runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Özlem Sara Cekic (SF), 2010-06-16:
Det er meget, meget interessant at høre debatten, når kommunalordføreren fra Venstre siger, at hun ikke kender til kommuner, som overtræder lovgivningen.
Jeg kan godt forstå, at man som ny ordfører ikke har sat sig ind i sit område, men jeg kan ikke forstå, at man ikke engang ser fjernsyn derhjemme og ikke har set Brønderslevsagen, Tinglevsagen og Tøndersagen for et par år siden.
Ankestyrelsens nye undersøgelse viser jo også, at der er en række kommuner, som ikke er i stand til at overholde lovgivningen, fordi rammen simpelt hen er for stram.
Vi hørte lige om Kerteminde Kommune, som i øvrigt er en af de her kommuner, som får fattighjælp, og som lige nu står og overvejer, hvad de skal gøre i forhold til de udsatte børn.
Det bliver Venstre bare nødt til at forholde sig til.
Det handler jo om, at vi har et barn, som er seksuelt misbrugt, men at der ikke er penge til, at man kan gå ind at anbringe barnet.
Det så vi i Tinglevsagen, hvor en pige var blevet seksuelt misbrugt 100 gange.
Når fru Sophie Løhde her fra talerstolen siger, at vi jo så må kigge på, om vi skal lave lovgivningen om, betyder det så, at fru Sophie Løhde vil gå ind og gøre lovgivningen lidt mere blød, så man ikke behøver at gribe ind, når barnet er blevet seksuelt misbrugt 100 gange, men først når det er blevet det 115 gange?
Kommunerne siger, at de rigtig gerne vil overholde lovgivningen.
Socialrådgiverne siger, at de rigtig gerne vil overholde lovgivningen.
Sagsbehandlerne siger det samme.
Der er bare ikke midler til det.
Hvorfor kan ordføreren fra Venstre ikke svare på det meget enkle spørgsmål?
Vi sidder i en kommune, kassen er tom – det var det, vi så i Tinglev – vi har en familie, hvor der er nogle børn, som bliver seksuelt misbrugt, så hvad skal den kommune gøre?
Den har ikke nogen penge.
Skal den eller skal den ikke overholde budgettet, ja eller nej?
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-06-16:
Altså, jeg synes jo egentlig, at vi har haft en rigtig god debat om de her lovforslag, specielt ved førstebehandlingen for et par uger siden og selvfølgelig også til dels ved andenbehandlingen i sidste uge.
Men jeg vil gerne sige, at det, der har været fremme i dag, og noget af det, som man i hvert fald har påpeget fra specielt Socialdemokraternes side, men også fra Enhedslistens og SF's side, er jo det her med, at man selv har en klar, veldefineret finansieringsplan, som sikrer, at der er de tilstrækkelige midler til rådighed for kommunerne til at gennemføre varetagelsen af deres kommunale opgaver.
Derfor synes jeg jo, at det er interessant, at hvis vi så kigger i »En Fair Løsning« – altså kigger i den aftale og plan, som man siger man har, og som gør, at det her er fuldt finansieret – så står der jo bl.a., at man regner med at øge mulighederne for produktivitetsforbedringer i den offentlige styring, og det skal så give et nettoprovenu på 10 mia. kr., som man så kan putte hen til at dække udgifter helt andre steder.
Derudover regner man så med, at man kan tage 4 mia. kr. direkte fra kommunerne, uden at der er tale om produktivitetsfremskridt, altså hvor det ikke er ny teknologi eller andre virkeformer, som gør, at pengene kan tages fra kommunerne.
Så det med at man siger, at man har finansieret noget, gør man altså ved at tage pengene fra kommunerne.
Se, hvor gode vi er til at finansiere jeres opgavevaretagelse.
Det er jo rent Anders And, for at sige det ligeud.
Hele »En Fair Løsning« er bygget op på så mange elastikker og så meget tyggegummi, at det fuldstændig falder fra hinanden, hvis der bliver gennemført en synstest på det.
Rasmus Prehn (S), 2010-06-16:
Nu sagde Dansk Folkepartis ordfører ganske vist, at vi allerede har haft en udmærket debat om det her lovforslag, og så begyndte ordføreren at tale om alt muligt andet end lige præcis det her lovforslag.
Altså, vi har lagt en fuldstændig fair og ærlig finansiering frem, og der er også et løft til kommuneøkonomien, det er der slet ingen tvivl om.
Så det behøver Dansk Folkepartis ordfører ikke at bekymre sig om.
