runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Først og fremmest vil jeg både som pressens minister og som alt andet, havde jeg nær sagt, udtrykke min glæde over, at der er ved at udvikle sig en kultur i pressen, hvor man også kan kigge kritisk på hinanden.
Det synes jeg faktisk er den allerbedste måde at få selvregulerende mekanismer ind på i mediernes måde at fungere på.
Det synes jeg er rigtig positivt.
Må jeg dernæst sige, at hele den her snak om pressens minister har undret mig lidt, navnlig som hr. Mogens Jensen har fremstillet det, som om pressens minister er sådan en figur næsten som Højesterets præsident eller en royal figur, der slet ikke må have nogen mening om nogen ting.
Jamen hør lige her: Den til enhver tid siddende statsminister er pressens minister, men er jo også statsminister i en regering og politiker med liv og sjæl og har selvfølgelig en holdning til tingene og ret og pligt til at deltage i den offentlige debat, herunder påpege fejl og mangler og fortielser, der måtte være i de angreb, som regeringen bliver udsat for.
Så jeg mener da også, at det hører med til det at være pressens minister, at man udfolder ytringsfrihed og dermed pressefrihed.
Ja, jeg havde netop ikke haft lejlighed til at se den, før den blev bragt i Danmarks Radio.
Da så jeg selvfølgelig filmen, og så havde jeg lejlighed til ved selvsyn at forvisse mig om, hvor lidt der i virkeligheden var i den.
Og siden regeringen fremlagde sin redegørelse den 13. december – det var vi jo selvfølgelig nødt til, når vi blev udsat for så grove anklager – er der ikke kommet noget frem, der ændrer de konklusioner, der er i redegørelsen.
Det er selvfølgelig også ærgerligt for hr. Villy Søvndal, som bare bliver ved og bliver ved, selv om der ikke er kommet noget som helst nyt på bordet.
Så den her sag drejer sig blot om, at regeringen bliver beskyldt for at have vildledt Folketinget, at regeringen bliver beskyldt for ikke at have overholdt internationale konventioner, ja, jeg bliver såmænd nærmest truet med at skulle for Rigsretten, og i den situation vil venstrefløjen så forlange, at vi som regering, at jeg som minister ikke må tage til genmæle og afvise beskyldningerne og i det mindste forlange, at de faktiske oplysninger, der bliver videregivet, er korrekte.
Jeg synes, det taler for sig selv, at hr. Villy Søvndal og den øvrige venstrefløj ikke har større respekt for ytringsfriheden, end at man vil afskære os fra at ytre os frit i den offentlige debat.
Steen Gade (SF), 2007-01-31:
Hr. Jesper Langballe havde ondt af statsministeren over, at han skulle give det samme svar hele tiden.
Det er jeg da egentlig ked af at sige.
Jeg har forstået, at statsministeren er lidt på retræte vedrørende det med en undersøgelse; det var alligevel for meget.
Men det er jo det, der har sat det hele i gang.
Mit spørgsmål til statsministeren er så: Når statsministeren sidder derhjemme og kommer til at tænke igennem, om hans opførsel i den her situation ikke godt kan føre til mere selvcensur i Danmarks Radio, er det så virkelig rigtigt, at han ikke tror, at det kan føre til mere selvcensur, at Danmarks statsminister benytter situationen, ikke til at give igen, for det har han ret til, men også til at sige noget om, hvad der skal ske i Danmarks Radio?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Hr. Frank Aaen har allerede antydet svaret, nemlig at jeg ikke tror, vi kommer det meget nærmere, for jeg har nu svaret på det i mange omgange.
Det fremgår meget klart af regeringens redegørelse fra den 13. december, at der ikke er dokumentation for påstandene om, at der skulle have fundet mishandlinger sted.
Og de oplysninger, der er kommet frem senere, også fra hr. Frank Aaens side, føjer ikke nyt til, der kan ændre de konklusioner.
Man kan sige, at hvis der er kommet noget nyt til her på det allerseneste, så er det, at et af kronvidnerne i den film, som hr. Frank Aaen har været så dybt involveret i at fremstille, nu klart fastslår offentligt, at der ikke har fundet mishandlinger sted.
Men det lader hr. Frank Aaen bare som om han hverken har set eller hørt.
