runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ulla Sandbæk (ALT), 2016-05-03:
Nu er der jo også danskere, som ikke er specielt gode til at tale det danske sprog.
Jeg har f.eks. en sent udviklet datter.
Jeg vil gerne vide, om hr. Christian Langballe vil tage hendes ret til at stemme ved folketingsvalg fra hende, fordi hun er sent udviklet og ikke nødvendigvis kan sætte sig ind i politik, for det kan hun jo ikke.
Jeg snakker med hende om det, og hun kan sætte sig ind i mange ting, og hun er sprogligt god, men hun har ikke de færdigheder, som vi vil kræve, eller som hr. Christian Langballe vil kræve, for at man kan få dansk statsborgerskab.
Det er jo heller ikke alle danskere, som kan svare på de spørgsmål, som vi forlanger at man skal svare på for at blive dansk statsborger.
Jeg kan ikke svare på dem hundrede procent, og jeg mener ikke, at jeg er en dårligere dansker af den grund.
Jeg mener, man skal stille nogle krav, som folk med rimelighed kan opfylde.
Og hvis man selv har opbevaret dem et sted, hvor de er blevet mere og mere sygeliggjorte og har fået sværere og sværere ved at lære dansk, f.eks. fordi de lider af posttraumatisk stress, så skal vi ikke bagefter komme og sige, at de heller ikke skal have lov til at blive danske statsborgere.
Christian Langballe (DF), 2016-05-03:
Det var da godt nok utroligt.
Altså, er der ikke forskel på at være dansker og at blive dansker?
Er der ikke forskel på at blive født som statsborger og at få tildelt statsborgerskab?
Hvad er det så overhovedet, vi laver her?
Det at tildele statsborgerskab betyder jo, at vi stiller nogle bestemte krav til det at blive dansker, og det er nogle krav, der skal opfyldes.
Men jeg kan så forstå, at de flygtninge, der kommer nede fra kugleregnen og tager herop, åbenbart næsten bliver mere traumatiserede af ikke at få et statsborgerskab.
Altså, vi tager dem jo faktisk ind.
Vi har taget imod dem.
Det vil sige, at ordføreren mener, at de mennesker pr. definition har ret til statsborgerskab.
Maria Reumert Gjerding (EL), 2016-05-03:
Hvis hr. Christian Langballe har spurgt fru Johanne Schmidt-Nielsen flere gange, tror jeg også, han er udmærket klar over, at vi i Enhedslisten gerne stiller krav, men at vi mener, at de krav skal være rimelige.
Og det er ikke det, der er tilfældet med de stramninger, man har lavet her.
Der har man gjort kravene alt, alt for stramme.
Og det, som det jo medfører, er, at vi får et samfund, hvor der er et A-hold og et B-hold.
Hvordan man fra Dansk Folkepartis side kan bilde sig selv ind, at det gavner integrationen og sammenhængskraften og alle de ord, som man render rundt og roser sig af og klapper sig selv på skulderen med, begriber jeg ikke.
Christian Langballe (DF), 2016-05-03:
Altså, jeg ved ikke, om det med højrefløjen er møntet på mig, men jeg har nu altid godt kunne lide ordet, så det vil ikke genere mig det fjerneste.
Det, jeg egentlig godt kunne tænke mig at vide – for jeg har spurgt fru Johanne Schmidt-Nielsen nogle gange – er jo egentlig bare: Er der overhovedet nogen krav til at give dansk statsborgerskab fra Enhedslistens side?
Jeg har aldrig nogen sinde i den tid, jeg har siddet i Folketinget, hørt, at Enhedslisten har sagt nej.
Skal alle pr. definition have statsborgerskab?
Skal de 100.000 flygtninge, som forhåbentlig ikke kommer, men som måske kommer frem mod 2020, have statsborgerskab, når de kommer?
Altså, jeg spørger egentlig bare, fordi det kunne være meget rart at vide, hvor grænsen egentlig går, for jeg har aldrig nogen sinde hørt Enhedslisten sige noget som helst om det, heller ikke i forhold til krav og betingelser.
Skal man overhovedet kunne tale dansk?
Rasmus Jarlov (KF), 2016-05-03:
Jamen man kan komme med alle mulige undskyldninger for, hvorfor man synes, det er berettiget, at EU skal blande sig i tyrefægtning eller ej – ligesom man ville kunne komme med alle mulige andre grunde til, at EU kunne blande sig i grindedrab på Færøerne.