Det, vi behandler her i Folketingssalen – det står endda også på lystavlen heroppe, så der er ikke noget at være i tvivl om – er lovforslag nr. L 219, og det handler om en række sanktioner over for kommunerne.
Jeg synes, at det var det, vi skulle bruge tid på at diskutere her i Folketingssalen frem for at køre en eller anden partipolitisk polemik, hvor man skyder hinanden alle mulige ting i skoene.
Jeg synes, at Dansk Folkepartis ordfører skylder lytterne og Folketinget at svare på, hvorfor det er, at kommuner, der har overholdt samtlige regler, alligevel kan risikere at blive straffet.
Det har vi ikke hørt Dansk Folkepartis ordfører udtale sig om.
Det er sådan, at selv om man har overholdt alle regler, risikerer man at blive straffet med op til 500 kr. pr. borger.
Det synes jeg vi har brug for Dansk Folkepartis forklaring på.
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-06-16:
Jeg vil sige til hr. Rasmus Prehn, at grunden til, at jeg vælger at bruge noget af min taletid på at fremlægge nogle af de her helt åbenlyse problemer, der ville være, hvis »En Fair Løsning« skulle gennemføres, jo netop er, at nogle af de penge, man mener man kan frigøre i den her »En Fair Løsning«-plan, er penge, som man så vil give videre til kommunerne til den her øgede velfærdssikring, som Socialdemokraterne, SF og Enhedslisten plæderer så kraftigt for.
Jeg tillader mig bare at sige, at det er penge, man tager fra kommunerne for at give dem til kommunerne igen.
Og det er faktisk et ønske, man har haft om at have de her fælles forhandlinger på vegne af alle kommuner frem for de decentrale forhandlinger, enkeltvis eller i blokke, alt efter hvor kommunerne ligger i landet.
Sund fornuft!
Rasmus Prehn (S), 2010-06-16:
Det er alligevel lidt imponerende, at det lykkes Dansk Folkepartis ordfører at bestige talerstolen her uden at svare på det spørgsmål, der blev stillet.
Det er da godt nok besynderligt.
Altså, der blev stillet et fuldstændig klokkeklart spørgsmål om, hvorfor det er, at kommuner, der har overholdt samtlige regler, risikerer at blive straffet med 500 kr. pr. indbygger.
Det fik vi intet svar på.
Altså, Dansk Folkeparti må jo have en helt usædvanlig dårlig sag, når det er, man bestiger Folketingets talerstol og så taler sort; man taler nedladende om andre og finder på røverhistorier i stedet for at svare på det spørgsmål, der blev stillet.
Det er da ubehageligt.
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-06-16:
Jeg vil i hvert fald hellere tale sort, end jeg vil se rødt.
Men jeg vil gerne henholde mig til, at det var ordføreren for Socialdemokraterne, der i sine argumenter vedrørende det her lovforslag selv var inde på at sige: Vi Socialdemokrater har fremlagt en fuldt finansieret, veldefineret økonomisk redningsplan, som indeholder alle de ting og alle de milliarder, der skal til.
Hvis man kigger i »En Fair Løsning«, er der et nettoprovenu på 4 mia. kr., som man tager fra kommunerne, uden at det er nogle penge, som skal tilvejebringes ved effektivitetsforbedringer eller ny teknologi eller andre virkemåder.
Det er penge, man tager krone for krone, 4 mia. kr., ud af kommunerne, og så står man her i salen og siger, at nu vil man gerne give dem pengene igen.
Det er rent Anders And, og det bliver ikke andet.
Flemming Bonne (SF), 2010-06-16:
Udgangspunktet i dag er, at vi diskuterer nogle urimelige sanktioner over for nogle kommuner, som vil have utrolig vanskeligt ved at kunne overholde de diktater, der nu er kommet fra V, K og O.
Lad det så ligge et øjeblik.
Jeg vil alligevel godt svare på det spørgsmål, der blev stillet.
I »En Fair Løsning« lægges der jo overordnet op til, at alle i det danske samfund skal bidrage.
Det, man så siger til kommunerne, er, at de skal bidrage med 4 mia. kr., 4 mia. kr. skal kommunerne lave produktivitetsog effektivitetsforbedringer for, 4 mia. kr., som kommunerne selv får lov til at beholde, i forventning om at det vil være med til at øge velfærden.
