runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-02-27:
Nu synes jeg ikke, vi skal bruge hele tiden på at diskutere jura, frem for hvad der gavner patienterne.
Men jeg skal da erkende, at der ikke kan være nogen tvivl om, at jeg ligesom min forgænger står her under ministeransvar.
Og hvis vi henviser til et svar, som vi har fået fra embedsmænd - det være sig embedsmænd fra eget hus eller embedsmænd fra egne styrelser - så bliver det til ministerens svar og er afgivet under ministeransvarlighedsloven.
Så siger hr. Jens Peter Vernersen, at jeg skal stå her og sige, at vi har fejlet.
Lad mig lige sige: Det var en dansk læge, og det var den danske lægemiddelstyrelse, der - før nogen andre lande - var den første myndighed til at fatte, at der måske var nogle problemer med det her produkt.
Det viser faktisk en vis form for agtpågivenhed.
Men indtil da kan jeg jo ikke stå her og sige, at vi tager ansvaret for det hele.
Jeg er ikke bange for at gøre det, hvis det er det, redegørelsen viser.
Men lad os dog vente på den, vil jeg sige til hr. Jens Peter Vernersen.
Rasmus Prehn (S), 2008-02-27:
Hvilket råd vil ministeren give beboerne på Poul Kjærsvej i Lindholm nu, hvor ministeren ikke vil tage ansvar for at flytte DSB's rengøringsstation væk fra et beboet område?
Carina Christensen (KF), 2008-02-27:
Tak for det.
Allerførst vil jeg gerne sige, at jeg har stor forståelse for, at de beboere, der bor i nærheden at DSB's rengøringsstation ved Lindholm, kan være generet af rengøringsstationen.
Jeg mener dog, når jeg læser sådan et spørgsmål her, at hr. Rasmus Prehn indledningsvis kunne spørge sig selv, hvorfor den tidligere SR-regering i det hele taget åbnede mulighed for placering af rengøringsstationen i et beboet område.
Jeg har nemlig noteret mig, at selve etableringen af vendesporet i Lindholm, som jo var det, der åbnede mulighed for den omtalte rengøringsstation, blev foretaget som følge af nærbaneaftalen mellem den tidligere SR-regering, SF og Enhedslisten.
Her har vi selve årsagen til hele miseren, og det er Socialdemokraterne altså - om nogen - selv i høj grad medvirkende til.
Så er der jo i dag ganske klare regler for, hvor meget man må støje.
De regler er udstedt af miljømyndighederne, og som jeg har redegjort for ved flere lejligheder, overholder DSB mig bekendt nu de grænseværdier for støj og forurening, der er indeholdt i det påbud, som tidligere blev udstedt af Aalborg Kommune.
For der er selvfølgelig slet ingen tvivl om, at DSB skal overholde reglerne.
Derudover vil jeg gerne sige, at regeringen generelt lægger stor vægt på at reducere støjgener, og derfor har vi også i regeringsgrundlaget lagt op til, at vi vil udarbejde en støjhandlingsplan.
Spørgsmål som f.eks. støjgener for naboer til jernbaner kan meget vel blive et tema i den forbindelse.
Jeg skal dog gøre opmærksom på, at Lindholm ikke er det eneste sted i landet, hvor naboer til jernbane eller til vej føler sig generet af støj, og derfor er det også fornuftigt, at vi i forbindelse med de årlige finanslovforhandlinger prioriterer mellem projekter, der kan reducere generne forskellige steder i landet, og det vil jeg gøre sammen med forligspartierne.
Rasmus Prehn (S), 2008-02-27:
Jeg må ærlig talt indrømme, at jeg er noget forundret over, at ministeren går helt tilbage til SR-regeringen for at prøve at skyde skylden på den.
Altså, det er jo i forhold til etablering af nærbanen, selve nærbanen, som jo er fantastisk populær i Nordjylland, også blandt de beboere på Poul Kjærsvej.
Det er jo en fantastisk mulighed, at man har indrettet togdriften sådan, at der er en masse små nærbanestationer, så folk kan køre nemt og hurtigt kollektivt og vælge det frem for bilen eller noget andet.
Det har været en publikumsmæssig succes med nærbane i det nordjyske, og det er også noget, som borgerne er rigtig, rigtig glade for.