Hvis der sad nogle parlamentsmedlemmer nede i Spanien, som også havde en eller anden dagsorden om at ville styrke dyrevelfærd og syntes, at grindedrab var forkert, så kunne de sagtens skrue en eller anden ordning sammen, hvor man gik ind og bekæmpede det – ved på en eller anden måde at fifle med nogle kvoter, tilskud eller noget andet.
Men det centrale spørgsmål er: Skal EU blande sig i, om Spanien har tyrefægtning eller ej?
Maria Reumert Gjerding (EL), 2016-05-03:
Mange tak.
Jeg vil gerne igen sige tak til Dansk Folkeparti for at fremsætte det her forslag, som skal gøre noget ved den dyremishandling, der foregår i Spanien.
Jeg skal bare høre, hvad der skal til, for at Dansk Folkeparti også vil engagere sig i køers og kvægs dyrevelfærd herhjemme.
Jeg har læst på Dansk Folkepartis hjemmeside under mærkesager, at Dansk Folkeparti mener, det er naturligt, at køer kommer på græs.
Derfor kan jeg ikke forstå, at Dansk Folkeparti ikke støtter Enhedslistens forslag om, at køer skal på græs.
Er det noget, Dansk Folkeparti vil genoverveje, så vi også interesserer os for de dyr, vi har herhjemme, og som immer væk ikke har det godt ved at stå på stald hele året?
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2016-05-03:
Som jeg også tilkendegav over for fru Maria Reumert Gjerding, da fru Maria Reumert Gjerding var heroppe, så er der vel ikke to partier, som mere end Enhedslisten og Dansk Folkeparti har stået på mål for dyrenes velfærd, ja, det skulle da være Socialistisk Folkeparti, som jeg også synes man bør tage hatten af for i den forbindelse.
Men jeg må bare sige, at i forhold til pludselig at begive sig ind på andre konkrete forslag, må jeg i al respekt henvise til den ordfører, der er på det område, nemlig fru Karina Due, og ikke selv begive mig ind på det.
For der kan være alle mulige grunde til det.
Jeg er europaordfører, og jeg har det her forslag, fordi det er et forslag, der vedrører dansk europapolitik.
Så jeg må henvise til fru Karina Due i den forbindelse.
Maria Reumert Gjerding (EL), 2016-05-03:
Jeg synes, at det også er vigtigt, at vi så er frie til at diskutere dyrevelfærd, og hvad vi kan samarbejde om på dyrevelfærdsområdet.
Det er jo ikke kun dem i Spanien, der er vigtige.
Vi har jo også et stort ansvar for alle de mange millioner landbrugsdyr, der er herhjemme i Danmark.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2016-05-03:
Det er jeg slet ikke uenig med fru Maria Reumert Gjerding i.
Der er jo heller ikke nogen tvivl om, som fru Maria Reumert Gjerding også har fundet ud af ved at citere fra Dansk Folkepartis arbejdsprogram, at det er noget, der ligger Dansk Folkeparti meget på sinde.
Men i forhold til et konkret forslag fra Enhedslisten, som jeg ikke på stående fod kender til, er det altså for mig meget, meget vanskeligt at begive mig ind i en debat om, hvorvidt det forslag skal støttes eller ikke skal støttes.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-05-03:
Jeg har haft lidt svært ved at finde ud af, hvordan jeg skulle håndtere Dansk Folkepartis synspunkt i denne sag, for man kunne jo vælge mange indfaldsvinkler.
Men jeg vil vælge den glædelige at konstatere, at Dansk Folkeparti og jo i øvrigt også Enhedslisten mener, at EU har en vigtig rolle at spille, også på dette område, med henblik på at sikre en bedre dyrevelfærd rundtomkring i Europa, og at man ikke lader sig bremse af landegrænser, men mener, at vi her i det danske parlament skal have en holdning til, hvad der foregår i Spanien.
Man må jo så bare regne med, at der også kunne være nogle i Spanien, der mente, at nogle ting, vi gør i Danmark, var noget, som de skulle blande sig i.
Men det går jeg så ud fra at Dansk Folkeparti også vil synes er ganske fornuftigt.
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2016-05-03:
Jeg kan da berolige hr. Jan E. Jørgensen med at sige, at folk må have meninger om hvad som helst, og at folk også har lov til at ytre de synspunkter.
Når vi tager den her sag op, handler det jo om, at vi danske skatteydere er med til at finansiere det her cirkus.
Vi er med til at finansiere tyrefægtning i Spanien; vi er faktisk med til at holde liv i det.