Sophie Løhde (V), 2010-06-16:
Jeg synes, at de indledende bemærkninger fra fru Özlem Sara Cekic talte fuldstændig for sig selv, og jeg vil undlade at gå ned på det samme debatniveau, som fru Özlem Sara Cekic lægger for dagen her fra Folketingets talerstol.
Jeg vil gerne understrege, at det ikke er mit indtryk, at der er nogen kommuner, som bevidst overtræder lovgivningen.
Der er ikke nogen kommuner i Danmark, der har et bevidst ønske om at svigte udsatte familier, udsatte børn.
Hvis det er den tiltro, som oppositionen har til landets kommunalpolitikere i de 98 kommuner, så står det godt nok meget, meget ringe til.
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-06-16:
Det er 10 mia. kr., som tages ved produktivitetsforbedringer, det er rigtigt, men derudover er der andre 4 mia. kroner, som man tager, og som – det står der udtrykkeligt i de spørgsmål og svar, vi har fået – der ikke er knyttet produktivitetsfremskridt til i besparelsesrammen på de 4 mia. kr.
Det fremgår klart af det svar, vi har fået fra Finansministeriet på det almindelige § 20-spørgsmål, som er blevet stillet.
Så det passer altså ikke.
Det er penge, man tager netto fra kommunerne, og nu står man så hernede igen og siger: Værsgo, nu kan I få nogle flere penge igen.
Men det er de samme penge, som man reelt har taget fra kommunerne.
Det er da principielt vigtigt at få det frem, når man nu fremstår, som om man har en fantastisk god »En Fair Løsning«, som vi i øvrigt kan se at LO’s medlemmer vender ryggen til.
Sophie Løhde (V), 2010-06-16:
Man ved næsten ikke, om man skal grine eller græde, når hr. Rasmus Prehn her i dag går op og påstår, at oppositionen har fremlagt en ansvarlig plan.
Det skylder man måske at fortælle.
Derfor er det ikke udtryk for et alternativ, det er jeg nødt til at fastholde.
Og når hr. Rasmus Prehn spørger om, hvorfor der skal være et kollektivt element i aftaleindgåelsen, vil jeg sige: Men det er jo en af de ting, som hele aftalesystemet hviler på.
Det er et af de elementer, som den til enhver tid siddende regering også har stået bag, også dengang, der var en socialdemokratisk ledet regering.
Der er nemlig kollektive elementer i kommuneaftalerne, som betyder, at kommunerne under et har et ansvar for at opfylde og overholde de indgåede aftaler.
Rasmus Prehn (S), 2010-06-16:
For det første har vi jo fremlagt en ansvarlig økonomisk politik, så det skal der ikke være nogen tvivl om.
For det andet til det med, at kommunerne tager ansvar i forhold til økonomien i kommunerne: Ja, det gør de da, det er også deres opgave.
Men de siger også klart og tydeligt, at der er tale om et diktat.
Jan Trøjborg siger her i NYT fra KL's bestyrelse, at der er tale om en økonomisk ramme, de ikke har haft indflydelse på, den er blevet besluttet af Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti.
Den har de ikke haft indflydelse på.
Derfor er der også deri en klar kritik fra Kommunernes Landsforenings side af regeringen for den her urealistiske, stramme økonomiske ramme, der betyder velfærdsforringelser.
Når vi nu er i gang med det med, at der ikke er tale om nogen straf osv., så vil jeg gerne have fru Sophie Løhdes klare svar på: Hvorfor er det, at borgere i en kommune, der har overholdt samtlige aftaler – samtlige aftaler – skal risikere at blive straffet med op til 500 kr. pr. borger, fordi der er andre kommuner, der så ikke har overholdt de her ting?
Hvorfor skal nogen straffes, som ikke har gjort noget forkert?
Søren Krarup (DF), 2010-06-16:
I 1970 fremsatte den daværende justitsminister, Knud Thestrup, forslag til en ny form for lovgivning i Danmark.
I en kronik i Berlingske Tidende den 8. november 1970 kritiserede jeg lovforslaget og skrev: Også forhen har ytringsfriheden haft den begrænsning, at enhver måtte stå til ansvar for sine ytringer over for domstolene, men ytringsfriheden har ikke før haft den begrænsning, at der var visse meninger, det var lovstridigt at ytre.
En sådan amputation undergår ytringsfriheden nu.
Ved lov vil landets øvrighed forbyde sine borgere at nære visse sympatier og ytre visse antipatier, og ad lovens vej vil øvrigheden således konstituere en bestemt livsanskuelse.
Enhver, der kunne og ville tænke, måtte erkende, at der med dette lovforslag var tale om et skæbnesvangert anslag imod ånds- og ytringsfriheden i Danmark.