Frank Aaen (EL), 2007-01-31:
Jeg skal nok skåne statsministeren for mere, for vi kommer det sikkert ikke nærmere, som statsministeren plejer at sige.
Jeg vil bare sige, at når nu redegørelsen når frem til den konklusion, at det ikke er rigtigt, når man taler om mishandlinger i Kandaharlejren, og vi så har oplysninger fra FN og fra Amnesty International, der beskriver mishandlinger af præcis 31 fanger og præcis den 17. marts, den dag, vi selv afleverede fanger til den lejr, så er der jo en modstrid mellem det, som regeringen er nået frem til i sin redegørelse, og det, som Amnesty International og FN lægger frem i deres rapporter.
Så må det jo betyde, at statsministeren ikke mener, at de to rapporter fra FN og Amnesty er troværdige, ellers måtte man jo undersøge dem.
Kunne vi ikke få et klart svar på det?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Som jeg nu i flere omgange har svaret på, er der intet af det, der bringer nyt frem i forhold til de konklusioner, der er draget i den redegørelse, regeringen har lagt frem den 13. december.
Det er nøjagtig det samme spørgsmål, og derfor står jeg selvfølgelig i den situation, at jeg også giver det samme svar, og det synes jeg hr. Frank Aaen skulle lytte til, for der er ikke føjet noget nyt til, der kan ændre de konklusioner, som regeringen har præsenteret i redegørelsen af 13. december.
Frank Aaen (EL), 2007-01-31:
Nu har vi nogle gange spurgt til beskrivelser fra FN og Amnesty International om fangemishandlinger i Kandahar af de 31 fanger, og hver gang har statsministeren svaret, at det ikke er noget, der skal undersøges.
Så er mit ganske enkle spørgsmål, om de oplysninger, der er fremlagt fra Amnesty International og fra FN, efter statsministerens opfattelse må anses for at være utroværdige.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Jeg vil gerne sige til hr. Steen Gade, at der ikke er tale om nogen retræte fra min side, for det, jeg siger i dag, sagde jeg allerede i Berlingske Tidende den 25. januar, altså det grundlag, hvorpå hele debatten i dag hviler.
Der sagde jeg meget direkte, at det ikke tilkommer mig som statsminister at blande mig i Danmarks Radios interne proces, det står meget direkte, og videre står der, at jeg påpeger, at der er tale om faktuelle fejl, og så siger, at Danmarks Radio måske kritisk burde undersøge sig selv.
Jamen det er selvkritik.
Og hvordan Danmarks Radio så vil gribe det an, må Danmarks Radio virkelig selv om.
Det har jeg på intet tidspunkt villet blande mig i.
Og der er ikke tale om nogen retræte; det er det samme, jeg har sagt lige fra starten af.
Nej altså, retræte er nærmest, at det jo er meget tydeligt, at venstrefløjen står med en rigtig, rigtig ringe sag, og at det selvfølgelig må give dyb skuffelse først og fremmest hos filmens medproducent, hr. Frank Aaen, men jo også helt tydeligt i SF, dyb skuffelse over, at der ikke kan komme mere ud af den her sag.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Hr. Jesper Langballe forudså selv i præmissen for sit spørgsmål, at jeg næppe ville svare på det, for der synes jeg netop, at det er vigtigt, at jeg som statsminister – og regeringen i det hele taget – ikke går ind og blander sig i Danmarks Radios interne forhold.
Jeg har sagt, hvad jeg synes der er at sige om den sag, nemlig at når der efter regeringens opfattelse er videregivet faktiske forkerte oplysninger, burde det give anledning til selvkritik i Danmarks Radio.
Noget selvkritik har der jo også været, for Danmarks Radio har jo rent faktisk måttet rykke ud og berigtige en række af de oplysninger, der er videregivet.
Men jeg har samtidig understreget, at jeg ikke blander mig i, hvorledes Danmarks Radio internt håndterer den her sag.
Så også af den grund vil jeg afstå fra at besvare hr. Jesper Langballes spørgsmål.
Jo, jeg må medgive hr. Jesper Langballe, at det kræver en meget udstrakt og engleagtig tålmodighed, men det er jo vilkårene; vi har en spørgetid om onsdagen, hvor alle videbegærlige folketingsmedlemmer har mulighed for at stille spørgsmål til enhver minister, også til statsministeren, men jeg må fuldstændig give hr. Jesper Langballe ret i, at der ikke er meget variation i spørgsmålene.