Det, den her sag handler om, er jo ikke nærbanen i sig selv, men det er det forhold, at alle tog, også intercitytog, skal gøres rene på et terræn, der ligger lige i nærheden af et beboet område.
Den rengøringsstation er jo først blevet etableret for et eller halvandet år siden, så det er altså en nylig foreteelse, at man har etableret rengøringsstationen
Der er det altså, at jeg mener, at ministeren har et overordnet ansvar for det her.
Nu har vi så været i gang med at stille spørgsmål i den her sag i et års tid, frem og tilbage og frem og tilbage, og det er efterhånden en rimelig uskøn proces.
Det, der sker, er, at de skiftende ministre har sagt, at det ikke er regeringens ansvar.
Det er kommunens ansvar.
Men den pågældende Venstrerådmand i Aalborg Kommune, Mariann Nørgaard, som sidder med ansvaret for det her, siger så: Det er ikke kommunens skyld; det er regeringens skyld.
Og sådan er aben blevet kastet fra det ene sted til det andet sted.
Det er jo en utrolig uacceptabel og ulykkelig situation for de her mennesker, som hver eneste dag udsættes for støj og for larm og for massiv forurening få meter fra deres bopæl.
Der er det så, jeg synes, at når ministeren nu ikke vil tage ansvaret for det og ikke vil løse problemet, så er det mindste, man kunne forlange af ministeren, da at komme med et godt råd til, hvad beboerne på Poul Kjærsvej skal gøre for at få løst problemet.
Hvem skal de henvende sig til?
Hvem skal de klage til?
Hvor skal de rette henvendelse?
Ministeren må da om nogen have de rette kontakter til at give et godt råd til de her borgere, så vi ikke længere skal have en situation, hvor helt almindelige familier, som har købt sig et hus, lige pludselig bliver udsat for helt uacceptable støjog forureningsproblemer.
Carina Christensen (KF), 2008-02-27:
Jeg ved ikke rigtig, om det er mit ansvar som minister at give råd til de enkelte beboere på forskellige veje og adresser her i Danmark.
Mit ansvar er at sikre, at DSB lever op til de gældende regler, og mig bekendt lever DSB altså her og nu op til grænserne for støj og forurening, som er i det påbud, der er udstedt af Aalborg Kommune.
Og det er jeg sådan set helt enig med dem i.
Rasmus Prehn (S), 2008-02-27:
Der bliver dels ikke slukket for motoren, som der er påbud om, dels vælger man også at holde allertættest på beboede områder, hvor man kunne vælge at holde lidt længere nede på rengøringsstationen, altså længere væk fra beboelse.
Ifølge beboerne selv - og jeg har selv været derovre og kigge - er det en daglig foreteelse, at de her regler bliver overtrådt.
Men jeg kan forstå, at ministeren, selv om ministeren ikke rigtig synes, at det er ministerens ansvar at give et godt råd, alligevel kommer med et råd til borgerne: De skal så nu, kan jeg forstå, skrive et brev til Aalborg Kommune og til den pågældende Venstrerådmand, Mariann Nørgaard, og sige, at de har en oplevelse af, at de her ting ikke bliver overholdt.
Så er det altså hendes ansvar, Venstrerådmandens ansvar, at pålægge DSB at overholde de regler, som ministeren ellers skulle menes at have ansvaret for.
Er det korrekt forstået?
Carina Christensen (KF), 2008-02-27:
Det synes jeg sådan set var et ganske godt råd fra hr. Rasmus Prehn til beboerne i Aalborg, så det synes jeg da at vi kan give videre.
Det er rigtigt, at det er de lokale miljømyndigheder, der skal sikre, at DSB lever op til reglerne.
Mig bekendt lever de op til det påbud, de har fået fra Aalborg Kommune, og gør de ikke det, er jeg da helt enig i, at man skal gribe ind.
Selvfølgelig skal DSB overholde reglerne; det er helt evident.
Rasmus Prehn (S), 2008-02-27:
Det glæder mig i hvert fald, at ministeren er enig med mig i, at de her regler skal overholdes.
Det er bare ikke det, man oplever på stedet.
På Poul Kjærsvej oplever man dagligt, at reglerne bliver overtrådt.
Nu har vi så hørt et klart signal fra ministeren, som siger, at hvis de ikke bliver overholdt, skal kommunen gribe ind.
