runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Merete Riisager (LA), 2012-12-12:
Jeg ved ikke, om ordføreren forestiller sig, at man ved at sidde fuldstændig stille og bare åbne munden op for alt det, der kommer, kan løse situationen.
Det mener vi ikke i Liberal Alliance at vi kan.
Vi skal som nation være så agile som overhovedet muligt, sådan at vi selv kan agere.
Det kan man godt som et lille land, og det er der andre små lande, der kan.
Ved at indgå i et konstruktivt samarbejde med andre lande, som også ser, at samarbejdet omkring euroen er kommet ud i alvorlige vanskeligheder, kan vi indtage den bedst mulige position.
Nikolaj Villumsen (EL), 2012-12-12:
Sådan er det forslag, der ligger på bordet.
Når den bankpakke – kalde det buffer, kald det, hvad man vil – er tømt, så er det skatteyderne, regningen rammer.
Det er jo meget kontroversielt med de her bankpakker, og jeg synes, det ville være rigtig kontroversielt, hvis fremtidige bankpakker, hvis Danmark går med i bankunionen, ikke bliver besluttet i Folketinget, men at den øverste myndighed er Den Europæiske Centralbank, og at danske skatteydere ikke bare skal dække ind for Danske Bank, men skal dække ind for Deutsche Bank eller franske banker.
Hvis det sker, vil statsministeren så ikke bare love os en folkeafstemning, for så tror jeg, at danskerne svar vil være ret klart?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-12-12:
Jeg tror ikke, jeg tidligere har talt om en buffer og brugt det ord.
Faktisk tror jeg ikke, jeg har brugt det ord, buffer, hele dagen.
Vi har den grundholdning, og det har vi haft hele tiden, at det fælles tilsyn skal hvile på, at i forbindelse med kriser er det først og fremmest sektoren selv, der skal bære omkostningerne, og ikke skatteborgerne.
Det er det princip, vi har haft i forhold til den danske banksektor, og det er det princip, vi har gennemført med de bankpakker, vi har gennemført i Danmark, nemlig at det er sektoren selv, der må betale.
Glædeligvis kan vi nu konstatere, at den måde at tænke på, altså at sektoren må bære omkostningerne selv, også er noget, man deler i EU.
Det er bl.a. det, der fremgår af Kommissionens forslag om det samme, og også det, som man må forstå der lægges op til i ØMU-rapporten, nemlig at man skal fastholde det her princip.
Så det er bankerne, der skal bære omkostningerne selv.
Nikolaj Villumsen (EL), 2012-12-12:
Tak for ordet, formand, og tak til statsministeren for at få nogle interessante ting på bordet i dag.
Jeg tror, at når man spørger rigtig mange danskere, vil de sige, at det, som de er rigtig sure over, er det her med, at bankerne er dem, der tjener pengene, og så ender det med at være skatteborgerne, der betaler regningen.
Derfor var jeg også blandt dem, som var ret glade, da statsministeren i juni meldte ud omkring en eventuel dansk deltagelse i en bankunion, nemlig: »De danske skatteydere er ikke interesseret i at betale for gæld, de ikke selv har skabt« .
Det blev tolket, som om det ville være en umulighed, at danske skatteborgere skulle betale for den andre landes bankers gæld.
Nu kunne vi så høre på europaudvalgsmødet i dag, at statsministeren åbnede op for lige præcis det her, bare der var en lille buffer i bankerne, så de også var lidt med til at betale.
Hvorfor ændrer statsministeren holdning?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-12-12:
Det har altid været socialdemokraternes og nu også regeringens holdning, at Danmark skal placere sig der, hvor vi får mest indflydelse, og det, der er sagens kerne, er, at de ting, der foregår i Europa, de beslutninger, der træffes, også inden for eurozonen, påvirker Danmark.
Derfor er vi også optaget af at være tæt på eurolandene.
Det var bl.a. derfor, vi var enige om, at vi skulle være en del af finanspagten, netop fordi vi også er optaget af at være tæt på kernen i Europa.
Så heller ikke på det punkt tror jeg der er så stor forskel på hvad Venstre og Socialdemokraterne mener.
