Benedikte Kiær (KF), 2011-04-26:
Forslaget er fremsat den 1. april, og det kunne jo friste til at komme med morsomme bemærkninger – det skal jeg dog undlade.
Forslagets timing er dog faktisk ganske bemærkelsesværdig, men det er der helt andre grunde til.
Beslutningsforslaget kommer nemlig med kirurgisk præcision, kort tid efter at lejer- og udlejerorganisationerne på ny har givet tilsagn om at medvirke aktivt i en udmøntning i lovbestemmelser af de 57 punkter på deres enighedsliste.
Socialdemokraterne har nu gentagne gange efterlyst en genoptagelse af forenklingsarbejdet – en fuldstændig implementering af de 57 punkter.
Efter drøftelser med organisationerne har vi nu igangsat et tredje forsøg på at implementere enighedslisten.
Man skulle tro, at det ville glæde Socialdemokraterne, og at det ville medvirke til at skabe ro, så parterne i dialog med Socialministeriet kan nå frem til et resultat.
I stedet vælger man at fremsætte et beslutningsforslag, som i næsten samme form tidligere er blevet behandlet af Folketinget.
Beslutningsforslaget sender et signal, der ikke er til at tage fejl af: Socialdemokraterne har ikke tænkt sig at respektere organisationernes forhandlingsresultat; parterne skal ikke have ro til arbejdet.
Tværtimod er Socialdemokraterne parate til sideløbende med udmøntningsarbejdet at gennemføre ændringer i lovgivningen, som ikke tidligere har været præsenteret.
Det vil næppe være frugtbart for forenklingsarbejdet.
Det er som sagt ikke første gang, at oppositionen lufter et forslag om forrentning af lejernes indbetalinger.
I 2005 var det SF, der gjorde dette i spørgsmålsform, og nu er det så Socialdemokraternes tur.
Forslaget omfatter dels forrentning af lejers depositum og forudbetalte leje, dels lejers betaling til indvendig og udvendig vedligeholdelse.
Indeståender skal forrentes med en rente svarende til diskontoen.
Jeg vil i det følgende knytte nogle kommentarer til hver af de to dele af forslaget:
Jeg ser med tilfredshed, at Socialdemokraterne finder, at brugen af depositum er en god måde at stille sikkerhed på for både lejer og udlejer – der er da noget, vi kan være enige om, men så hører enigheden også op.
Jeg tror ikke, at Socialdemokraterne er klar over konsekvenserne af forslaget, for så ville forslaget nok ikke være blevet fremsat.
Det fremgår ikke af forslaget, hvordan udgifterne for udlejere til forrentning af depositum og forudbetalt leje skal betales.
Hvis udgifterne overvæltes på lejen, kommer lejerne til at betale både udgifterne til forrentning og udlejernes øgede administrationsudgifter.
Oven i hatten vil de så også blive beskattet af forrentningen.
Hvis Socialdemokraterne ikke mener, at udgifterne skal kunne overvæltes, skylder de os en forklaring på, hvordan de vil sikre det f.eks. i de uregulerede ejendomme.
I disse ejendomme er der jo ikke noget krav om at udskille de enkelte elementer i lejen.
Det vil derfor blive meget svært at vurdere, om de forventede udgifter til forrentning af deposita og forudbetalt leje indgår i en lejeforhøjelse.
Man må vist konstatere, at fordelene for lejerne er særdeles begrænsede.
Forslaget medfører i regulerede ejendomme, at udlejernes afkast reduceres, mens det samme ikke er tilfældet i uregulerede ejendomme.
Reduktionen af udlejernes afkast skyldes, at udlejeren efter de gældende regler disponerer over indbetalte deposita og forudbetalt leje og ikke skal holde beløbene adskilt fra sin øvrige formue.
Forrentningen af beløbet tilfalder derfor udlejeren.
Hvis udlejeren skal forrente deposita og forudbetalt leje med en rente svarende til diskontoen, vil der reelt være tale om at overføre en del af udlejerens afkast til lejerne og dermed helt bevidst forskyde den nuværende balance.
Forslaget indebærer derfor, at den økonomiske balance mellem udlejere og lejere forrykkes.
Problemstillingen er sådan set den samme for forslaget om forrentning af indeståender på konti for udvendig og indvendig vedligeholdelse, bortset fra at lejerne her ikke bliver beskattet af forrentningen.
I de uregulerede ejendomme kan det i praksis ikke hindres, at forrentningen overvæltes på lejen, når lejen reguleres efter det lejedes værdi, mens forrentningen i regulerede ejendomme kan undtages fra de nødvendige driftsudgifter, der kan indgå i den omkostningsbestemte leje.
Udlejeren har en ubetinget pligt til at holde ejendommen ved lige.
Det er således uden betydning for udlejerens pligt til at foretage udvendig vedligeholdelse, om der i regulerede ejendomme er hensat tilstrækkelige midler på ejendommens vedligeholdelseskonti efter boligreguleringsloven § 18 og § 18 b .
Set i det lys tjener det heller ikke noget formål at tilskrive renter til udvendig vedligeholdelses-kontiene.
Generelt for hele beslutningsforslaget er det også, at indførelsen af regler om forrentning vil modvirke de igangværende forenklingsbestræbelser.
Hertil kommer timingen, hvor ordningen medvirker til at gøre lejelovgivningen mere kompliceret på et tidspunkt, hvor regeringen netop sørger for at forenkle lovgivningen ved at arbejde på en udmøntning af lejer- og udlejerorganisationernes enighedsliste – et initiativ, som Socialdemokraterne tidligere har tilkendegivet skulle iværksættes hurtigst muligt.
Bestemmelser om forrentning vil således gøre lovgivningen mindre overskuelig, samtidig med at lejernes gevinst ved en forrentning af deposita og forudbetalt leje vil være minimal med det nuværende renteniveau og de gældende skatteregler.
Jeg må derfor konkludere, at indførelsen af en forrentning af deposita og forudbetalt leje og indeståender på konti for ind- og udvendig vedligeholdelse forrykker den økonomiske balance mellem udlejere og lejere, øger den administrative byrde ved boligudlejning og forskelsbehandler lejere i og udlejere af regulerede og uregulerede ejendomme.
Regeringen kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.