Var det ikke for det tilskud, den hektarstøtte, som EU yder til de her mennesker, kunne man simpelt hen ikke holde liv i tyrefægtningsindustrien i Spanien.
Så er det da, synes jeg, fuldstændig rimeligt og fuldstændig legitimt at spørge: Hvorfor i alverden skal danske skatteydere være med til at holde liv i dyremishandling i Spanien?
Det forstår jeg ganske enkelt ikke, og jeg tror også, at der er rigtig mange danskere, der simpelt hen ikke forstår det.
Altså, et er, at Spanien kan beslutte, hvad de nu har lyst til dernede, men noget andet er, at vi ligefrem skal være med til at subsidiere det, at vi ligefrem skal være med til at understøtte det.
Det tror jeg simpelt hen ikke folk forstår.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-05-03:
Det er jo sådan, systemet hænger sammen.
Det er jo ikke sådan, at det er Danmark, der finansierer hele gildet i EU.
De andre medlemsstater betaler også, og så får man efter, hvad man har i landbrug.
Og så har der jo været tyrefægtning i Spanien, i ganske mange år før EU overhovedet blev opfundet – så mon ikke også man kunne finde en vej udenom?
Kenneth Kristensen Berth (DF), 2016-05-03:
Det er jo så det, der er spørgsmålet.
For hvis vi kigger på de faktiske tal, er det jo sådan, at det er noget, som er for nedadgående; som ikke kan, om man så må sige, løbe rundt af sig selv.
Det kan faktisk kun løbe rundt, fordi der er den subsidiering fra EU's side.
Så kan man da godt sige, at danske landmænd også får støtte, men der er jo altså ikke nogen danske landmænd, der driver deres køer ind på et dansk stadion og slår dem ihjel derinde, mens danske tilskuere klapper begejstret.
Det har jeg da i hvert fald heldigvis til gode at se endnu.
Mattias Tesfaye (S), 2016-05-03:
Tak for ordet.
Med det her lovforslag indfrier vi 923 af vores naboers, kollegaers og familiemedlemmers ønske om at kunne kalde sig danske statsborgere.
Herudover bliver også deres 365 børn nu danskere.
På Socialdemokraternes vegne vil jeg godt sige varmt tillykke.
Danskere findes i mange farver.
Vi er efterhånden et multietnisk samfund.
Det er ikke godt, og det er heller ikke dårligt – det er bare, som det er.
Man skal ikke tro på en bestemt gud for at være dansker, man skal heller ikke spise noget specielt eller klæde sig i noget specielt tøj eller på anden måde være, føle eller tro noget specielt.
Men man skal kunne noget specielt: Man skal kunne dansk, fordi danskere snakker dansk sammen.
Og man skal ville noget specielt, nemlig overholde og respektere den danske grundlov.
Alt det sagde jeg også, da vi i efteråret tildelte statsborgerskab, men siden efteråret har Danmark og Folketinget været igennem en omfattende debat om dansk asyl- og integrationspolitik, og derfor vil jeg også gerne tilføje noget, nemlig en direkte henvendelse til de borgere, der nu også bliver statsborgere.
Jeg siger det her fra talerstolen, fordi jeg ved, at nogle af jer følger med: Det land, vi sammen lever i, og som I nu alle sammen får stemmeret i, står som bekendt midt i en vigtig diskussion om, hvordan vi skal bevare sammenhængskraften og velfærdsstaten på den ene side, samtidig med at vi lever op til vores humanitære forpligtelser på den anden side, og i øvrigt hvordan de mange flygtninge, der ankommer til Danmark, skal blive integreret i vores fællesskab.
At integrere mennesker fra fremmede kulturer i et skandinavisk velfærdssamfund har vist sig at være sværere og dyrere og forbundet med flere kulturelle konflikter, end de fleste havde forestillet sig.
Min egen far faldt aldrig til ro i Danmark; jeg har selv oplevet på nærmeste hold, hvor svært det kan være at omplante et menneske.
Kultur binder os nok stærkere, end de fleste af os erkender.
Min far endte med at rejse hjem, da han fik muligheden.
Der er rigeligt af den slags ulykkelige historier om fejlslagen integration, men der er også det modsatte.
Mange af jer er selve eksemplet på, at det godt kan lade sig gøre; at vi godt kan klare de udfordringer, vores samfund står midt i.
Jeg vil derfor godt bede jer om at blande jer i diskussionen med jeres kollegaer, med jeres naboer, med jeres familie, fortælle om jeres vej her til Danmark, om, hvordan I lærte dansk, og særlig måske om, hvordan I fik et job.