Jeg tror ikke, vi er enige om alt, men jeg tror, at Venstre og regeringen generelt deler en række fælles grundholdninger til, hvor Danmark placerer sig bedst, som bl.a. kom til udtryk, da vi i fællesskab tog beslutning om, at vi skulle være en del af finanspagten.
Lykke Friis (V), 2012-12-12:
Jeg hører det lidt som værende en diskussion om ord, om man nu vælger at kalde det et udskilningsløb eller ej.
Men jeg forstår det på den måde, at ja, de andre lande går videre, og at der nu vitterlig sker noget i den europæiske integrationsproces.
Hvor ønsker regeringen så, at Danmark skal placere sig?
Jeg vil godt starte med at kvittere for den her debat, men også kvittere for, at vi nu også for alvor kommer lidt mere ned i detaljen.
Det gør vi jo bl.a., fordi vi får en tænketanksrapport, vi får en høring, og så vil der jo så også, når vi har afholdt det, være mulighed for at indgå en europapolitisk aftale.
Det vil jeg godt starte med at kvittere for.
Det er sådan set lidt afgørende, for det er jo det, der er perspektivet i den debat, vi skal have den kommende tid, for ellers er der en fare for, at vi udelukkende diskuterer de enkelte forslag løsrevet.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-12-12:
Danmark er ikke et euroland.
Det har man jo også mærket meget tydeligt det sidste år, hvor Danmark ikke er blevet bedt om at bidrage solidarisk til f.eks. nogle af de lånemekanismer, man har skabt i forhold til f.eks. Grækenland.
Danmark er ikke et euroland.
Vi har ikke de pligter og rettigheder, som de andre eurolande har.
Det er jo egentlig ganske, ganske enkelt.
Vores opgave er at placere Danmark der, hvor vi får mest indflydelse på forhold, som påvirker os selv.
Det, vi har oplevet de sidste år, er, at det, der sker i Europa – hvis en bank går ned, hvis et land har problemer med økonomien, hvis renten stiger – med det samme påvirker forholdene i Danmark.
Det er i Danmarks interesse.
Vi har set, at hvis der ikke er styr på euroen, går det ud over Danmark med det samme.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2012-12-12:
Det var helt igennem et svar, som jeg forventede.
Det betyder så også, at når budskabet er, at Danmark skal placere sig så tæt på kernen i EU som muligt, er det en fælles bestræbelse, som Venstre, Socialdemokraterne og for den sags skyld regeringen og statsministeren har.
Det gør så, at det er nødvendigt at spørge, hvordan man med det som udgangspunkt sikrer sig fuld respekt for euroforbeholdet.
Jeg synes, der tegner sig et mere og mere tydeligt billede af, at der er nogle partier herinde, der i virkeligheden forsøger at bringe Danmark i den situation, at vi agerer, fuldstændig som om vi var et euroland.
Den eneste forskel er, at vores mønter og sedler ikke hedder euro, men kroner.
Men den følger jo kursen på euro tæt.
Og i alt, hvad man gør med hensyn til den økonomiske del, koordinering og central styring – nu er der så tale om en bankunion osv. – vil man placere Danmark så tæt på eurolandene som overhovedet muligt.
Hvori består så respekten for euroforbeholdet?
Merete Riisager (LA), 2012-12-12:
Statsministeren sagde her til morgen, at Danmark er det 18. euroland.
Vil statsministeren ikke lige uddybe, hvad hun mente med det?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-12-12:
Jeg har ikke nogen konkret formodning om, at der vil være et problem for danske realkreditinstitutioner.
Det er rigtigt, at diskussionen af og til kommer op.
Men jeg har ikke nogen konkret formodning om, at hvis Danmark skulle vælge at være en del af det her fælles tilsyn, at der så vil være et problem for danske realkreditinstitutioner.
Vi har et forbehold, og det er også derfor, at vi hverken har de rettigheder eller de pligter, som eurolandene har.
Det har man også kunne se i samtlige de beslutninger, der er truffet i det sidste års tid.
Der er eurolandene, som er eurolande, og så er der ikkeeurolandene, som selvfølgelig har respekt for som i Danmarks tilfælde, at der er et forbehold.
Og det betyder, at vi ikke tager del i de pligter og rettigheder, som eurolandene har.
Finanspagten er et rigtig godt eksempel.
