Julie Rademacher (S), 2011-03-29:
Mange tak.
Jeg undskylder, hvis min stemme er lidt sjov i dag.
Jeg har noget virus, som har generet mig i løbet af dagen, men jeg har været så heldig tidligere i dag også at være i et samråd, et meget positivt samråd, med ligestillingsministeren, hvor det gik lidt bedre med stemmen, men jeg håber, at den holder igennem.
For Socialdemokraterne handler ligestilling om mænd, men også om helt almindelige danske kvinder.
I lang tid har ligestillingsdebatten handlet om kvinder i toppen eller kvinder i bunden af samfundet med anden etnisk baggrund.
Dette kulminerede med fru Inger Støjberg som ligestillingsminister, der meldte ud, at vi sådan set havde ligestilling i Danmark undtagen for indvandrerkvinder.
Så er spørgsmålet, om den nuværende ligestillingsminister har formået at indfri nogle af disse forventninger.
Men uanset hvad må man gå ud fra, at regeringen ved denne udnævnelse også samtidig erkendte, at vi trænger til at sætte en mere progressiv ligestillingsdagsorden i Danmark og for alvor sætte os nogle fælles mål og ambitioner for, hvad vi gerne vil nå.
Socialdemokraterne vil gerne en bredere og mere løsningsorienteret ligestillingspolitisk dagsorden.
Vi må dog erkende, at ligestillingsministeren gennem de sidste 10 år hverken har været den tungeste eller den travleste minister i den borgerlige regering.
Ligestillingsministeren har også meget sjældent kunnet finde opbakning hos Dansk Folkeparti, der nærmest er imod ligestilling i Danmark og i hvert fald mener, at vi bare kan sætte os på vores hænder og tro, at det hele går af sig selv.
Dette sker til trods for, at vi stadig har udfordringer, at vi stadig har en lønforskel på 18 pct. mellem mænd og kvinder, at mænd, der læser til sygeplejerske, mødes med fordomme, at langt de fleste byrådsmedlemmer og borgmestre er mænd, at vi stadig har et meget kønsopdelt arbejdsmarked og samfund, der fordrer, at de valg, enkelte familier skal træffe, ofte allerede er givet på forhånd, og at meget få mænd stadig tager barsel, hvor kvinder fra samfundets side forfordeles i dag.
Hvis en mand i dag vil have barsel, skal han ud over at spørge arbejdsgiveren også ofte spørge og forhandle med hende derhjemme, fordi vores barselregler er skæve og giver mere til kvinder, end de giver til mænd.
I 2003 holdt mænd i gennemsnit 18 dages barsel.
I 2008 er det blevet til 26 dage.
Bare til sammenligning så holdt kvinder i samme år gennemsnitligt 276 dage.
Således har vi ved hjælp af fakta mange gange dumpet regeringen for ikke at have nået tilstrækkelige mål i forhold til ligestilling, og jeg er overbevist om, at hvis de fem ligestillingsministre, vi har haft siden 2001, havde været trænere på et superligahold i fodbold, ja, så var de jo nok blevet fyret, fordi de ikke havde vundet nok.
Men det, jeg egentlig prøver at sige i dag, er, at vi har en lang række udfordringer at løse, og på trods af at regeringen ikke indtil nu har vist synderlig meget handlekraft på det her område, mener jeg, det er på tide, at vi stopper skænderierne, lader være med at stille os ud i hvert vores hjørne og i stedet mødes om de fælles udfordringer, vi har.
Hvis målene er, at vi gerne vil bekæmpe uligeløn, bekæmpe vold i nære relationer, bekæmpe handel med mennesker, styrke mangfoldigheden i ledelser og bestyrelser, sikre, at både kvinder som mænd kommer igennem uddannelsessystemet og vi opfylder vores mål om, at 95 pct. skal tage en ungdomsuddannelse og 50 pct. skal tage en videregående uddannelse, jamen så er Socialdemokraterne selvfølgelig med.
Jeg er glad for, at vi bl.a. har været i spidsen for at indføre et ligestillingsudvalg i Folketinget, som vi får efter næste valg, en udvidelse af Institut for Menneskerettigheder for at imødekomme EU's ligebehandlingsdirektiv, om end det med forbehold for det, der er foregået, måske ikke er helt tilstrækkeligt.
Vi har fået sikret psykologhjælp til børnene på krisecentrene både dem over og under 6 år, og vi har sat en progressiv politisk dagsorden for også at få mændene med.
Vi mener nu, at det er tid til at tage temperaturen på ligestillingen i vores land.
Vi mener selvfølgelig også, at det skal handle om at gøre status for at kunne kigge fremad.
Hvis vi for alvor skal rykke noget på ligestillingen ind i fremtiden, skal vi ikke kun fokusere på kvinder på topposter og mænd, der falder fra i uddannelsessystemet.
Nej, så mener jeg, at vi også skal have fokus på nogle af de helt almindelige udfordringer, som familier møder i hverdagen.
Hvis vi ønsker en bedre balance mellem familie- og arbejdsliv for både kvinder og mænd, at flere kvindelige talenter skal i spil, at flere kvinder i fremtiden får mulighed for at bidrage mere på arbejdsmarkedet, så bliver vi nødt til at kigge på de strukturer, der påvirker de enkelte familier og individers frie valg og bl.a. erkende, at når man sparer på daginstitutionerne, som bliver nødt til at holde lukkedage, så rammer det direkte kvinderne.
Hvis vi fremover skal sikre ligestilling for både mænd og kvinder, er det Socialdemokraternes klare holdning, at vi har mere at mødes om end at skændes om.
Vi har brug for, at både den private og offentlige sektor får et tjek.
Vi har brug for, at det både bliver hot at være mandlig sygeplejerske og kvindelig direktør, men mest af alt har vi brug for at erkende, at vi i Danmark kan blive bedre, at vi kan blive bedre til at værdsætte forskellighed og mangfoldighed, at det er en styrke for vores samfund med diversitet, forskellighed, og at vi i denne erkendelse allerbedst får sat en progressiv dagsorden sammen.
Jeg siger ikke, at det bliver nemt, men jeg siger, at det bliver nødvendigt.
Jeg læser og tager positivt imod årets redegørelse, om end jeg godt mener, at vi kunne være lidt mere ambitiøse på ligestillingens vegne på nogle punkter, men generelt mener jeg, og budskabet herfra skal også lyde, at vi har mere at mødes om, end vi har at skændes om.