSK 2015«, hvor et ekspertpanel på baggrund af en offentlig høring har udarbejdet et idékatalog med 31 forskningsemner.
Sundhed og forebyggelse spiller en central rolle i kataloget, bl.a. foreslås en samlet forskning i aldring, kronisk sygdom og sundhedsteknologiske løsninger.
Jeg kan også nævne, at arbejdsgruppen under Det Strategiske Forskningsråd, DSF, netop har tilkendegivet sin indstilling til, hvordan den kliniske forskning i Danmark kan styrkes fremadrettet.
Baggrunden er, at der under Det Strategiske Forskningsråd oprettes et program på 150 mio. kr. til klinisk forskning i perioden 2008-2010.
Her anbefales det bl.a., at man støtter projekter, der har fokus på sammenhængende patientforløb, nye behandlingsstrategier, bedre lægemiddelanvendelse og hensigtsmæssig anvendelse af nye sundhedsbehandlinger og -teknologier.
Jeg vil gerne afslutningsvis opsummere: Beslutningsforslaget rummer dels forslag, som er forfejlede, som når man vil have flere medicinske senge og effektivisere brugen, så man kunne spare 30 pct., dels forslag om f.eks. sammenhængende uddannelse og forskning.
Det er udmærket, men det er områder, hvor der allerede er tiltag i gang.
Regeringen kan på denne baggrund ikke anbefale det foreliggende forslag.