Det er dybest set
det samme, det hele kredser om, og når det er de samme spørgsmål, der bliver stillet og der ikke rigtig er vilje til at lytte ordentlig til, hvad der bliver svaret, må det i sagens natur også gang på gang blive de samme svar, der bliver givet.
Jesper Langballe (DF), 2007-01-31:
Jeg må sige, at jeg synes, der må skulle en næsten overmenneskelig, engleagtig tålmodighed til fra statsministerens side for at blive ved at besvare de samme spørgsmål fra folk, som mener, at ytringsfrihed er ensbetydende med retten til uimodsagt at fremsætte faktuelt forkerte oplysninger, og som ikke kan se, at der er nogen forskel på, om man forbyder et dagblad at tegne Muhammed for at beskytte nogle menneskers krænkede religiøse følelser og at modsige et medie, der fremsætter ukorrekte oplysninger.
Jeg vil egentlig godt spørge statsministeren: Hvordan er det sådan en eftermiddag igennem at skulle blive ved?
Man må også komme til at føle sig som en grammofonplade, for det er jo svært at variere svarene, når spørgsmålene er fuldkommen uvarierede.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Jamen det er overhovedet ikke noget, jeg på nogen som helst måde vil blande mig i.
Det må Danmarks Radio selv finde ud af.
Jeg vil godt gentage, at regeringen ikke føler, at den har noget problem i den her sag, men vi er blevet anklaget bl.a. for at have givet forkerte oplysninger i Folketinget og for ikke at overholde internationale konventioner.
Og så må det da være en ret for regeringen at tilbagevise anklagerne og herunder kræve, at de, der anklager os, i det mindste holder sig til faktiske kendsgerninger.
Derfor agter jeg heller ikke at blande mig i, hvad hverken bestyrelsen i Danmarks Radio eller redaktionerne i Danmarks Radio eller nogen andre i Danmarks Radio måtte foretage sig.
Steen Gade (SF), 2007-01-31:
Statsministeren fremturer med det der med ret til at forsvare sig.
Det er jo det, vi siger at statsministeren har.
Det er ikke det, der er pointen.
Men statsministeren vil ikke se, at der er nogle af os, der kan være bekymrede for det, statsministeren har gjort.
Det kan jeg forstå.
Men jeg har svært ved at forstå – for jeg har svært ved at se det – at statsministeren virkelig er forsvarer for ytringsfriheden og for en fri presse og også en, der kritiserer ham selv sønder og sammen – det er jo det, det hele hænger på: om en statsminister vil forsvare, at han bliver kritiseret sønder og sammen, det er jo dér, man virkelig forsvarer ytringsfriheden –
men hvis jeg nu alligevel skal tage det lille positivt hjørne her, så vil jeg spørge statsministeren: Hvis det der med en undersøgelse nu blev rejst i Danmarks Radios bestyrelse, fordi statsministeren har sagt det, ville statsministeren så ikke synes, at der er en risiko for, at der ville være et magtmisbrug fra statsministerens tanker og ned til et flertal i bestyrelsen, hvis det kom til at ske som konsekvens af statsministerens markeringer?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Der er aldeles ikke tale om nogen kampagne.
Det er faktisk meget enkelt det her, nemlig: Der er en konkret sag, vi konstaterer, at der videregives forkerte oplysninger, og at der fremsættes beskyldninger, anklager, på et udokumenteret grundlag, og det påpeger vi bare.
Og lad mig så gentage: Allerede da jeg sagde disse ting til Berlingske Tidende, gjorde jeg klart, at det ikke tilkommer mig som statsminister at blande mig i Danmarks Radios interne forhold – det står meget klart i artiklen – og så opfordrede jeg til, at Danmarks Radio måske kritisk burde undersøge sig selv.
Jamen det er slet ikke noget, regeringen vil blande sig i.
Jeg siger, at det er noget, Danmarks Radio selv må håndtere.
Man må da sige, at det er respektfuldt i forhold til et medie.
Men det må være et fundamentalt krav til ytringsfrihed og debat i et frit folkestyre, at den, der bliver angrebet, også har ret til at forsvare sig.