Jeg vil gerne bede om tilladelse til så her fra at kunne sige videre til Aalborg Kommune, at ministeren har givet udtryk for, at det er et ansvar, som Venstrerådmanden Mariann Nørgaard har.
Det er hendes ansvar at påpege over for DSB, at det her skal overholdes.
Det synes jeg er en meget klar besked fra ministerens side.
En anden ting er så, hvis det her problem viser sig at fortsætte.
Er ministeren så slet ikke tilbøjelig til at synes, at det kunne være en god idé, at DSB simpelt hen valgte at flytte den her rengøringsstation bare nogle få hundrede meter til en af siderne, så den kom væk fra beboede områder?
Hvis ministeren har været i området, vil hun vide, at det jo ikke er, fordi det er tæt bebygget område, men boligerne ligger lige præcis der, hvor rengøringsstationen er.
Ved at flytte den få meter til den ene side eller få meter til den anden side vil man kunne få den flyttet væk fra beboet område.
Kunne det ikke være en hensigtsmæssig løsning?
Det er jo småpenge, der er tale om.
Lone Møller (S), 2008-02-27:
Jeg må sige, at jeg er noget overrasket over ministerens lemfældige svar.
Jeg havde regnet med, at en ansvarlig minister måske havde kigget lidt mere på den her sag, som jeg synes er bekymrende.
Det kan godt være, at udsendelsen byggede på tre konkrete tilfælde, men ministeren er jo minister for hele sundhedssektoren og også for flere andre områder.
Ministeren er formentlig også bekendt med, at det ikke kun er tre eksempler eller tre sager, der verserer i f.eks. Patientklagenævnet og også i Retslægerådet.
Ministeren er formentlig ligeledes bekendt med, at det i stor udstrækning er de samme læger, der gentagne gange skamferer mennesker, nogle gange med døden til følge, og at det er ustyrlig svært i dag som patient, som borger, som pårørende at komme igennem med en sag, fordi der er så mange instanser, som skal høres, som skal involveres.
I det øjeblik, en læge har modtaget en § 6, som det hedder, en påtale, så kan anklagede gå ind og klage til Retslægerådet, og så er det op til domstolene.
Så går der rask væk 3-4 år.
Vil ministeren svare på, om ministeren fremover vil sikre, at patienterne får en bedre beskyttelse, eller vil ministeren beskytte uduelige læger i det her samfund?
Jakob Axel Nielsen (KF), 2008-02-27:
Helt indledningsvis finder jeg anledning til at konstatere, at den dokumentarudsendelse, der henvises til i spørgsmålet, jo er bygget op omkring tre - tre - konkrete sundhedspersoners faglige virksomhed: en læge og to tandlæger.
Allerede her kan der være anledning til at advare imod at drage forhastede konklusioner.
Der var tale om nogle få udvalgte sundhedspersoner og om myndighedernes reaktion i enkeltstående sager, som vel ikke nødvendigvis giver et retvisende billede af indretningen af de faglige individtilsyn i sundhedsvæsenet og af Sundhedsstyrelsens virksomhed i den sammenhæng.
Jeg er også nødt til at gøre opmærksom på, at dokumentarprogrammet nok heller ikke fik alle væsentlige oplysninger med i tilstrækkelig form.
Desuden kunne man have ønsket sig, at også repræsentanter for sundhedspersonalets faglige organisationer, Lægeforeningen og Tandlægeforeningen, havde fået lejlighed til at komme med deres opfattelse af, hvordan det faglige individtilsyn med deres medlemmer fungerer.
Så alt i alt vil jeg nok råde til lidt forsigtighed med at fælde dom alene på det grundlag, som dokumentarprogrammet præsenterede.
Det er også netop derfor, at Folketinget har lagt behandling af tilsynssager ind i en retlig ramme, som involverer uafhængige nævn og domstolene.
Når det så er sagt, er det naturligvis altid dybt ulykkeligt, når patienter lider skade ved fejlagtig eller inkompetent behandling.
Det skal naturligvis være sådan, at der altid er passende reaktionsmuligheder over for det, men jeg mener faktisk, at Folketinget med udbygningen af mulighederne for et skærpet tilsyn har givet de faglige påbud og mulighed for at indskrænke virksomhedsområder midlertidigt eller permanent.