Nu er det ikke kun jeres ret at være med til at bestemme over Danmark, det er også jeres pligt at tilføre de fælles diskussioner jeres egne erfaringer.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige stort tillykke til jer, der har knoklet for at få jeres navn på det her lovforslag.
Vi støtter selvfølgelig lovforslaget.
Christian Langballe (DF), 2016-05-03:
Tak for ordet.
Jeg vil sige, at det er sådan lidt uvant for mit vedkommende her på talerstolen at sige, at vi støtter det her lovforslag, men det gør vi faktisk.
Og det gør vi, fordi det her lovforslag følger de retningslinjer for indfødsret, som vi indgik med de blå partier og Socialdemokratiet, i forhold til at der skulle stilles ordentlige betingelser for at sikre, at de folk, der får statsborgerskab, er danskere af hjertet og vil Danmark.
Man kan jo altid spørge, om man kan måle danskheden på en formel – det er der nogen der spørger om.
Jeg synes godt, man kan forsøge.
Jeg synes aldrig nogen sinde, at personer som Abu Bilal, imamen fra Grimhøjmoskeen, skulle have statsborgerskab.
Jeg forstår simpelt hen ikke, hvorfor han har fået det.
Men man kunne jo begynde med, hvis man måler, bl.a. at sikre sig, at folk taler ordentligt dansk og virkelig ved noget om det danske samfund.
Det manglede jo egentlig bare.
Det burde jo være en fuldstændig selvfølge, at det var sådan.
Sådan har det også været engang, men sådan er det så ikke for nogle partier.
Stod det til f.eks. Alternativet, ville statsborgerskabet blive kastet i grams, for de mener åbenbart, at det er ondt og gement at stille krav – stille krav til at blive dansk.
Det er, som om de siger velkommen til hippiekollektivet Danmark med åbne døre, hvor hele verden inviteres på grøn te og biodynamiske grønsager, i rigtig hallelujahumanistisk ånd, og hvor alle efterfølgende inviteres til at blive og overnatte i år og til sidst bliver faste beboere, hvor de så begynder at lave om på indretningen.
Det er klart, at når man bare hele tiden vil være åh så god, så god og sole sig i sin egen godhed, så det driver som tyk sirup ned ad væggene, så har det en pris, og den pris betaler danskerne.
Hvis vi her fra Folketingets side medvirker til at skabe et parallelsamfund af statsborgere, der hverken kan dansk, ved noget om Danmark, aldrig kommer til at vide noget om Danmark, ikke vil Danmark, hvis vi medvirker til sådan en systematisk ødelæggelse af Danmark, så er det kommende generationer, der kommer til at betale prisen.
Så har vi svigtet vores opgave, så har vi svigtet danskerne, så har vi svigtet Danmark.
Derfor skal der selvfølgelig stilles stramme, rimelige og ordentlige krav, hvis man vil være en del af familien Danmark.
Vi ville godt have stillet nogle strammere krav, men vi står ved den aftale, vi indgik – det gør vi.
Så vi siger ja til lovforslaget og hilser de nye statsborgere velkommen i folkets midte.
Vi glæder os over, at disse nye danskere i modsætning til bare for et år tilbage kan tale ordentligt dansk, ved noget om Danmark og forhåbentlig vil det danske samfund, for det er jo det, der er meningen med det hele.
Jan E. Jørgensen (V), 2016-05-03:
Tak for ordet.
Jeg kan i hvert fald berolige forsamlingen med, at der, når man en sjælden gang er gæst hos hr. Christian Langballe på hans kontor, ikke bliver serveret grøn te eller noget som helst biodynamisk.
Det er der garanti for.
Jeg vil godt takke for, at Dansk Folkeparti denne gang stemmer ja til lovforslaget.
Det er glædeligt, at det ikke længere skal være sådan et stridspunkt, hvor vi skal stå og diskutere – det er jo i virkeligheden det, vi gør – hvorvidt en masse enkeltpersoner skal have statsborgerskab eller ej.
I dag taler vi om i alt 1.288 personer.
Det er 923 voksne og 365 medfølgende børn, som får statsborgerskab sammen med deres forældre.
Vi så jo senest ved statsborgerskabsdagen, hvor vi havde over 2.000 gæster, der var samlet i et kæmpe stort telt hernede på slotspladsen, hvor stor en festdag det er for de mennesker.
