runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helge Adam Møller (KF), 2009-03-24:
Hvis vi skulle have et udvalg, hver eneste gang der er et emne, som er interessant og relevant, og hvor man ønsker at opsamle viden, var det jo ikke et spørgsmål om at gå fra 25 udvalg, som vi har i øjeblikket, til 26 udvalg.
Så var det vel et spørgsmål om at gå op til 80, 90 eller 100.
Betyder det så, at vi ikke også diskuterer spørgsmål om børn eller ældre?
Selvfølgelig gør vi det.
Men ældres forhold har jo indflydelse på en lang række af de udvalg, og tilsvarende gælder det for børn og ligestilling.
Derfor mener jeg altså ikke, at vi skal have et sådant udvalg.
Vi risikerer bare, at vi får nogle få, der siger: Det er vores speciale, og de øvrige folketingsmedlemmer behøver overhovedet ikke at diskutere ligestilling.
Og det synes jeg ville være et tilbageskridt.
Jeg anerkender, at fru Lone Dybkjær har en anden indgangsvinkel, men det her er altså, hvad jeg mener, og hvad den konservative gruppe mener.
Det er jo sådan, at for hvert af alle de mange hundrede politiske emner, der findes, skal man have en eller anden minister, som er ansvarlig for det.
Det er da naturligt, og det har jeg det fint med, uanset om det er en mand eller en kvinde, bare man vælger den, der er bedst egnet til jobbet.
Lone Dybkjær (RV), 2009-03-24:
Nu er det jo meget konkret et udvalg vedrørende ligestilling, vi har foreslået det, og ikke alt det andet.
Men altså, det er selvfølgelig og det tror jeg at selv regeringen indrømmer - fordi vi ikke har ligestilling i dette land.
Nu kan vi altid diskutere, om det er klogt at have ti kvinder i et udvalg.
Det er jeg ikke overbevist om, hvad jeg er nødt til at sige til ordføreren, lige så vel som jeg heller ikke er overbevist om, at det er klogt at have ti mænd i et udvalg.
For jeg tror simpelt hen, at monokultur er dårligt, men det er en detalje.
Vi har ikke ligestilling i dette land; det tror jeg at vi alle sammen er enige om.
Så er spørgsmålet, om vi ønsker at samle noget mere viden, sådan at vi eventuelt kan gøre noget ved det nogle af de steder, vi ikke har ligestilling.
Det er sådan set det, det handler om.
Det, vi oplever i øjeblikket, er, at der ikke samles viden nogen steder.
Hvad søren kan vi indhente af erfaringer fra andre lande, som vi kan få placeret et sted, sådan at vi alle sammen kan udnytte dem noget bedre?
Helge Adam Møller (KF), 2009-03-24:
Det er jeg uenig i.
Jeg mener, at der findes kolossalt meget viden om ligestilling.
Man kan spørge, om vi udnytter den rigtigt eller forkert, eller om vi bruger den, men jeg er uenig i, at der ikke findes kolossalt meget viden.
Altså, der er jo også viden andre steder end lige i et folketingsudvalg.
Hvis jeg skulle nævne et andet eksempel, kunne det være Forsvarsudvalget - jeg har endda en hel bunke viden om forsvaret - hvor der måske kun er 1 pct. af den viden, der samlet findes i Danmark, så der er altså også et liv uden for de her mure.
Jeg er meget betænkelig ved det, der kan ligge i mekanisk ligestilling, altså at der skal være lige mange af hver.
Lad mig bare nævne, at vi har syv partier i Folketinget, der ligesom opfylder den gammeldags traditionelle fordeling, at de har mindst fire medlemmer og dermed er over spærregrænsen, og fem af de syv partier har kvindelige ledere.
Det har jeg det supergodt med, også hvis det var seks eller syv, for man vælger den, man synes er den bedste, uanset om det er en mand eller en kvinde.
Hvis vi skulle have sådan en eller anden automatisk ligestilling, skulle der altså være to af partierne, f.eks. Det Radikale Venstre og De Konservative, der afskedigede vores partiformænd for at få nogle mænd.
Nej tak.