Karen Jespersen (V), 2008-02-27:
Man spørger også om nogle yderligere initiativer ud over det her.
Noget af det, jeg har sat på dagsordenen, er også at lave en indsats med en voksenkontakt og en kontakt til andre børn for de børn, der vokser op i familier med særlige problemer.
Vi ved jo bl.a. fra SFI’s undersøgelse af den negative sociale arv, at det i familier, som er belastet af vold, alkoholmisbrug, psykisk sygdom og kriminalitet, meget tit går galt for børn.
De er overrepræsenteret i nogle af de samme programmer senere hen.
Line Barfod (EL), 2008-02-27:
Ministeren er med det nye Velfærdsministerium også blevet minister for, at kommunerne har penge til at sørge for de ældre, for børnene, for skolerne, for de handicappede og alle de andre grupper, der har brug for det offentliges hjælp, men med finansministerens udmelding om, at kommunerne ikke får flere penge til denne opgave, selv om udgifterne vokser, hvor mener ministeren i så fald at kommunerne skal skære ned?
Karen Jespersen (V), 2008-02-27:
Spørgsmålet drejer sig om, hvorvidt kommunerne har penge nok til de sociale opgaver, de skal løse for de ældre, de udsatte og de handicappede.
Der kan man sige, at kommunerne sådan set har flere penge, end de nogensinde har haft, og det har de bl.a. i kraft af, at de selv har brugt flere penge end dem, der indgik i aftalen med regeringen fra 2008.
Deres budgetter er altså højere end aftalt.
Man kan også se det, hvis man kigger på de kommunale kassebeholdninger, som er ret store, og allerede i økonomiaftalen med KL var der jo afsat yderligere 850 mio. kr. til et niveauløft i forhold til 2007, og derudover blev der afsat 1,3 mia. kr. til prioritering af ældre-, børneog socialområderne, også for at imødegå det demografisk betingede udgiftspres.
Efterfølgende er der så blevet lavet en opgørelse over de samlede kommunale budgetter, og den viser, at der derudover er blevet brugt knap 1 mia. kr. mere på service.
Ser man på de enkelte områder, så ser det ud til, at man på ældreområdet forventer, at udgifterne vil stige med 0,6 mia. kr. i forhold til 2007, at de på området for udsatte børn og unge vil stige med 0,2 mia. kr., mens de på området for handicappede og udsatte voksne vil stige med 0,4 mia. kr.
Så der er i kommunerne faktisk over hele linjen blevet brugt flere penge på de her områder, som bliver nævnt af spørgeren.
Line Barfod (EL), 2008-02-27:
Jeg er helt med på, at der er blevet brugt flere penge, men dels er der ikke blevet brugt nok penge i forhold til de meldinger, der kommer fra kommunerne, om, hvad der er behov for, og de løfter, som regeringen gav under valget, dels har finansministeren jo sagt meget klart, at kommunerne ikke får lov til at bruge flere penge næste år i forhold til i år.
Det betyder så, at der i kommunerne ikke vil være råd til at fortsætte med at levere den samme service, fordi udgifterne stiger år for år.
Samtidig er der jo overenskomstforhandlinger i øjeblikket, og der har kommunerne meldt meget klart ud, at hvis de skal give den lønforhøjelse, der har været tale om på et tidspunkt, på bare 1½ pct. mere end det, de statsansatte foreløbig har opnået, og som er nødvendig for at kunne fastholde og rekruttere medarbejdere fremover, så vil det koste 6000 stillinger rundtom i kommunerne.
Derfor vil jeg gerne høre ministeren, som jo også er ansvarlig for kommunerne, hvor det er, ministeren mener, at der skal skæres væk ude i kommunerne.
Er det skolerne, er det børnehaverne, er det ældreomsorgen?
Hvor er det, ministeren mener, at der bliver givet for meget velfærd i øjeblikket, og at der skal skæres fremover, fordi der ikke er råd til at følge med udgifterne?
Karen Jespersen (V), 2008-02-27:
Det er en fuldstændig absurd tankegang at tro, at man kun kan få bedre og mere velfungerende ydelser ved at bruge flere penge.