Steen Gade (SF), 2007-01-31:
Nu har vi i 2 timer sagt til statsministeren, at det ikke handler om, at statsministeren ikke må give tilbage og give kritik, det er ikke det, vi kritiserer statsministeren for.
Jeg vil oven i købet rose; hvis statsministeren virkelig har rent mel i posen, skal statsministeren jo kritisere det, der er kommet frem i den her sag.
Det er faktisk ikke det, vi har diskuteret i 2 timer.
Det, vi har diskuteret, er, om statsministerens adfærd med at åbne op for, at der skal laves undersøgelser, og med at føre, man kan sige, kampagne mod en institution og ikke mod et synspunkt, er med til at skabe en situation, hvor der bliver selvcensur, og hvor pressens ytringsfrihed rent faktisk i praksis bliver begrænset.
Når vi er bekymrede for det, er det jo, fordi vi har set statsministerens kollega Tony Blair køre samme projekt igennem i England.
Det kan faktisk godt foregå i et demokrati, at man prøver at presse den fri presse længere ned.
Jesper Langballe (DF), 2007-01-31:
Nu er det jo det såkaldte tæskehold, der er sendt på banen.
Der er ikke mange tæsk i dem, altså, det er jo en temmelig slatten omgang, og det er jo helt tydeligt, at de føler, at de har en sag, der smuldrer mere og mere.
Derfor vil jeg gerne spørge til det, der er sagens kerne, nemlig Danmarks Radio.
Statsministeren sagde tidligere: Danmarks Radio har et problem.
Og det må man nok sige.
Nu vil jeg så konkretisere spørgsmålet på en måde, så det ikke er sikkert, statsministeren vil svare på det, men jeg kan da forsøge.
For mig at se har Danmarks Radio et problem, der rent ud sagt hedder Kenneth Plummer – egentlig ikke på grund af hans synspunkter, nærmest fordi han for den brede offentlighed slet ikke har haft nogen synspunkter.
Mens den journalistiske leder, Grarup, har holdt lange politiske foredrag i sit eget medie om regeringens måde at håndtere Afghanistankrigen på – den vej gælder armslængdeprincippet tilsyneladende ikke – har generaldirektøren været fuldstændig usynlig.
Synes statsministeren sådan helt personligt, at det er et problem?
Morten Homann (SF), 2007-01-31:
For hvis jeg gik ind og sagde noget om det, ville jeg give udtryk for en statsautoriseret holdning til, hvad et dansk medie har valgt at bringe«, på den anden side?«
Søren Krarup (DF), 2007-01-31:
I november 2001 begyndte jeg første gang at lege politiker.
Da oplevede jeg hr. Villy Søvndal, for vi var begge to opstillet nede i Sønderjylland.
Jeg oplevede ham i Sønderjyllandshallen og mødte der en retorik, jeg kendte godt fra missionshusene, hvor man med fugtige fingre greb om sin modparts følelsesliv for at fortælle ham, at der ikke var noget som helst, han forstod.
Når jeg nu oplever ham herinde gang på gang, så spørger jeg mig selv: Er det egentlig rimeligt, at en statsminister i den pressede stilling, han har, skal bruge timevis på at være genstand for missionshusretorikken eller spørgsmål, som jo igen og igen bare siger det samme?
Jeg vil ikke puste mig for meget op, men jeg fristes til at stille spørgsmålet til statsministeren: Vil han ikke give mig ret i, at disse onsdagsspørgetider måske er ved at kamme over til noget, som faktisk er spild af tid, der kunne være anvendt bedre?
Villy Søvndal (SF), 2007-01-31:
Undskyld, men det er simpelt hen underlødigt.
Det er underlødigt at give sig til at diskutere, hvem der sad og tog hvilke noter i en biograf.
Det er simpelt hen så primitivt, og en statsminister burde være i stand til at diskutere på et lidt højere niveau.
Svaret fra statsministeren var nej.
Kan statsministeren bekræfte det?
Og kunne vi ikke godt få en statsminister, der var i stand til at håndtere den her debat på et bare lidt højere niveau?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Jo, det er jeg fuldstændig enig med hr. Søren Krarup i.