Julie Rademacher (S), 2009-03-24:
Man kunne jo drage en hurtig konklusion og tage hr. Helge Adam Møller på ordet og sige, når han glæder sig over de kvindelige partiformænd, der efterhånden er, at vi jo har en kvindelig statsministerkandidat, og vi mener absolut, at hun er den bedste.
Måske vil hr. Helge Adam Møller også tilslutte sig det udsagn.
Men det er nu mit indtryk netop fra Forsvarsudvalget, hvor jeg sidder sammen med ordføreren, at hr. Helge Adam Møller normalt ikke er så bange af sig, og derfor har jeg faktisk lidt svært ved at forstå den her ubeskrivelige frygt for et ligestillingsudvalg.
Hvad er det, man er bange for?
Helge Adam Møller (KF), 2009-03-24:
Jamen det synes jeg at jeg har sagt klart.
Først vil jeg sige med hensyn til den statsministerkandidat, at jeg ikke er i tvivl om, at det er den bedste kandidat, hvis man er socialdemokrat, men om det derfor er den rigtige kandidat til at blive statsminister i Danmark, synes jeg at jeg vil overlade til vælgerne.
Med hensyn til det sidste spørgsmål, hvad var det nu, det var?
Nå ja, undskyld.
Jeg er ikke bange for noget som helst, men det, jeg kunne frygte her, var, at hvis man lavede et udvalg, som hed et ligestillingsudvalg, ville det jo være naturligt for alle de 162 folketingsmedlemmer, der ikke sad i det, at sige, hver gang der var et eller andet lovforslag eller beslutningsforslag, der omhandlede lidt ligestilling, at det behøvede man ikke at drøfte i Arbejdsmarkedsudvalget, eller at det behøvede man ikke at drøfte i Uddannelsesudvalget, eller at det behøvede man ikke at drøfte i Forsvarsudvalget, fordi det jo var ligestillingsudvalget, der skulle tage sig af det.
Vi har da mange drøftelser i Forsvarsudvalget om ligestilling ved siden af en masse andre emner, og jeg synes, at det er godt, at man siger, at det er et naturligt aspekt, der indgår i det danske samfund, og at det derfor også bør indgå som en drøftelse i stort set alle udvalg.
Julie Rademacher (S), 2009-03-24:
Hvis man skal følge den argumentation helt logisk, at det er lige meget med et ligestillingsudvalg, fordi det må ligge i de andre udvalg, må det jo også være fuldstændig lige meget med en ligestillingsminister.
Vi er nogle, der mener, at vi har en meget svag ligestillingsminister i Danmark i øjeblikket.
Hvad mener hr. Helge Adam Møller om, at vi har en ligestillingsminister?
Er det også fuldstændig underordnet?
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-03-24:
Mange tak.
Det her forslag taler jo fuldstændig for sig selv.
Det er klart, at vi har et problem, som man også kan læse i bemærkningerne, i og med at vi ikke har et ligestillingsudvalg i Folketinget.
Det skal vi have, fordi ligestillingsloven er over 30 år gammel, og selv om den siger, at man skal tænke ligestilling ind i al forvaltning og i al offentlig myndighed, bliver det ikke overholdt selv her over 30 år efter.
Der er så mange gode grunde til, at vi også fra Folketingets side kunne oppe os gevaldigt, også i forhold til mainstream i de enkelte fagudvalg i forhold til ligestillingsspørgsmål - ingen tvivl om det.
Men det, at vi her hører, at Venstres ordfører bl.a. siger, at man ikke tror på, at ligestillingen fremmes af et ligestillingsudvalg, er ærgerligt, for det skal jo ikke være et trosspørgsmål.
Det skulle jo gerne være sådan, at vi kunne være rimelig sikre på, hvilket jeg også synes at bemærkningerne her til forslaget dokumenterer, at får vi et ligestillingsudvalg, får vi også et forum, hvor folk ved, hvilke forslag der skal behandles, og hvordan vi kan tage fat på de ting, der rører sig.
Derfor har vi fremsat det her forslag, og jeg synes, det er meget, meget ærgerligt, at vi skal fremsætte det igen og igen uden at kunne få lydhørhed for, at vores ligestillingspolitik i det her land altså skal forestille at være mainstream, men uden at være det, at vores ligestillingslovgivning ikke virker, og at vi stadig væk har forslag, der sådan flyver rundt uden ankersnor til et bestemt sted.