Der er jo faktisk forskellige undersøgelser, bl.a. også de gamle nøgletal, der viser, at der er meget stor forskel på, hvad de forskellige ting koster rundtomkring i de forskellige kommuner, og at der ikke er en sammenhæng mellem brugernes tilfredshed, og hvor meget ydelserne koster.
Så der er altså faktisk rigtig meget at hente på at gøre tingene mere effektivt og gøre det på en mere rigtig måde.
Dertil kommer også, at man kan investere i ny teknologi, og et af elementerne i kvalitetsreformen er faktisk, at der bliver sat penge af til ny teknologi, der kan aflaste de ansatte og samtidig betyde, at tingene bliver gjort bedre og billigere for borgerne.
Line Barfod (EL), 2008-02-27:
Nu er jeg så meget spændt på at høre, hvad det er for en ny teknologi, som ministeren gerne vil have man indfører i børnehaver og vuggestuer.
Skal vi have en eller anden maskine, man kan putte børnene ind i, som så skifter ble på dem?
Eller skal de sættes foran en computer, der læser højt, i stedet for at det er levende pædagoger?
Hvad er det for en ny teknologi, vi skal have i folkeskolerne, som kan gøre, at vi kan spare på antallet af skolelærere - eller på at have skolerne?
Skal de sidde i deres hjem og have fjernundervisning?
Hvad er det for nogle bud, ministeren har på, at ny teknologi skulle gøre, at vi ikke har brug for mennesker til de områder, hvor det faktisk er mennesker, man skal tage sig af, og som jo er de store områder ude i kommunerne - altså børn, skoler og ældre?
Det er der, der for alvor bruges penge, og det er der, det er meget svært for mig at se at ny teknologi skulle kunne løfte så meget, som det ser ud til at der kommer til at mangle af penge fremover.
Karen Jespersen (V), 2008-02-27:
Det ser ud til, at mange af de ansatte ude i kommunerne har nogle ideer.
I hvert fald laver vi nu en arbejdsgruppe med ansatte og ledere, der skal komme med gode ideer til, hvordan man kan tilrettelægge arbejdet og indføre ny teknologi på en måde, så det letter arbejdet.
Så det er noget, vi gør i samarbejde med de ansatte.
Dertil kommer jo, at når vi ser på f.eks. børnehaverne, er det jo i forvejen sådan, at vi har noget nær det laveste antal børn pr. pædagog.
Der er lige kommet en ny undersøgelse fra OECD, men jeg har ikke de helt konkrete tal her.
På samme måde i skolerne, folkeskolerne, hvor det antal timer, hvor lærerne underviser, jo er ret lavt i Danmark, sådan som jeg husker det, sammenlignet med andre lande.
Så med en anden tilrettelæggelse af arbejdet er der rigtig meget at hente.
Der er jo også rigtig meget at hente ved en politik, der kan nedbringe sygefraværet, og det synes jeg er en meget mere konstruktiv måde at gøre det på i stedet for bare at bruge flere og flere penge og hæve skattetrykket, hvilket vi ved vil skade konkurrenceevnen og betyde flere arbejdsløse.
Line Barfod (EL), 2008-02-27:
Jeg har intet ønske om, at vi skal gå ud og hæve skatterne, jeg synes bare, man skal lade være med at blive ved med at give skattelettelser til de rigeste.
Nogle af de mange, mange milliarder, man giver i erhvervstilskud til de allerrigeste, og nogle af de mange milliarder, man lader være at beskatte nordsøolien med osv., kunne vi bruge til at sikre en ordentlig velfærd.
Men jeg forstår stadig ikke det, ministeren siger.
Er det det, ministeren siger er svaret på, at man kommer til at mangle penge ud i kommunerne?
For det er noget fuldstændig andet end det, ministerens parti, Venstre, var ude at love under folketingsvalget.
Og jeg synes da, det er ret interessant, hvis den melding vi får nu, er, at der skal flere børn pr. pædagog, flere skolebørn pr. lærer og mindre tid til hver enkelt af de ældre.
Jeg mangler stadig væk nogle initiativer for alle de børn, hvis forældre ikke er stofmisbrugere eller på krisecentre.
Så er der den gruppe af børn, hvis mødre er enlige mødre, og nogle få af dem vil så kunne komme på kollegium.
Det er rigtig fint, og jeg ved fra både Boligfondens kollegier og Mødrehjælpens, at det er et rigtig vigtigt initiativ.