Og jeg vil godt gentage, hvad jeg også tidligere i eftermiddag har sagt, nemlig at jeg faktisk synes, det er en positiv udvikling og overordentlig kraftig styrkelse af begrebet pressefrihed i Danmark, at vi også er kommet dertil, at medier indbyrdes kan udfolde kritik og selvkritik på mediernes vegne.
Det er faktisk en forholdsvis ny udvikling, og jeg synes, det yderligere er en styrke i et frit folkestyre, at pressen nu selv deltager i den opgave at holde styr på den kritiske journalistik.
Altså, vi skal have kritisk journalistik i samfundet, en kritisk journalistik, der hele tiden holder magthaverne i ørerne.
Men der skal jo også være nogle til så at holde medierne i ørene, og der er ingen bedre end medierne selv til at gøre det.
Så den udøvelse af ytrings- og pressefriheden synes jeg er et ubetinget gode og et meget stort og positivt skridt fremad.
Søren Krarup (DF), 2007-01-31:
Jeg vil gerne spørge statsministeren, om han ikke vil give mig ret i, at hele forløbet omkring »Den hemmelige krig« er et vidnesbyrd om, hvor afgørende nødvendig ytringsfriheden er i et samfund.
For vi husker jo alle sammen, hvordan det begyndte, hvordan det i december lød med pauker og trommer og triumf, at der nu kom en film, der afslørede hele det officielle Danmark, og som også nåede frem til, at statsministeren og regeringen for så vidt skulle under rigsretsanklage.
Så begyndte ytringsfriheden jo at virke, på den måde at sandheden efterhånden kom frem.
Og nu står vi altså senest med Nyhedsavisen, der fortæller, hvordan det allermeste har været bedrag, og hvordan det har været Enhedslisten, der har været den skjulte kraft i denne Guldbrandsenfilm.
Er denne bevægelse fra triumf til depression, fra sejr til defensiv nederlagsstemning, som nu præger dem, der støtter »Den hemmelige krig«, ikke til syvende og sidst et vidnesbyrd om, hvor helt afgørende nødvendig ytringsfriheden er for os alle sammen?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Jeg har udtalt mig meget omhyggeligt til Berlingske Tidende, vil jeg gerne sige, ved at starte med at understrege, at jeg ikke som statsminister skal blande mig i og heller ikke har noget ønske om at blande mig i Danmarks Radios interne proces.
Så har jeg netop brugt udtrykket, at vi er nået dertil, at Danmarks Radio måske kritisk burde undersøge sig selv.
Det er ikke noget, regeringen kommer og pådutter nogen, det er virkelig Danmarks Radio selv, der må finde ud af den sag.
Jeg sidder ikke i den situation, at jeg synes, regeringen har et problem her, men jeg synes, Danmarks Radio har et problem, ved at de har formidlet oplysninger af den karakter, som har været indeholdt i Frank Aaen-filmen, og også i den nyhedsdækning, der i hvert fald på visse punkter har været efterfølgende.
Der synes jeg altså, det hører med til fair vilkår i den offentlige debat, at den angrebne part har lov til at forsvare sig.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-01-31:
Alle har ret til at påpege faktuelle fejl.
Hvis man læser aviserne, kan man jo se, at det sker hele tiden, og at de så bliver rettet.
Det sker i aviserne, det sker i DR, det sker i TV 2.
Det, der er tale om her, er jo, at statsministeren stiller sig i spidsen for regeringens forsøg på at foretage et karaktermord på Danmarks Radio.
Og jeg vil gerne citere statsministeren fra Berlingske Tidende igen: Jeg synes efterhånden, at det måske ville være meget på sin plads at undersøge, hvordan Danmarks Radio egentlig håndterer de informationer, de får, og hvordan de viderebringer dem.
Citat slut.
Det er jo altså et meget lille figenblad, statsministeren har, når han siger, at uha, han vil da ikke lægge pres på nogen eller blande sig i, hvad DR gør, men i øvrigt så lige opfordrer dem sådan en passant til at lave en undersøgelse.
Er det ikke i virkeligheden at lægge et pres på DR's redaktionelle miljø?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Svaret kan hr. Simon Emil Ammitzbøll få ved at læse de udtalelser, som jeg kom med i Berlingske Tidende allerede den 25. januar, altså det, som har givet anledning til eftermiddagens snak her.
