Holger K. Nielsen (SF), 2016-05-03:
Tak til udenrigsministeren for redegørelsen.
Det er fuldstændig rigtigt, at det kræver, at begge parter besinder sig og får gang i dialogen igen, og det er en forudsætning for, at man kan komme videre.
Men jeg synes også, at det er værd at have i baghovedet, at magtforholdet mellem de to parter jo er ganske asymmetrisk.
Der er jo tale om et palæstinensisk område, der er besat af Israel.
Israel agerer som en besættelsesmagt i området; har stillet en række checkpoints op, som almindelige mennesker skal passere hver dag, hvis de skal på arbejde; de skal bruge mange timer hver dag for at komme fra deres hjem til deres job; de ved ikke, hvornår de møder en israelsk soldat, der har kompetence til at undersøge dem for forskellige ting; der er en stor arbejdsløshed; mange bor i flygtningelejre på Vestbredden.
Det vil sige, at vi jo ikke kan se det her isoleret fra den situation, som almindelige palæstinensere lever under på Vestbredden.
Og vi kan se det som en væsentlig årsag til de reaktioner, der har været i forhold til den israelske besættelsesmagt.
Vi er også nødt til at have i baghovedet, at det her asymmetriske magtforhold jo er udtryk for, at man har en meget stærk part og en uendelig svag part over for hinanden.
Hovedansvaret for, at der kan komme gang i det, er altså, at den stærke part også er villig til at gå ind i en proces.
Det er vi nødt til at sige, igen med det udgangspunkt, at begge parter selvfølgelig har et ansvar for det her.
Det er jeg fuldstændig med på.
Det er med andre ord et meget, meget vanskeligt dagligliv for almindelige mennesker.
Jeg synes også, vi skal have det med sikkerhed i baghovedet.
Det var også noget af det, vi diskuterede med mange israelere, da nævnet var dernede, altså at de selvfølgelig er bekymret for, om deres sikkerhed kan fastholdes.
Det er også forståeligt nok.
Lige så vel som en palæstinensisk familie skal have lov til at kunne leve i deres hus på Vestbredden, uden at de risikerer at blive overfaldet af israelske soldater, eller at deres hus pludselig bliver revet ned, lige så meget ret har en israelsk familie, der går med deres barn til skole, til at kunne gøre det uden at blive ramt af en raket.
Det er klart.
Begge parter har en ret til at kunne leve et liv i tryghed, og uden at man risikerer at blive ramt af hverken det ene eller det andet.
Det er selvfølgelig udgangspunktet for det.
Men der er vi så også nødt til ligesom at kunne sige, at hvis vi skal videre der, og hvis Israel skal kunne overleve det her, er det nødvendigt med en tostatsløsning, som også ministeren var inde på.
Det er jeg fuldstændig enig i.
Skal palæstinenserne opgive deres forvaltning af området?
Skal det nedlægge sig selv?
Skal det overgive hele Vestbredden til Israels magt med de konsekvenser, det måtte have?
Hvad er ansvaret for den israelske stat?
Den diskussion kører jo, men det ville være dybt, dybt bekymrende, hvis man kommer så langt, for det vil i virkeligheden i sidste ende undergrave Israels eksistens som demokratisk jødisk stat.
Det vil man ikke kunne overleve.
Så derfor er det jo ikke mindst i Israels interesse, at der kommer en tostatsløsning, og det pres synes jeg også vi skal kunne lægge på den israelske regering.
»Idet Folketinget henviser til V 13 fra 2014, udtaler Folketinget sin dybe bekymring over de alvorlige tab af menneskeliv.
Folketinget fordømmer terrorangrebene og voldshandlingerne fra alle sider og opfordrer parterne til at fordømme angreb, når de finder sted, og nøje overholde principperne om nødvendighed og proportionalitet ved magtanvendelse.
Folketinget opfordrer regeringen til bilateralt og gennem EU og FN at arbejde for, at - Israel indstiller sin bosættelsespolitik og israelske bosættelser ikke gennem aftaler mellem Israel og EU eller danske offentlige eller private engagementer får legitimeret deres eksistens eller forbedrede økonomiske muligheder, - palæstinenserne etablerer en politisk kultur, der resulterer i ægte og demokratiske valg for alle palæstinensere, og - Israel tager mærkbare skridt til at forbedre palæstinensernes hverdag på Vestbredden og i Gaza.«