Eigil Andersen (SF), 2010-12-14:
Noget tyder på, at det måske i dag er tavshedens dag fra beskæftigelsesministerens side og de borgerlige partiers side.
Det er da selvfølgelig ærgerligt, men jeg kan godt forstå, at man har en meget dårlig sag at forsvare med den omlægning af aktiveringssystemet, man her gennemfører, men selv om det eventuelt fortsat, også under det her punkt, er tavshedens dag fra borgerlig side, skal det i hvert fald ikke forhindre, at vi fra oppositionens side får sagt nogle ting, som repræsenterer mange arbejdsløses synspunkter.
Det her lovforslag betyder beklageligvis, at samfundet går fra en form for aktiveringscirkus for arbejdsløse til et andet aktiveringscirkus.
Ganske vist skifter billedet, og i stedet for mange dårlige jobsøgningskurser, som også er et produkt af de borgerliges hidtidige system, vil man fremover kaste titusinder af ledige ud i virksomhedspraktik og for en dels vedkommende også i løntilskudsjob, som i de fleste tilfælde vil indebære gratis eller billig arbejdskraft et stykke tid, inden de pågældende arbejdsløse så desværre bliver arbejdsløse igen.
Lovforslaget opfordrer kommunerne til kassetænkning og gør det desværre fortsat økonomisk nødvendigt for byrådene og de kommunale jobcentre at kigge mere på den økonomiske refusion end på den enkelte lediges behov.
Derfor forudser og frygter vi i SF, at alt for mange aktiveringstilbud også i fremtiden vil få karakter af ren opbevaring af arbejdsløse, altså uden jobperspektiv i fremtiden.
I en del tilfælde bliver der hos kommunerne også tale om gratis arbejdskraft, som desværre vil komme til at erstatte fyrede medarbejdere, og det er selvfølgelig også helt uacceptabelt.
I en arbejdsløshedstid som nu er det helt afgørende for, at Danmark kan klare sig fremover, at vi bruger tiden konstruktivt til efteruddannelseskurser og hele uddannelser, f.eks. at ufaglærte får mulighed for at få en faglært uddannelse.
Set i det afgørende perspektiv har uddannelsesmulighederne hidtil været alt for små for arbejdsløse.
Hvad sker der så nu?
Jo, nu sker der det, at mulighederne for at efteruddanne sig og uddanne sig bliver yderligere forringet.
Det hænger sammen med, at det gennemsnitlige aktiveringsbeløb pr. ledige sænkes fra knap 19.000 kr. årligt til knap 14.000 kr. årligt.
Det er en af vejene til, at staten nu kan spare over 500 mio. kr. på arbejdsløshedsaktiveringsområdet, og det er penge, som efter vores mening alternativt f.eks. burde have været brugt til at skaffe arbejdsløse flere efteruddannelsesmuligheder, end de har i dag.
Men forslaget betyder også, at den borgerlige regering, Dansk Folkeparti, Liberal Alliance og Kristendemokraterne fastholder princippet om et system, hvor staten opfordrer kommunerne til stor kassetænkning – et system med kassetænkning, som oppositionen advarede kraftigt imod, allerede inden det blev indført sammen med den dårlige kommunalisering af jobcentrene.
Regeringen og Dansk Folkeparti lyttede ikke til advarslerne dengang, men det forløb, der har været siden, dokumenterer meget tydeligt, at systemer med store incitamenter til kassetænkning fjerner opmærksomheden fra, hvad der egentlig gavner den enkelte arbejdsløse mest, altså ud fra en individuel vurdering.
Resultatet af det hele er blevet alt for firkantede løsninger, hvor arbejdsløse nærmest er blevet skovlet på billige jobsøgningskurser, som udløste 75 pct. refusion af dagpengene fra staten til kommunerne, hvorimod perioder uden aktivering kun har givet 50 pct. refusion af dagpengene.
På mange af disse jobsøgningskurser har de ledige så lært, som mange har hørt, at kaste med æg ned ad en trappe, finde sin indre fugl, efterligne Hitlers og Napoleons underskrifter, bygge tårne af spaghetti og skumfiduser osv.
Det er jo simpelt hen meningsløse og i mange tilfælde direkte ydmygende aktiviteter for de ledige, og det har vi i oppositionen kritiseret i over halvandet år.
Vi foreslog bl.a. en bedre kvalitetskontrol, f.eks. ved en autorisationsordning for andre aktører.