Det forhindrede ikke, at Knud Thestrups lovforslag blev vedtaget i Folketinget, men der var trods alt en enkelt, der havde sans for det skæbnesvangre ved lovforslaget, for SF's ordfører, Poul Dam, påtalte, at hermed blev begrebet race for første gang indført i dansk lovgivning, dette vulgære begreb, der var nazismens grundbegreb, og som kun kan anvendes der, hvor nazismen har sat problemstillingen.
Det blev det altså alligevel, og lige siden har vort offentlige liv været hærget og vansiret af denne ensrettende og i sidste instans totalitære tankegang, ifølge hvilken statsmagten forfølger og straffer dem, der tænker forkert.
Hvor der er åndsfrihed og ytringsfrihed, straffer man ikke ytringer.
Man straffer handlinger.
Ordet er og skal være frit i et retssamfund og et demokrati, mens handlingen naturligvis skal kunne være genstand for retsforfølgelse og straf.
Sådan begyndte § 266 b, og siden 1970 har det offentlige liv i Danmark været skændet og korrumperet af begrebet racisme, der altså har sit udgangspunkt i nazismens menneskeforståelse, og som kan bruges til at mistænkeliggøre og dæmonisere det frie ord og den åbne debat.
Det er derfor nødvendigt at sige fra i dag, hvor et folketingsmedlem, der som en af de meget få i Danmark til fulde har analyseret og gjort op med racismebegrebet, skal forfølges af det.
Jeg afviser den karikatur på lov og ret, som § 266 b udgør.
Jeg vender ryggen til denne betændte retsforståelse ved at nægte at deltage i spillet, og jeg stemmer derfor ikke, når en betændt lov om lidt søges fremmet ved et lovforslag om at ophæve hr. Jesper Langballes parlamentariske immunitet.
Anders Samuelsen (LA), 2010-06-16:
Jeg vil bare lige kort sige, at Liberal Alliance sådan set er fuldstændig enig i hr. Søren Krarups principielle holdning vedrørende racismeparagraffen.
Vi ønsker den ophævet, men sagen er jo den, at den eksisterer i dag, og selv om jeg fornemmer, at der er nogle, der vil undlade at stemme hos DF, og at der er nogle, der vil stemme gult, stemmer vi selvfølgelig for, for vi bliver nødt til at forholde os til, hvad der er landets love på nuværende tidspunkt.
Så må vi tage kampen om det på et andet tidspunkt.
Men det var en principiel opbakning til de synspunkter, som også SF tidligere har stået for, at det er en dybt problematisk lovparagraf, der ligger bag det her.
Rasmus Prehn (S), 2010-06-16:
Det har på alle måder været en lidt særegen procedure, vi har haft i forbindelse med behandlingen af det her lovforslag.
Der har været en række usikkerheder i forhold til, hvad der bliver konsekvensen for landets kommuner.
Sagen er jo den, at man lægger op til at sanktionere over for kommuner, der ikke makker ret.
Hvor man tidligere har haft tradition for at agere ved tillid, ved kommunalt selvstyre, vil man nu agere med mistillid og med sanktioner, hvor man først lægger op til meget stramme aftaler om økonomien og dernæst lægger op til, at makker de ikke ret, får de en straf.
Så vi kan sige, at vi kan sammenligne det her billede lidt med, at man først får en syngende kindhest på den ene side af hovedet, og at man dernæst får en syngende kindhest på den anden side af hovedet.
Vi har stillet spørgsmål, vi har problematiseret det her, men vi har i meget ringe grad fået ordentlige svar fra ministeren og fra de øvrige partier i forhold til de her ting.
Sagen er den, at der nu er blevet indgået en såkaldt kommuneaftale, men vi ved jo udmærket godt, at der først og fremmest er tale om et diktat, hvilket Kommunernes Landsforening også giver udtryk for, og at den altså lægger op til, at den ramme, inden for hvilken kommunerne kan hæve skatten, hvis det er, at de har demografiske udfordringer og andre økonomiske udfordringer, er uhyre begrænset.
Sidste år var der desværre mange kommuner, der følte, at det var svært at få enderne til at nå sammen, hvorfor de hævede skatten, også mere, end de måtte, og der var ikke nogen, der sænkede skatten tilsvarende.
Nu forestiller man sig så, at de med en mindre pulje – der er altså afsat en mindre pulje til skattestigninger – kan få enderne til at nå sammen.