Finanspagten har selvfølgelig noget med euroen at gøre, for det er jo eurolandene, der har en finanspagt, mens ikkeeurolandene har haft mulighed for at tilslutte sig finanspagten.
Men det er et godt eksempel, for alle eurolandene skulle være medlem af finanspagten, hvorimod ikkeeurolande, som Danmark, kunne vælge at tilslutte sig den.
Så jeg tror aldrig, at jeg har sagt, at finanspagten ikke har noget med eurolandene at gøre, men det er så endnu et eksempel på, at fru Merete Riisager ikke citerer mig helt korrekt.
Merete Riisager (LA), 2012-12-12:
Vi har jo haft fastkurspolitikken længe.
Statsministeren sagde jo netop, at når vi er det 18. euroland – det sagde hun til morgen – er det bl.a., fordi vi har en fastkurspolitik og har ratificeret finanspagten.
Og så siger statsministeren om bankunionen, at hvis vi indtræder i den, bliver det i respekt for euroforbeholdet.
Det er ærlig talt lidt svært at finde ud af, hvad statsministeren mener.
Og hvad vil statsministeren sige til alle de danskere, som tror, at vi har et fungerende euroforbehold, og som tror, at regeringen har respekt for demokratiet og for, at danskerne har sagt nej til euroen?
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-12-12:
Meget gerne.
Det er en konstatering af, at af ikkeeurolandene er vi det land, som er tættest på eurolandene.
Hvorfor det?
Det er, fordi vi har en fastkurspolitik; en fastkurspolitik, som jeg i øvrigt ikke tror at der er nogen, der argumenterer imod.
Men det, at vi har en fastkurspolitik, betyder selvfølgelig, at vi er meget tæt på euroen og tættere på end briterne, som jo ikke har en fastkurspolitik for deres pund, og tættere på end svenskerne, som ikke har en fastkurspolitik for den svenske krone.
Derfor er det en konstatering, når jeg og andre har sagt, at vi er det 18. euroland
Lars Barfoed (KF), 2012-12-12:
Jeg vil gerne spørge, om statsministeren i forbindelse med de drøftelser, der nu skal være, vil sikre, at danske realkreditobligationer bliver betragtet som stærke værdipapirer, så vi ikke risikerer, at vi får ødelagt det danske realkreditsystem, som jo er noget ganske særligt, og som jeg ved at der kan være lidt problemer med at forklare ude i Europa, fordi det er et særligt dansk system.
Men det er jo vigtigt for hele vores finansielle system, at der er en respekt om vores danske realkreditobligationer, og at de bliver vægtet som solide papirer, når man skal opgøre pengeinstitutternes sammensætning af deres kapital.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2012-12-12:
Statsministeren har fulgt med i den time og 39 minutter, vi har debatteret.
På baggrund af det, statsministeren har hørt nu, og den debat, der har været i Europaudvalget tidligere på dagen, vil jeg spørge statsministeren om, hvorvidt der er noget som helst punkt, hvor regeringen og partiet Venstre er uenige om det, man nu står over for.
Det, jeg har hørt Venstre sige, er måske det samme, som statsministeren siger, bare i et klarere sprog.
Man vil have Danmark placeret så tæt på kernen som muligt.
Det er det, man tager udgangspunkt i og tror er i Danmarks interesse.
Og så handler det egentlig om, hvordan vejen dertil ser ud.
Men ud over at fru Lykke Friis på Venstres vegne måske har sagt det lidt mere åbenhjertigt og direkte, er der så noget i det indholdsmæssige af det, statsministeren har hørt fra Venstres side, som på nogen måde er i modsætning til det, som statsministeren selv står for?
Merete Riisager (LA), 2012-12-12:
Jeg synes faktisk, det er en lille smule trættende, når man trækker lande frem, som ikke er en del af EU.
Det ville da meget mere interessant at snakke om briterne, om svenskerne eller om tjekkerne, som jo også siger, at det, der er grundsøjlen i EU og det, som vi skal bygge videre på, jo er det indre marked; det er et samarbejde om problemer, som går på tværs af grænser.
Men euroen er et samarbejde, som er ved at udvikle sig i en uheldig retning.
De fleste, som åbner aviser, har jo erkendt, at euroen ikke kan fungere som pengepolitik.