Vi foreslog en bedre løbende kontrol, og vi foreslog også, at man kunne lade de arbejdsløse afsige dommen, ved at jobcentrene kunne udlevere et spørgeskema, hver gang en arbejdsløs havde været på et jobsøgningskursus, hvor man kunne spørge den arbejdsløse: Fik du noget ud af det her kursus?
Har det hjulpet dig?
Det er jo yderst normalt med brugerundersøgelser i vore dage.
Men det hele blev afvist af beskæftigelsesministeren.
Bl.a. på et åbent samråd den 9. september 2009 – det er altså et år siden – benægtede beskæftigelsesministeren, at der var problemer med systemet, som hun fandt var indrettet rigtig godt.
Siden er ministeren og hendes flertal heldigvis kommet på lidt andre tanker.
Fra nytår får kommunen 50 pct. refusion af dagpengene, hvis den ledige er i virksomhedspraktik, løntilskudsjob eller ordinær uddannelse, og så får den kun 30 pct. refusion, hvis den arbejdsløse ikke deltager i en af de tre ting.
Den her løsning, som man nu gennemfører, indebærer, at de fleste dårlige jobsøgningskurser vil forsvinde, og det er positivt.
Men samtidig forsvinder en række afklaringskurser, som har været nyttige, især for arbejdsløse på kontanthjælp i matchgruppe 4 og 5, der har andre problemer end ledighed, f.eks. døjer med psykiske lidelser eller døjer med misbrug af alkohol eller stoffer.
De har brug for, at der går en hel del hjælp forud, og de aktiviteter udløser fremover kun den lave 30-procents-refusion.
Altså, der er intet økonomisk incitament for kommunerne til at gå i gang med dette værdifulde og meget menneskelige arbejde, som så senere kan føre til virksomhedspraktik, løntilskudsjob eller arbejde på almindelige betingelser.
Jeg vil gerne fremhæve, at både deputationer i Arbejdsmarkedsudvalget og en række høringssvar har peget på den her problemstilling.
Den er meget central.
Denne virkning af lovforslaget vedrørende de svageste ledige er med til at vise, at regeringens, Dansk Folkepartis, Liberal Alliances og Kristendemokraternes meget firkantede systemer har groteske virkninger og ikke giver plads til de nuancer, der bør være.
For dagpengemodtageres vedkommende er vi som nævnt i SF meget bekymret for, bl.a. på grund af det store antal virksomhedspraktikanter i kommunerne, som man må forudse, at der vil blive tale om ren opbevaring uden nogen form for jobperspektiv.
I den forbindelse er vi i SF nervøse for, at de gældende regler for, hvornår virksomhedspraktik må anvendes – det er lov om aktiv beskæftigelsesindsats, kapitel 11, § 42 – vil blive overtrådt.
Efter de regler er det sådan, at virksomhedspraktik kun må anvendes, hvis den arbejdsløse skal få indtryk af et nyt arbejdsområde end det hidtidige, eller hvis vedkommende har mangelfulde faglige, sproglige eller sociale kompetencer, og de kompetencer vil man typisk have brug for at få genopfrisket efter måske 3, 4, 5 års arbejdsløshed.
Det er særdeles kritisabelt og en skandale, at regeringen, Dansk Folkeparti, Liberal Alliance og Kristendemokraterne gennemfører den her store omlægning med så kort varsel, at kommunerne har under en måned til at omstille deres aktiviteter og økonomi til de nye forhold, selv om de kommunale budgetter for længst er lagt.
For nogle kommuner betyder det et stort minus i kassen, f.eks. på 48 mio. kr., og det rammer i øvrigt mange kommuner i Udkantsdanmark.
Som det er fremgået af indlæg fra deputationer i Arbejdsmarkedsudvalget, er det meget oprørende, at de kommuner, som hidtil har været meget aktive med at hjælpe ledige konstruktivt og menneskeligt godt, nu bliver straffet økonomisk af staten, af regeringen, af den borgerlige fløj, mens de kommuner, der har været mere passive med at hjælpe arbejdsløse, nu bliver belønnet økonomisk gennem den nye omlægning.
Jeg må sige, at her er vi i forhold til kommunerne igen fremme ved et eksempel på det her lovforslags rene hovsakarakter.
Det er simpelt hen ikke gennemtænkt, og det er det hverken over for kommunerne eller over for de arbejdsløse, som fra nytår vil blive udsat for denne nye form for aktiveringscirkus.