Der er nogle, der har ventet rigtig længe på at blive danske statsborgere, og nu lykkes det dem så omsider at få deres danske statsborgerskab, og de er meget glade, og de er meget taknemlige.
Jeg synes, vi skal være stolte over som danskere, at så mange gerne vil være en del af vores fællesskab, at så mange gerne vil tage del i vores land.
Det kræver selvfølgelig først og fremmest, at man kan vores sprog.
Det er jo underligt at møde en dansker ved en eller anden swimmingpool på et eller andet feriested og så ikke kunne tale med ham.
Derfor er det et fuldstændig rimeligt krav at stille, og det er også et rimeligt krav at stille, at de mennesker, der vil være danske statsborgere, bidrager, og at de gør det igennem et arbejde, og at de i øvrigt ikke har gæld til det offentlige eller har begået alvorlig kriminalitet osv.
Så vi er glade i dag over, at vi ser det første resultat af en indfødsretslov, som primært er efter de nye retningslinjer, og at vi kan byde velkommen til en masse nye danskere.
Til sidst vil jeg gerne sige tillykke til de mange, som står på lovforslaget.
Jeg skal nok lade være med at læse navnene op, for så tror jeg, at jeg overskrider min taletid, så mange er der jo tale om.
Men et stort tillykke til jer alle sammen, hver og en, velkommen i kredsen, velkommen i et dejligt land, Danmark.
Maria Reumert Gjerding (EL), 2016-05-03:
For et år siden behandlede vi et lovforslag om indfødsrets meddelelse, L 188 hed det, med 3.314 navne på.
Når der dengang stod mere end 3.000 navne på lovforslaget, skyldtes det, at Enhedslisten sammen med Socialdemokraterne, De Radikale og SF i 2013 havde lempet på de alt for strenge regler i det såkaldte cirkulære om naturalisation.
Det er det cirkulære, som indeholder reglerne for, hvem der skal optages på et lovforslag om indfødsrets meddelelse, hvem der skal have forelagt deres sag for Folketingets Indfødsretsudvalg, og hvem der skal have afslag.
Så skyldes de mange sager på L 188 ikke mindst, at det i 2013 lykkedes Enhedslisten at presse den daværende regering til at ansætte mange flere medarbejdere i ministeriets Indfødsretskontor, så det venteartiv på flere tusinde sager, der lå og ventede på at blive behandlet, kunne blive afviklet.
Så størstedelen af den sagsbehandlingstid på dengang 14-16 måneder, som ansøgerne fik besked om, gik nemlig ikke med sagsbehandling, men med at sagerne lå i ventearkivet. Enhedslistens grundholdning var og er, at 14-16 måneder er helt uanstændig lang tid, så vi pressede S-R-SF-regeringen til at gøre noget ved sagsbehandlingstiden, og antallet af ansatte i ministeriets Indfødsretskontor voksede fra 25 i starten af 2013 til 85 2 år senere.
Nu er det andre tider.
I dag behandler vi et lovforslag om indfødsrets meddelelse med 923 navne på.
For et år siden var det 3.314.
De kun 923 navne er først og fremmest et resultat af den aftale, som Socialdemokraterne og højrefløjen indgik i oktober 2015, og som strammede kravene til at få dansk statsborgerskab.
Siden valget i 2015 har flere fået afslag, fordi de ikke lever op til de nye regler, og flere har fået afslag, fordi flertallet i Folketingets Indfødsretsudvalg har stemt nej til at give dem dispensation, selv om de havde en eller flere langvarige funktionsnedsættelser, som har betydet, at der er et eller flere af kravene, som de ikke lever op til.
I 1979 var det 2 pct. af befolkningen, i dag er det 8 pct.
Et samfund, hvor en stor gruppe borgere lever uden fulde borgerrettigheder, hænger ikke sammen.
Det er en helt skæv udvikling, der fører til det modsatte af integration, det modsatte af fællesskab.
Jeg vil gerne slutte med en lykønskning.
Langt hovedparten af de 923 personer på dagens lovforslag, nemlig 817 personer, har fået deres sager behandlet efter de nye, strenge regler.
De er sluppet igennem et nåleøje, der er blevet mindre.
Tillykke med det.
Jeg skulle også hilse fra De Radikale og sige, at de også støtter lovforslaget.
Mattias Tesfaye (S), 2016-05-03:
Altså, Socialdemokraterne ønsker også, at flere af dem, der er kommet hertil og kun får en midlertidig opholdstilladelse, skal vende hjem, hvis det er muligt.