Det bliver finanspolitik, det bliver skattepolitik, det bliver fælles arbejdsmarkedspolitik, det bliver en situation, hvor nogle lande betaler, mens andre modtager og bliver styret.
Det giver en voldsom uoverensstemmelse mellem de europæiske befolkninger, og det må vi bare erkende er et voldsomt problem for demokratierne i Europa.
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2012-12-12:
Jo, den del hørte jeg sådan set godt.
Men mener ordføreren egentlig, at netop den norske model, som jeg nævnte, er mere demokratisk, altså en model, hvor man står udenfor som en del af B-holdet og får at vide fra A-holdet, der sidder med ved bordet, hvad retning man skal gå i, hvilke regler man skal følge?
Er det en mere demokratisk model, at man stiller sig udenfor i stedet for at bede om at få lov til at få indflydelse?
Merete Riisager (LA), 2012-12-12:
Som jeg tidligere har sagt, så lad os søge indflydelse der, hvor vi måske kan få noget indflydelse, f.eks. på udviklingen af det indre marked.
Det er jo sådan i øjeblikket, at der kommer små og svage tiltag for at forbedre det, som vi synes er rigtig vigtigt med EU, nemlig det indre marked, hvorimod de store tunge tiltag kommer i forhold til ØMU'en, de kommer i forhold til en euro, som vakler, og som ikke kan fungere, medmindre man laver fuld centralistisk styring.
Og det er der, jeg siger, at demokratiet forsvinder.
For de fleste europæere har jo en forestilling om, at de kan gå hen til deres nationale parlament, stemme sig til en politik og blive hørt i forhold til den økonomiske politik, der skal føres i netop deres land.
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2012-12-12:
Tak for det, og tak til ordføreren.
Mener ordføreren, at den norske model, hvor man sådan pr. dekret, telefax eller noget andet modtager direktiver om, hvorledes verden skal forstås, er en mere demokratisk anvendelig model end den, hvor man faktisk har indflydelse på, hvad retning Europa bevæger sig i?
Jens Joel (S), 2012-12-12:
Man kan også undre sig over, at når vi så tager skridt til, at der skal strammes op, så det ikke bare er regningen, der skal sendes videre, og andre der skal betale, bliver der også sagt nej.
Men hvis det er for abstrakt at skulle diskutere den samlede vision omkring det her, kan man jo tage fat der, hvor hr. Lars Barfoed sluttede og sige, at når vi nu er i fastkurs og derfor meget tæt knyttet til euroen, men fru Merete Riisager og Liberal Alliance ikke mener, at vi skal samarbejde for at styrke den euro, som vi er fast tilknyttet, er det helt simple spørgsmål: Ønsker Liberal Alliance at ophæve den fastkurspolitik, vi har?
Merete Riisager (LA), 2012-12-12:
Nu bliver det jo nok lidt svært at redegøre for den på 2 minutter.
Men jeg kan da starte med at sige, at det ikke er særlig klædeligt, når taleren citerer mig forkert og siger, at Liberal Alliance vil ud af EU.
Det ved taleren udmærket godt at Liberal Alliance ikke vil.
Vi ønsker at være i EU, vi ønsker at være en del af det indre marked, vi ønsker at indgå i et samarbejde om problemer, som er tværnationale, men overbygningen omkring euroen er jo ved at udvikle sig til et samarbejde, hvor ansvaret forsvinder; hvor nogle må betale og andre bliver styret.
Man kan undre sig over, at regeringen synes, at det er så fremragende et samarbejde, at man da må træde ind i det.
Jens Joel (S), 2012-12-12:
Tak for det og tak til ordføreren.
Uden at være sådan helt skarp på psykologien tror jeg alligevel, at fru Merete Riisager lider lidt af det, man vist kalder projicering, når hun siger, at regeringen ikke rigtig har nogen bud på, hvad der skal ske.
Det, der er sandheden, er jo, at regeringen faktisk forholder sig til den virkelighed, vi er i.
Jeg har ganske mange fredage haft fornøjelsen af samarbejdet i Europaudvalget, men må også tilstå, at der er meget, meget langt imellem, at man får et bud på, hvordan Liberal Alliance mener vi skal agere i en international verden, hvor markederne går på tværs, hvor finanssektoren går på tværs, og hvor det eneste svar er, at vi skal trække os tilbage, vi skal ud af EU.