Det her kommer til at betyde, at kommunerne er tvunget ud i at reducere velfærden på vores børns folkeskoler, reducere normeringen i vores børns børnehaver, og at omsorgen for de ældre på ældrecentrene, hjemmehjælpen og andet bliver reduceret.
Det er på mange måder en ond spiral, der her igangsættes, hvor man, hvis kommunerne ikke forringer velfærden, så kommer efter kommunerne med sanktioner.
Det er kommet bag på os, at man fra et liberalt parti som Venstre i den grad vil fortsætte den her ufrihedens kurs.
Vi noterede os under førstebehandlingen, at landets indenrigsminister i sin ungdom skrev meget idealistisk om Grundtvigs frihedssyn – nu har man fra regeringens side fundet inspirationen mere østpå, hos Lenin, altså at man siger: Tillid er godt, men kontrol er bedre.
Det er sørgeligt, at et såkaldt liberalt parti bruger tvangsmekanismer, ufrihed og angreb på det decentrale lokaldemokrati.
Flemming Bonne (SF), 2010-06-16:
Der har været debat om L 218 og L 219 ved både første- og andenbehandlingen.
Nu skal vi så gøre den færdig her ved tredjebehandlingen, og det gør vi, i lyset af at regeringen har dikteret en snæver økonomisk ramme, for så vidt en minusøkonomisk ramme, for kommunerne, og det, jeg synes er særlig problematisk, er, at man sælger den som en aftale.
Man kan ikke med rette påstå, at der er indgået en aftale med kommunerne, når man dikterer samtlige rammer for det, man kalder en aftale.
Det er dybt problematisk, og det er et angreb på et aftalesystem, som vi jo gerne skulle kunne bevare og helst udbygge og gøre bedre, således at begge parter føler sig tilpas med aftalesystemet.
Det er også et massivt angreb på det kommunale selvstyre.
Man skal forestille sig de her nyvalgte unge kommunalbestyrelser, der nu sidder i kommunalbestyrelsesarbejdet og er ved at lægge op til at skulle lave budgetter for 2011.
Det er en voldsomt vanskelig opgave, man stiller disse kommunalbestyrelsesmedlemmer over for.
Det bliver at skære ned og skære ned på stort set alle områder.
Vi har hørt regeringen sige, at nulvækst ikke er nedskæring; nulvækst er bare, at man fastholder det niveau, som vi kender i dag.
Jamen sådan er virkeligheden ikke ude i kommunerne.
Kommunerne er utrolig forskellige.
Der er kommuner, som f.eks. oplever befolkningstilbagegang og derfor får nogle massive demografiske udfordringer, og de vil få nogle store problemer med at håndtere den tekst, som regeringen nu påstår er en aftale.
Jeg er godt opmærksom på, at der er stemt ja i KL's bestyrelse.
Men her skal man være helt opmærksom på, at det har de gjort, fordi alternativet var lidt vanskeligt at overskue.
Det var lidt vanskeligt at overskue, hvad der ville ske, hvis regeringen, VKO skulle sidde og forhandle med hver enkelt kommune.
Der er ikke fra flertallet i KL's bestyrelse en blåstempling af denne kommunalaftale, og det tror jeg vi skal holde fast i.
Bertel Haarder (V), 2010-06-16:
Når hr. Rasmus Prehn inddrager frihedssynet i sin altomfattende kanonade imod regeringen, vil jeg bare sige, at den frihed, vi hylder i regeringen, ikke er friheden til at bruge borgernes penge i ubegrænsede mængder, og derfor er det altså et led i de aftaler, vi indgik med regionerne og kommunerne i sidste uge, at vi klarer os med det personale, vi har i dag, vi klarer os med de budgetter, vi har i dag, reguleret for priser og lønninger, vi klarer os med det samme, som vi har haft hidtil, vi klarer os med det historisk høje udgiftsniveau, vi har i 2010, det klarer vi os med i 2011.
Derfor vil jeg sige til fru Line Barfod, at al den nedskæringssnak jo kun er relevant, hvis der er nogle steder, hvor man slet ikke kan styre udgifterne.
Derfor er aftalen med kommunerne også fyldt med afsnit, som fortæller, hvordan vi skal hjælpe hinanden med at se på de udgiftsdrivende områder, bl.a. specialområdet generelt.
Hvorfor ikke bare lade skatterne stige, som hr. Rasmus Prehn og fru Line Barfod og hr. Bonne tilsyneladende ønsker, hvorfor ikke bare lade det flyde, lade skatterne blive ved med at stige?