Ellen Trane Nørby (V), 2009-03-24:
Nu er det ikke det forslag, vi drøfter her i dag, og det er ikke et forslag, som på nogen måde har været præsenteret.
Det, jeg sådan set sagde, var, at jeg synes, at alle udvalg herinde er forpligtet til også at løfte ligestillingsdebatten og sørge for, at de konkrete mål, der ligger på hvert ressortområde, bliver gennemført.
Og det håber jeg da meget at Folketingets medlemmer, mine kollegaer, os selv, gør, fordi det da er enormt vigtigt, at man på uddannelsesområdet tager diskussionen om, om vi har en kønsbias i forhold til vores uddannelsessystem, om vi sådan set har et uddannelsessystem, som favoriserer pigerne, og hvor drengene, særlig dem med indvandrerbaggrund, har rigtig, rigtig svært ved at finde ud af, hvordan de egentlig skal tilegne sig viden.
Det er da en vigtig diskussion, og den forventer jeg da nærmest at man tager i udvalgene.
Jeg tror så godt, at man kan gøre mere fra Folketingets side for at synliggøre, at de her debatter bliver taget rundtomkring, og dermed også sørge for, at en handlingsplan som den her ikke bare bliver et stykke papir, men faktisk bliver forankret i det daglige arbejde.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-03-24:
Jamen det synes jeg da er meget positivt.
Jeg kan ikke forstå, hvorfor der så ikke er taget konkrete initiativer i handlingsplanen til, hvordan vi her i Folketinget kan være med til at rejse debatten, for det er jo det, Venstres ordfører siger, nemlig at det ikke bare er et spørgsmål om at sætte sig mål, men at det også er et spørgsmål om at rejse debat, det er et spørgsmål om at bevidstgøre.
Derfor kunne jeg da godt tænke mig at vide, hvordan man fra Venstres ordførers side mener, at vi konkret i udvalgene kan rejse debatten om de enkelte lov- og beslutningsforslags ligestillingsvurdering, når det kun står som en parentes, hvis man spørger ind til det, i stedet for at man simpelt hen rejser debatten, altså tager debatten i Folketingssalen om, hvordan det enkelte forslag netop har eller ikke har en kønsskævhed.
Ellen Trane Nørby (V), 2009-03-24:
Hvis man tager de sidste sider i perspektiv- og handlingsplanen, kan man se, at der er en gennemgang af alle de initiativer, der er blevet taget på hver ressortministeriums område det seneste år, og det er klart, at den afrapportering, der sker hvert år, og den opfølgning, der sker fra Folketingets side, jo er en vigtig del af egentlig at sikre, at de mål, der så bliver lagt frem fra ligestillingsministerens side, også bliver fulgt op.
Jeg synes da også, at det er væsentligt, at man ligesom ser, om målene står i relation til det, der blev aftalt for 1 år siden.
Og der forventer jeg da, at udvalgene gør det.
Men det er jo et initiativ, som man må tage i de enkelte udvalg, man må sørge for, at den debat kommer.
Jeg kan ikke se, at det er ministerens ansvar at sørge for, at Folketingets medlemmer egentlig tager de vigtige debatter på deres ressortområder.
Jeg tror nok, at det er en opgave, der må hvile på vores egne skuldre, nemlig at sørge for, at den debat bliver løftet i de enkelte udvalg.
I handlings- og perspektivplanen står der jo, hvad de enkelte ministre vil lave, lige fra publikationer til hvor de vil formulere politikker, og hvilke initiativer de vil tage det kommende år, ligesom der står, hvilke initiativer de har taget det seneste år.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-03-24:
Men hvordan harmonerer ordførerens tale om homoseksuelles rettigheder og mænds rettigheder med, at Dansk Folkeparti i sidste uge ikke ville stemme for, at homoseksuelle i Danmark kunne adoptere?
Det er noget, der i særdeleshed går ud over homoseksuelle mænd, som jo så ikke er ligestillet med resten af samfundet.
Det er et rigtig stort problem, at sådan et forslag ikke kan gennemføres med stor opbakning i Folketingssalen, men med stor modstand fra Dansk Folkeparti, når vi så i dag hører det modsatte: at man skal kæmpe for homoseksuelles rettigheder og ligestilling i samfundet.