Jeg kunne godt tænke mig at høre, hvad Liberal Alliances europapolitik er – for at come to terms med det her.
Merete Riisager (LA), 2012-12-12:
Hør nu her, vil jeg sige til hr. Jens Joel, det er urealistisk, at Danmark kan stabilisere euroen.
Danmark skal ikke forsøge på det, vi skal ikke gå ind og betale for noget rod, som vi ikke har skabt.
Det er ikke vores rod, vi behøver ikke betale.
Derudover er det en god idé at beholde så mange kort på hånden som overhovedet muligt, sådan at vi kan navigere i en global verden, i stedet for bare at lægge sig ind i et dysfunktionelt samarbejde omkring euroen.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2012-12-12:
Tak, formand.
Og jeg vil så gerne netop der, hvor hr. Lars Barfoed slap, give hr. Lars Barfoed muligheden for at fortsætte.
For hr. Lars Barfoed forsøgte sig jo først med at komme med den der med at sige, at De Konservative er et parti, som vil det fuldt og helt, man vil det hele, og man er så tæt på osv., men der var så alligevel nogle grænser.
Jeg kunne så forstå, at vi der, hvor det ikke rigtig giver nogen mening at lave en EU-regulering, skulle lade være med at gøre det.
Jamen det er jo fantastisk!
Det, der så er det interessante, er jo selvfølgelig, hvor det ikke giver mening.
Hvor er det, grænsen går?
Er der f.eks. her noget, der kan tyde på, at der kan være en grænse, som man vil synes, at man skulle trække, og hvor vi altså kan sige, at her er det sådan, at selv De Konservative – som jo ellers er et parti, der, når vi ser på det i et historisk perspektiv, og når vi ser på det i en integrationsmæssig sammenhæng, indtil nu er gået med på alt, hvad der er kommet fra EU – ikke ønsker at være med, for her er der alligevel en grænse, som man så ønsker at trække?
Det er jo en plan, der vil ende med, at der kommer mere fælles beslutningstagning, f.eks. når det gælder de nationale finanslove, og at der kommer en fælles koordinering af den økonomiske politik, herunder af skatte- og beskæftigelsespolitikken osv.
Så der er jo virkelig tale om noget, der tager fat om nogle væsentlige ting i det danske samfund.
Helle Thorning-Schmidt (S), 2012-12-12:
Den afspejler, at det er særdeles vigtige spørgsmål, vi diskuterer i øjeblikket i EU, også på det kommende topmøde.
Jeg vil gerne kvittere for en spændende og også ganske konstruktiv debat, som vi har haft i dag.
Jeg vil også godt understrege, at det er regeringens opfattelse, at det er i Danmarks klare interesse, at der kommer styr på krisen i Europa.
Derfor skal vi selvfølgelig også debattere, hvordan ØMU'en kan styrkes yderligere ud over de tiltag, som allerede i løbet af det sidste år er taget for at styrke euroen og ØMU'en.
Regeringen går ind i de her diskussioner med det klare udgangspunkt, at et styrket EU-samarbejde er en vigtig del af løsningen på den krise, som vi desværre stadig står i.
EU har taget en række væsentlige initiativer, som har været med til at afdæmpe konsekvenserne af krisen og forhindre, at vi begår de samme fejl en gang til.
Men vi må også konstatere, at vi desværre ikke er ude af krisen endnu, og at der stadig er et langt, sejt træk foran os.
Derfor er det også vigtigt, at vi bliver ved med at fokusere på, hvordan EU-samarbejdet kan indrettes bedst muligt, så vi kan komme ud på den anden side af krisen og igen få skabt vækst og arbejdspladser i Europa.
Det er de arbejdspladser, som vi har så hårdt brug for.
Jeg vil også gerne endnu en gang understrege, at vi fra dansk side deltager aktivt i forhandlingerne og diskussionerne.
Vi byder ind med danske synspunkter, naturligvis i fuld respekt for euroforbeholdet.
Et af de synspunkter, jeg vil fremhæve i den forbindelse, er, at en styrkelse af ØMU'en skal være åben og transparent i forhold til ikkeeurolande.
Den skal selvfølgelig også respektere det indre markeds integritet.