Allerede der siger jeg, at det ikke tilkommer mig som statsminister at blande mig i Danmarks Radios interne proces.
Jeg siger det meget klart og tydeligt, men jeg siger selvfølgelig også, at jeg i øvrigt mener, at der er viderebragt forkerte oplysninger, og at jeg synes, det burde give anledning til noget selvkritik.
Noget selvkritik har der så også været, for Danmarks Radio har jo faktisk måttet rette forskellige fejl, bl.a. om, at forsvarsministeren skulle have givet oplysninger til Folketinget på et forkert tidspunkt, bl.a. om, at nogle forkerte billeder blev bragt på et tidspunkt, bl.a. om, en – hvad skal vi kalde det? – fordrejet oversættelse.
Alt det er faktisk erkendt af Danmarks Radio.
Så jeg må sige, at jeg ærlig talt synes, at det er en meget naturlig ting i et folkestyre, at man, når man bliver angrebet, kan afvise anklagerne og har lov til at gøre det, og så er det op til hver enkelt at bedømme, hvem der har ret.
Men jeg synes ærlig talt, at når en regering bliver udsat for så grove angreb, som vi er blevet, herunder at vi skulle have givet forkerte oplysninger til Folketinget, så har vi ret til at forsvare os.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-01-31:
Statsministeren sagde på et tidspunkt i et svar til hr. Jesper Langballe, at det kan kræve en engleagtig tålmodighed at skulle svare på alle oppositionens spørgsmål.
Jeg kan sige til statsministeren, at det også kræver en engleagtig tålmodighed at skulle lægge øre til den udenomssnak, som vi nu har været vidne til i mere end 2 timer.
Det er fuldstændig misforstået.
Medier er ikke politiske partier.
Medier bedriver kritisk journalistik, og det er det, statsministeren skal forholde sig til.
Det er jo ikke noget angreb, det er bare kritisk journalistik.
Slap af, sådan er det i et demokrati.
Det forholder statsministeren sig ikke til.
Det kunne jeg godt tænke mig at få statsministerens svar på i stedet for.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Jeg er nødt til at skuffe hr. Holger K. Nielsen med at sige, at der aldeles ikke er tale om nogen kampagne.
Jeg har såmænd bare givet udtryk for min mening, nemlig at vi er blevet anklaget på et forkert grundlag, at der er viderebragt forkerte oplysninger, og så har jeg bedt om noget selvkritik hos dem, der viderebringer de forkerte oplysninger.
Det er jo sådan set meget simpelt.
Jeg må sige, at det altså er forunderligt i dag at høre venstrefløjen ville indskrænke ministres adgang til at rette forkerte oplysninger, indskrænke ministres adgang til at deltage på lige fod i den offentlige debat, når det er os, der bliver anklaget og angrebet.
Jeg synes, det taler for sig selv.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-01-31:
Selvfølgelig skal man rette fejl, det har alle jo sagt hele eftermiddagen, og det har man også gjort i Danmarks Radio.
Det er så det.
Men det her er jo en helt bevidst systematisk kampagne fra hele regeringen.
Jeg står her med en artikel, som socialministeren har skrevet i en avis i dag, med overskriften: »DR burde oppe sig«.
Indenrigsministeren har været ude med en tilsvarende svada.
Det vil sige, at hele regeringen i øjeblikket er i gang med en systematisk kampagne for at miskreditere Danmarks Radio.
Sådan er det.
Så spørger jeg: Kan Danmarks Radio så i det mindste ikke få adgang til det fortrolige materiale, som der er nogle der har fået adgang til, og som er relevant for den her sags opklaring?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Jeg vil gerne fastslå, at Danmarks Radio ligesom alle andre medier har ret, ja, pligt vil jeg sige, til at kritisere den til enhver tid siddende regering og politikere og politiske partier.
Det tror jeg vi alle sammen kommer ud for.
Det er jo ikke det, det her handler om.
Det her handler om, at regeringen bliver angrebet, regeringen bliver anklaget, bl.a. for at have videregivet forkerte oplysninger til Folketinget.
Så må det da også være regeringens ret at sige: Jamen det er ikke rigtigt – og påpege faktuelle fejl.
Men det viser jo altså også, at selvfølgelig skal man påpege fejl, når der bliver viderebragt fejl.