Svaret er, at det vil ramme den motor i den private sektor, som skal generere vækst og velfærd og slæbe os ud af krisen på længere sigt.
Det er jo det, der rammes, hvis man vælger det nemme bare at sætte skatterne op.
Rasmus Prehn (S), 2010-06-16:
Når det er sådan, at jeg inddrager frihedssynet, Grundtvigs frihedssyn, så er det jo, fordi indenrigsministeren i sin ungdom begejstret skrev om det og nu her senere i livet har fundet inspiration andre steder, nemlig østpå hos Lenin, der sagde, at tillid er godt, men kontrol er bedre.
For sagen er jo her, at man ikke udviser tillid til landets kommuner, at man ikke tror på, at de kan administrere det her selv, men nidkært vil sidde og vogte over dem, og hvis de tager den frihed selv at prioritere velfærden, selv at prioritere en bedre folkeskole, selv at prioritere bedre børnehaver, så bliver de straffet.
Det her handler jo ikke om, at man bare skal bruge løs af borgernes penge.
Det er jo ikke bare at bruge løs af borgernes penge, at man har den holdning, at vore børn har krav på en skolegang, der er mindst lige så god som den, vi selv har fået, måske endda lidt bedre, det er jo ikke bare at bruge løs af borgernes penge at sikre, at vores børn har en ordentlig normering, sådan at de kan blive passet på forsvarlig vis og forældrene kan komme på arbejde, det er jo ikke bare at bruge løs af borgernes penge, hvis man ønsker sig, at der skal være et ordentligt og anstændigt niveau i ældreplejen.
Det her handler jo heller ikke om bare at sætte skatten op.
Det her handler om lokaldemokrati, hvor kommunalbestyrelsen i dialog med borgerne fastlægger et serviceniveau og et tilsvarende skatteniveau.
Og det er den frihed, og det er det princip i det kommunale selvstyre, som det her lovforslag gør op med, og det er her, at indenrigsministeren forbryder sig alvorligt mod det frihedssyn, vi talte om tidligere.
Flemming Bonne (SF), 2010-06-16:
Det kan jo være, at der skal samles til pulje, så ministeren kan besvare flere spørgsmål på en gang.
Jeg vil gerne spørge ministeren, om han er opmærksom på, at personalenormeringerne i perioden siden kommunalreformens indførelse sådan set på samtlige velfærdsområder – folkeskole, dagpasning, socialrådgivere og alle dem, der sikrer, at velfærden fungerer ude i kommunerne – er faldet med godt og vel 2.000 stillinger.
Når vi så holder det op imod, at vi har en finansminister, som jo går rundt og praler med, at der i denne regerings tid er ansat 30.000 flere i den offentlige sektor, så kan jeg altså ikke få det til at hænge sammen.
Der er ingen tvivl om, at det, at det er de primære velfærdsområder, som mister arbejdskraft, selvfølgelig påvirker servicen i en negativ retning.
Det kan vi også se på de kommuner, som i dag står med voldsomme budgetproblemer, og derfor vil jeg da spørge ministeren, om han er klar til at rykke ud, når først balladen starter her til efteråret.
Jeg bliver nødt til at sige til ministeren, at de tal, jeg opererer med heroppefra, er tal, som vi har fået oplyst fra ministeriet på et spørgsmål om, hvor de 30.000 flere stillinger befinder sig.
Men det fremgår af den samme opgørelse, når man splitter den op, at lige netop de primære velfærdsområder har mistet arbejdskraft, har mistet personalenormeringer.
Så det behøver vi sådan set ikke en neutral opmand til.
Jeg så meget hellere, at vi i forhold til vores aftalesystem kunne begynde at diskutere, om vi kunne få en neutral opmand ind til at mægle i situationer, hvor parterne står så langt fra hinanden, som de har gjort i år.
Det er jo en helt anden sag.
Bertel Haarder (V), 2010-06-16:
Det fremgår også af kommuneaftalen, at vi på konkrete punkter vil gøre noget aktivt, noget nyt, for at sikre den udvikling, f.eks. det, der med et fint ord hedder objektiv sagsbehandling, som betyder, at der, hvor man har 2.000 mennesker til at administrere udbetaling af forholdsvis enkle offentlige ydelser, kan man i fremtiden nøjes med 1.500, og de 500, som derved ikke behøver at beskæftige sig med det, kan vi styrke de borgernære serviceområder med, for hele gevinsten bliver i kommunerne.