Det er noget af det, vi har været meget optaget af.
Ud over det har vi også været optaget af, at ikkeeurolande får færre rettigheder, hvis de skulle ønske at deltage i det, som vi skal diskutere de kommende dage, nemlig finanstilsynet.
Det er måske en af de sager, som har optaget os mest i de seneste dage og uger.
Det er det her med, at vi skal sikre, at hvis vi har pligter over for tilsynet, skal vi også have rettigheder.
Som vi ser forhandlingerne nu, er der sket betydelige fremskridt, som styrker ikkeeurolandenes rettigheder.
De her diskussioner betyder ikke, at vi i Danmark, som jeg også sagde tidligere, har afgjort, om vi i sidste ende skal deltage.
Det kan vi først afgøre, når vi har hele pakken foran os.
Først derefter giver det mening, at vi i Danmark tager en grundig diskussion og vurderer, om det er i dansk interesse at deltage.
Men indtil videre skal der ikke være nogen tvivl om, at vi er optaget af, at euroen kommer ud af krisen, at vi får en styrket euro, og det er også det, vi har sagt til de andre lande, nemlig at vi støtter, at de er optaget af at få styrket ØMU'en.
Jeg ser selvfølgelig frem til at holde tæt kontakt til Folketingets partier om hele denne sag i det kommende forløb.
Jeg opfatter debatter som dem, vi har i dag, og som vi også havde tidligere i Europaudvalget, som meget væsentlige, og vi skal være stolte af den europadebat, vi har i Danmark.
Edmund Joensen (SP), 2012-12-12:
Det er positivt, at debatten afholdes før mødet i Det Europæiske Råd.
Spørgsmålet om fælleseuropæisk finanstilsyn og indskydergaranti kan få konsekvenser for færøske og grønlandske banker og indskydere.
Færøerne og Grønland er som bekendt ikke med i EU, men er en integreret del af den danske finanssektor.
Regeringen bør derfor have en plan for, hvad man gør med hensyn til færøske og grønlandske banker og indskydere.
Derfor vil jeg spørge statsministeren specielt om indskydergarantien.
Har regeringen en plan, og hvad går den i givet fald ud på?
Og vil regeringen forpligte sig til, at indskyderne på Færøerne og i Grønland har en garanti, der er på linje med den fælleseuropæiske?
Lars Barfoed (KF), 2012-12-12:
Altså, det afgørende i den sammenhæng er jo ikke, om der er en person, der har en titel – og det kan så være finanskommissær eller finanszar eller noget helt tredje
Og der er det, jeg siger, at jeg ikke ønsker, at Kommissionen får mulighed for at intervenere i sammensætningen af landenes budgetter, altså i vores finanslov.
Det er en lov, vi skal vedtage her i Folketinget.
Jeg accepterer helt, at vi skal holde os inden for nogle grænser, når det gælder underskud og gældsætning, men ikke at man intervenerer i, hvordan vi når frem til den bundlinje.
Som sagt ved jeg ikke helt, hvad der ligger i Van Rompuys formulering om at koordinere beskæftigelsespolitik og skattepolitik.
Men jeg ønsker ikke, at det skal være sådan, at vi ikke kan have vores egen beskæftigelsespolitik og vores egen skattepolitik i Danmark.
Det skal vi naturligvis kunne have.
Men vi skal kunne føre vores egen skattepolitik og beskæftigelsespolitik.
Nikolaj Villumsen (EL), 2012-12-12:
Altså, nu er det jo sådan, at man siger, at efter 2014 skal man i gang med det her med fælles skattepolitik og arbejdsmarkedspolitik.
Og jeg håber da, at De Konservative vil sige fra over for det.
Jeg ved ikke, om jeg skal forstå det sådan; så hvis jeg skal forstå det sådan, må ordføreren meget gerne uddybe.
Men hvad så med at have en fælles finanskommissær?
Det er jo det, der også ligger på bordet.
Det er jo lige præcis en, der skal gribe ind i landenes finanslove.
Det er faktisk en tidligere del af processen end den her fælles skatte- og arbejdsmarkedspolitik.
Vil man afvise det?
Altså, det er ret radikalt; tyskerne snakker om en finanszar.
Betyder det, at vi vil se en konservativ modstand mod det?