Men hvad med alle de andre børn?
Og hvorfor er det de børn og deres forældre, som har allerfærrest penge i samfundet, der skal betale for de her initiativer?
For alle de initiativer, ministeren taler om, er betalt af satspuljen, og pengene til satspuljen kommer fra dem med de allerlaveste indtægter.
Hvorfor går ministeren ikke ud og slås for, at vi skal have en socialpolitik i Danmark, og at vi skal være med til at betale den over skatterne, frem for at det bl.a. er børnene, der kommer til at lide under det, fordi deres forældre har endnu færre penge til bl.a. at købe mad for i en tid, hvor madpriserne stiger.
Karen Jespersen (V), 2008-02-27:
Nu nævnte fru Line Barfod jo lige præcis et af de områder, som jeg har sat fokus på, nemlig de familier, som har risiko for at blive sat på gaden.
Der kommer jo til april den endelige store rapport fra SFI, hvor vi får et tydeligt billede af, hvilke familier der er i risikozonen.
Og jeg har jo allerede peget på, hvad det er, jeg mener vi skal i gang med for at komme det fænomen til livs.
For jeg er helt enig i, at det er en belastning for familierne og ikke mindst for deres børn.
I Ugebrevet A4 har der været en analyse, hvor overskriften hed »Ulighed« - og det er altså i børnefamilier - »bunder i kultur og uddannelse, ikke i penge«.
at der, hvor man, selv om det er lavindkomstfamilier, har ressourcer til at foretage sig ting med børnene, og hvor der er struktur på hverdagen osv., klarer børn sig altså i det store og hele lige så godt som børn i andre familier.
Og mange af de initiativer, der er i gang, hvilket jeg også nævnte i forbindelse med satspuljen, handler jo lige præcis om det.
Christine Antorini (S), 2008-02-27:
Det betyder jo i realiteten, at vi ikke kan have tillid til de forlig, vi indgår med regeringen, når vi tager stilling til en samlet økonomi, der skulle give et plus til erhvervsakademierne, men som ender med at komme i minus.
Jeg må sige, at jeg ganske enkelt ikke forstår undervisningsministerens argument, når han siger: De kunne da bare have læst en lille note i regeringens forslag til finanslov 2007.
Når vi som Socialdemokrater indgik aftalen, var det med udgangspunkt i, hvad der blev tilført af globaliseringsmidler, og de fremskrivninger, der var i forhold til finansloven.
Det, som Undervisningsministeriet og regeringen gør, er at fjerne 73 mio. kr., som var institutionernes egne kvalitetsmidler - haps, dem tager vi - på trods af at det var deres egen kvalitetspulje.
Derfor står man i den situation, hvor der er et underskud, og derfor vil jeg bare bede ministeren om at bekræfte, at den finanslov 2007, som regeringen henviser til, var regeringens eget forslag til nogle besparelser på en sektor, men at vi i øvrigt har et forlig, som overhovedet ikke omhandler den finanslov for 2007.
Bertel Haarder (V), 2008-02-27:
Jeg synes, jeg har været meget åben, ærlig og redelig.
Jeg synes, at jeg nu gentagne gange - og nu igen - har sagt, at jeg beklager et uheldigt sammenfald af begivenheder, som gik ud over de privatrettede uddannelser på erhvervsakademierne og ingeniørhøjskolerne.
Og så synes jeg egentlig ikke, den historie er meget længere.
Socialdemokratiet har lov til at sige, at de er imod det, og det er da fint, hvis vi kan lave en finanslovaftale for dette delområde eller for hele finansloven med Socialdemokratiet; det er ved finansministerens bord, at eventuelle ændringer skal forhandles.
Vi har et åbent sind, men den samlede ramme for statens udgifter kan altså ikke udvides meget mere, end vi her har gjort.
Line Barfod (EL), 2008-02-27:
I forhold til at Danmark jo har underskrevet FN's børnekonvention, er det lidt svært at forklare, at alene i København vokser 6.000 børn op i fattigdom, jf. »Analyse af levevilkår og fattigdom i Københavns Kommune«, og mener ministeren da i den forbindelse, at der er brug for andre initiativer for at hjælpe disse børn ud af fattigdommen end blot over for deres forældre at gentage mantraet om, at de skal finde sig et arbejde?