Marlene Harpsøe (DF), 2009-03-24:
Det er fuldstændig rigtigt, som fru Pernille Vigsø Bagge siger, at Dansk Folkeparti netop kæmper for homoseksuelles rettigheder.
Vi synes, det er fuldstændig uacceptabelt og intolerant, at man i 86 lande i verden har forbudt homoseksuelle at have den seksualitet, de nu engang har.
Vi synes, at det er intolerant, og vi mener, at man fra Udenrigsministeriets side og fra ligestillingsministerens side bør bekæmpe det til det yderste.
Vi tager dyb afstand fra det.
Med hensyn til homoseksuelle i Danmark er det her frit at være homoseksuel, og gud ske tak og lov for det.
Men det betyder jo ikke, at man på alle områder i det danske samfund skal indrette forholdene efter ens seksualitet.
Det er nu engang også sådan, at der er nogle andre holdninger på det her område og nogle andre perspektiver, som vi er nødt til at tage hensyn til.
Dansk Folkeparti stemte nej til det forslag, der i sidste uge lå om homoseksuelles mulighed for at adoptere.
Det gjorde vi, fordi vi mener, at familien her skal være i centrum.
Vi mener, at et barn har krav på en mor og far.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-03-24:
Så vi kan altså konstatere, at det er fuldstændig hul tale og tom snak, når man taler om lige rettigheder for homoseksuelle, der ikke skal diskrimineres på grund af deres seksualitet.
Det skal de så i Danmark, for vi forfølger dem ikke hen over Christiansborg Slotsplads, men det er så i øvrigt i orden på alle mulige andre måder at diskriminere dem i forhold til heteroseksuelle mennesker i vores samfund.
Det lyder altså som den største selvmodsigelse og som noget af det mest dobbeltmoralske, man nogen sinde har hørt fra Folketingets talerstol: I Danmark - fordi det ikke er forbudt at være homoseksuel - er det helt i orden og legalt at diskriminere folk på baggrund af deres seksualitet.
Det er det, Dansk Folkepartis ordfører mener.
Lone Dybkjær (RV), 2009-03-24:
Jo, men nu handler det om det samlede.
Jeg vil i øvrigt anerkende det, der foregår på udviklingsområdet.
Det har taget sin tid, inden vi kom så langt, men det foregår nu, og det synes jeg er udmærket.
Jeg vil ikke tage en indvandrerdiskussion; det hører, synes jeg, ikke til lige i det her.
Men der er det her med det samlede, f.eks.: Hvordan får fædre bedre barselorlov?
Hvordan kan vi fremme det med bestyrelsesposter?
Og der er det bare, jeg synes: Kunne det ikke være tilfredsstillende, hvis vi kunne have det ét sted?
Lad os nu bare sige, at den her redegørelse er en udmærket faktuel opsamling af ting - jeg vil ikke kalde den så målorienteret ud over det generelle - jeg har selv haft meget nytte af at læse i den, og jeg synes, det er fint, men hvis man skal lave noget konkret, det vil man vide, hvis man arbejder med de her ting, skal man jo ned konkret og sige: Hvad er blokeringerne, f.eks. for, at der ikke er flere kvinder på bestyrelsesposter?
Jeg vil komme lidt ind på det - tror jeg - i min tale.
Det er nemlig ikke så enkelt endda, og der er nogle forklaringer på det.
Og det er jo derfor, jeg synes, det ville være godt, hvis ordføreren kunne svare på, hvordan vi kan komme videre samlet set.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-03-24:
Jeg var faktisk rigtig glad for at høre, at Venstres ordfører syntes, at der er en kamp at kæmpe i forhold til at gøre ligestillingen mere synlig i de enkelte stående ressortudvalg i Folketinget.
Det er faktisk sådan, at SF engang overvejede at foreslå, at man skulle tydeliggøre, hvordan lovforslag var blevet ligestillingsvurderet, ved at man simpelt hen bad ministeren om her fra Folketings talerstol at redegøre for, hvordan et lovforslag var blevet ligestillingsvurderet.
Vi har jo set forslag fra beskæftigelsesministeren, hvor 450-timers-reglen eller 300-timers-reglen, eller hvad det var, jo helt klart bonede ud sådan, at der var en ligestillingsmæssig skævhed i de forslag og i forskellige andre forslag.