Vi kan efterhånden også bare konstatere efter et par årtiers flygtningepolitik, at en andel af dem, der kommer hertil og får asyl, på et tidspunkt får en tidsubegrænset opholdstilladelse og dermed skal leve i vores samfund.
Ville det ikke være smartere, hvis også Dansk Folkeparti kunne bakke op om, at der for de mennesker, der så kom hertil og fik asyl, blev igangsat et integrationsprogram, som havde til hensigt, at de skulle have uddannelse, komme i arbejde, lære det danske sprog, kort sagt blive integreret?
Ville det ikke være bedre end det, ordføreren siger om, at vi ikke kan gøre mere, og give op?
Ville det ikke være bedre, hvis vi i Folketinget endnu en gang prøvede at sætte os sammen og forsøgte at finde frem til, hvad der skal til for at få hævet beskæftigelsesfrekvensen lidt, for at få hævet uddannelsesniveauet lidt, for at få forbedret danskniveauet lidt?
Vi kan da ikke bare give op.
Martin Henriksen (DF), 2016-05-03:
Vi giver heller ikke op i Dansk Folkeparti.
Vi arbejder benhårdt på, at de er her midlertidigt, og så kan vi sende dem hjem igen.
Det er ikke at give op.
Det er at forsøge at vende hele systemet på hovedet.
Jeg er med på, at det så er lidt op ad bakke, også når man kigger på, hvordan flertallet af partierne herinde ser på sagen, men ikke desto mindre er det politikken, og det er den vej, vi ønsker at gå.
Altså, lidt firkantet sagt, havde man frem til slutningen af 1990'erne ikke de store integrationsprogrammer for flygtninge.
Det gik jo ikke specielt godt.
Flertallet af dem endte jo med at være i Danmark; de vendte ikke tilbage til deres hjemland.
Så begyndte man at lave om på det, og fra slutningen af 1990'erne og op igennem 00'erne begyndte man gradvis at få mere integration og udvikle integrationsprogrammer for flygtninge.
Det virkede heller ikke særlig godt.
Det var ikke sådan, at beskæftigelsen steg mærkbart – den steg lidt, men ikke mærkbart – og det var heller ikke sådan, at de alle sammen lige pludselig begyndte at vende tilbage.
Så det her med at insistere på, at de skal være her i Danmark, at insistere på, at de skal gå igennem en masse integrationsprogrammer, har vi prøvet, og det har desværre ikke den ønskede effekt.
Derfor fastholder vi fra Dansk Folkepartis side, at de bør være her i en midlertidig periode.
Jeppe Bruus (S), 2016-05-03:
Jeg havde faktisk ikke forventet at blive overrasket, men jeg blev alligevel lidt overrasket over ordførerens tale her.
For det står jo fuldstændig klart, at Dansk Folkeparti på den ene side frygter parallelsamfund, men på den anden side ved at nægte integration sådan set er med til at skabe parallelsamfund.
Nu fik ordføreren et spørgsmål, der handlede om, at når antallet betyder noget, er det bl.a., fordi vi skal være i stand til at integrere dem, der kommer.
Det er vi sådan set helt enige om.
Men Dansk Folkeparti ønsker ikke integration, og så kunne man vel sige, at så er det ene eller det andet antal jo ikke så afgørende.
Hvis folk ikke skal integreres, men bare interneres og sendes hjem – så betyder det selvfølgelig noget, hvor mange man kan internere.
Så man må gerne arbejde – skal jeg forstå på Dansk Folkeparti – men man må bare ikke lade sig integrere.
Er det sådan, det er?
Martin Henriksen (DF), 2016-05-03:
Altså, hvis man skal integrere alle dem, der er her i Danmark og har været her i 10 år, 20 år eller 30 år, og som ikke er blevet integreret, så er det nok meget fornuftigt at sige, at når vi nu har de erfaringer – vi ved, at hvis folk f.eks. kommer fra de og de lande, er det meget, meget vanskeligt for dem at blive integreret i det danske samfund – så skal man måske nok dels sørge for at begrænse indvandringen og tilstrømningen fra de pågældende lande, så der ikke kommer flere, og så vi har lidt tid til integrere alle dem, der er her i forvejen, dels sørge for, at dem, der så trods alt kommer, kun er her midlertidigt, til de kan vende hjem igen.
Det synes jeg faktisk er almindelig sund fornuft.
Socialdemokraterne bliver desværre ved med at hænge fast i, at det kan lade sig gøre at integrere de mange mennesker, der kommer til Danmark, men hvilke erfaringer bygger man det på?