Tror ordføreren, at det var et forslag, Venstre kunne støtte?
Ellen Trane Nørby (V), 2009-03-24:
Jeg tror, at man, hvis man skal normbearbejde, så også i høj grad positivt skal fortælle, hvorfor man synes, at det er vigtigt, at mænd tager del i barselorloven, fortælle, hvorfor det faktisk både er godt for ligestillingen i parforholdet, og hvorfor det også er godt for børnene, nemlig at de faktisk får mere gavn af deres forældre i deres opvækst, får mere gavn af deres fædre i deres opvækst.
Vi oplever, at de fædre, der tager en større del af barselorloven, faktisk er meget mere tilfredse og opnår et meget større ansvar, end de ellers ville gøre.
Det er da også vigtigt i forbindelse med en normbearbejdelse, at man får fremhævet nogle af de ting.
I Venstre er vi ikke enige med Socialdemokraterne i, at en vis del af barselorloven skal øremærkes til mændene.
Vi har faktisk en tiltro til, at familierne også kan drøfte de her ting og tage stilling til dem.
Men det betyder jo ikke, at vi ikke gerne vil gøre alt, hvad vi kan, for at oplyse og få mænd til at tage en større del af barselorloven.
Hvis man kigger på kvinder i ledelse og kvinder på bestyrelsesposter, kan man se, at procenterne faktisk heldigvis går op.
Og det, vi kan se i forbindelse med ledelsesposter, er jo, at de tal, der kom fra Danmarks Statistik sidste sommer, viste, at der på under- og mellemlederniveau faktisk var blevet ansat flere kvindelige ledere, end der var blevet ansat mandlige ledere.
Og det viser sig jo også, at forudsætningen for, at man også kan nå op på topposterne er, at man starter et trin længere nede.
Jo, men jeg tror bare ikke, der kun er ét svar på, hvordan vi kommer videre samlet set, for jeg tror ikke, ligestillingsdebatten kun bliver forankret ét sted.
Jeg tror, ligestillingsdebatten skal forankres mange steder.
Jeg tror også, vi alle sammen, fra erhvervsliv over arbejdsgivere til arbejdstagere til den enkelte person, er nødt til at forpligte os på også at tage vores del af ansvaret for det.
Jeg tror, hvis vi taler om fædrenes barsel, at vi skal gøre meget for at synliggøre de virksomheder, der jo faktisk har taget et ansvar, et socialt ansvar, på deres arbejdspladser i forhold til at få lavet og defineret en familiepolitik, i forhold til at have nogle meget klare regler og favorable ordninger for at sikre, at mænd også tager deres del af barselorloven, og egentlig gør det til normen, at mænd tager del i de første måneder og de første leveår af barnets opvækst.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2009-03-24:
Et af de fokusområder, der er i handlingsplanen, er at få reduceret den økonomiske ulighed mellem mænd og kvinder, og det er jo godt, at det er med, for det er virkelig et eksempel på, at der mangler ligestilling i Danmark.
Vi har sådan set lige haft to muligheder for at mindske den økonomiske ulighed mellem mænd og kvinder.
Den første var i forbindelse med overenskomstforhandlingerne på det offentlige område, for hvis man her havde sørget for rent faktisk at give de lavtlønnede - som de jo ofte er - offentligt ansatte kvinder et lønløft, kunne man faktisk have bevæget sig et godt skridt tættere på en lige løn mellem mænd og kvinder i vores samfund.
Hvorfor valgte regeringen ikke at bruge den situation?
Altså, her var der en åbenlys mulighed for at få afskaffet noget af uligelønnen.
Den anden mulighed var i forbindelse med skattereformen.
Her har regeringen faktisk lavet en skattereform, som i den grad øger uligheden mellem mænd og kvinder.
Ifølge Arbejderbevægelsens Erhvervsråd får mænd i gennemsnit en gevinst på 4.500 kr. om året, mens kvinder må nøjes med 2.400 kr. Mændenes gevinst som følge af den her skattereform er altså dobbelt så stor.
Hvordan hænger de to ting sammen med et ønske om at reducere den økonomiske ulighed mellem mænd og kvinder?
Ellen Trane Nørby (V), 2009-03-24:
Nu er Venstre ikke enig med Enhedslisten i, at det er Folketinget, der skal gå ind og definere, hvordan overenskomsterne skal se ud.
Vi tror sådan set på en aftalemodel, hvor man ude på arbejdsmarkedet aftaler, hvordan lønforholdene skal være.
Og jeg tror, man undervurderer kompleksiteten i det her spørgsmål, hvis man tror, at det her kun handler om én ting.
Jeg tror, at der er meget af det, som er historisk betinget, og som handler om, at der tidligere var nogle forbund, der var meget fokuserede på løn, løn og løn, og at der var andre forbund, der var meget fokuserede på nogle af de andre ting.
Der tror jeg også, man er nødt til at erkende, at de lønforhandlinger, der foregår ude decentralt, vil have forskellige prioriteringer.
Vi ønsker ikke at blande os i overenskomstforhandlingerne.
Det synes vi sådan set at den danske model er langt bedre til.
Så i modsætning til Enhedslisten vil vi ikke gå ind og blande os der.
Med hensyn til skattereformen og de beregninger, der er lavet af Arbejderbevægelsens Erhvervsråd, er jeg nu ikke fuldstændig enig.
Det er klart, at den gruppe, der vil tjene mest på det, er mellemindkomstgruppen, og hvis der var flere kvinder, der ville gå fra deltid til fuldtid, ville de også få en større andel, idet man faktisk med skattereformen vil få mere ud af den sidst tjente krone, end man gør i dag.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2009-03-24:
Det der med at sige, at man fra regeringens side ikke vil blande sig i, hvad der sker i overenskomstforhandlingerne, er smart, for man undlader jo bekvemt at nævne, at det sådan set er det offentlige, der afsætter den pose penge, der er at forhandle om.
Altså, det er på Christiansborg, der skal afsættes flere midler, hvis man mener, at de lavtlønnede offentligt ansatte kvinder skal have et lønløft.
Så siger ordføreren noget, som jeg tror er meget symptomatisk for regeringen, nemlig: Hvis bare der var flere kvinder, der ville gå fra deltid til fuldtid på arbejdsmarkedet.
Og dermed får man sagt, at det også bare er kvinderne, der helst vil være på deltid.
Men i langt de fleste familier er det jo sådan, at det faktisk ikke er en mulighed, at det er manden, der tager deltid, for det ville betyde, at familiens samlede indkomst ville falde markant mere, end hvis det var kvinden, der gjorde det, netop fordi kvinderne er i de lavtlønnede job.
Det er endnu et udtryk for, hvor dybt problematisk det er, at der i de typiske kvindefag er en lavere løn, og igen har regeringen og Folketinget og Christiansborg altså et ret stort ansvar, fordi det er os, der bestemmer, hvor mange penge der er at forhandle om.
Hvordan hænger det sammen med de her mål, at man indfører en skattereform, som øger den økonomiske ulighed?
Jeg fik faktisk finansministeren til at bekræfte, at konsekvensen af den skattereform, man har vedtaget, er, at den økonomiske ulighed mellem mænd og kvinder stiger.
Yildiz Akdogan (S), 2009-03-24:
Jeg vælger at tage ordet for at sige, at jeg er fuldstændig enig med ordføreren, når ordføreren siger, at det er vigtigt, at vi også holdningsbearbejder med hensyn til ligestillingsdebatten.
Men jeg bliver lidt overrasket under det her med holdningsbearbejdelse, f.eks. i forbindelse med målsætningerne om, at flere fædre skal tage barsel, eller om, at flere kvinder skal have bestyrelsesposter.
Når jeg så ser på konkrete initiativer i den her rapport - og bare for at nævne noget, vil jeg nævne det med, at flere fædre skal tage barsel – kan jeg se, at der så henvises under initiativer til noget, der hedder, at regeringen i 2007 har udgivet en publikation, og så har regeringen i øvrigt tilbage i 2003 lavet en vejledning.
Jeg tænker, at det ikke er initiativer, det er da bare rene publikationer.
Hvori ligger den konkrete strategi for fremadrettet at kunne tage nogle konkrete initiativer for netop at ændre situationen fra sådan, som den er nu?