runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Christian Juhl (EL), 2014-12-17:
Det var dejligt, tak for det.
Jeg kender ikke ret mange som hr. Ole Birk Olesen, som med stor foragt og med skærende stemme kan sige »staten«.
Det er, som om det er noget af det værste, der findes i det her samfund.
Det er lidt mærkeligt, for jeg troede, at staten var danskernes, at kommunerne var danskernes, at den offentlige sektor var danskernes.
Det er jo noget, vi i fællesskab har bygget op.
Hvis ikke vi ville have det, kunne vi jo bare lade være med at opbygge vores samfund sådan, som det er.
Jeg erkender gerne, at der selvfølgelig skal være nogen rige i det her land – omkring Saxo Bank og omegn – som skal have et parti at stemme på, for dem, der vægrer sig mod at skulle yde noget til det fælles.
Men jeg forstår ikke, hvordan man kan have den holdning, at staten ikke er vores fælles.
Vi betaler også vores skat, endda med stor glæde – vi kan se, at min gamle far har været på plejehjem, en onkel har været på sygehus, og en andens moster havde været på universitetet osv.
Hvad er grunden til, at man skal snakke så foragteligt om »staten«?
Ole Birk Olesen (LA), 2014-12-17:
Men det kan da godt være, at jeg også har en vis statskritik i min politiske bagage – eller det kan ikke godt være; det har jeg.
Og jeg husker engang, hvor venstrefløjen også havde det.
Jeg husker engang, hvor venstrefløjen opfattede det sådan, at staten var en del af klassesamfundets magtapparat, som blev brugt til at holde arbejderklassen nede på vegne af de herskende klasser.
Men så skete der jo et eller andet med venstrefløjen, sådan at staten blev venstrefløjens ejendom, og venstrefløjen satte sig på staten, og så blev venstrefløjen den herskende klasse, og så holdt man op med at kritisere statens magtudøvelse.
Man syntes, at staten var rigtig god, og skatten kunne ikke blive høj nok.
Skatten på de arbejdende masser kunne ikke blive høj nok for venstrefløjen, og hvis det stod til Enhedslisten, ville skattetrykket, som jo i dag er på 48-49 pct., vel blive 65-70-80 pct. Måske skulle vi aflevere al vores indkomst til staten, hvis Enhedslisten kunne få sin vilje.
Christian Juhl (EL), 2014-12-17:
Hvis nu hr. Ole Birk Olesen havde fulgt med i timerne på universitetet, havde han også hørt venstrefløjen snakke om statens dobbeltkarakter.
Det er såmænd ikke så svært at forstå.
For staten har jo netop en opgave med velfærden, men staten har også en magtopgave, som man skal være meget opmærksom på.
Og jeg er rigtig glad ved, at hr. Ole Birk Olesen også var opmærksom på den detalje, for man skal passe på med, at staten i sig selv ikke bliver et magtapparat, men bliver et velfærdssystem.
Så vil jeg gerne over til de her små folkevognsbiler: Er der noget forkert i, hvis danskerne vælger sig en bil, der ikke fylder ret meget i en meget crowdet hovedstad eller ikke bruger så meget benzin eller lettere kan komme omkring og rent faktisk har en god sikkerhed?
Man kan ringe til Volkswagen, så skal de nok forklare om, hvor sikker den rent faktisk er.
Hvad er det forkerte i at tage hensyn til miljøet?
Hvad er der forkert i at tænke sig om i stedet for bare blindt at forurene?
Jakob Engel-Schmidt (V), 2014-12-17:
Jamen det i sig selv at høre hr. Frank Aaen tale om erhvervsliv og eksport er jo glædeligt.
Det viser, at der trods alt er en del af det økonomiske kredsløb, der også anerkendes hos partiet Enhedslisten.
Men nu er det jo sådan, at rygraden i dansk økonomi er de rigtig mange små og mellemstore virksomheder, som hver dag ansætter, hyrer og fyrer folk.
20.000 mennesker starter hvert eneste år virksomhed i Danmark, og de små virksomheder er rygraden i vores økonomi.
Dem hører man sjældent noget om i Enhedslisten.
Men når jeg sådan spørger om det private initiativ og den private virkelysts position i hr. Frank Aaens verdensbillede, skyldes det en debat, jeg havde med hr. Frank Aaens spindoktor, hr. Pelle Dragsted, i Radio24syv i går morges.
Her dristede hr. Pelle Dragsted sig til at skælde ud på en 19-årig pige, hvis forbrydelse var at cykle rundt og søge arbejde hos 75 forskellige arbejdsgivere og dernæst blive tilbudt jobs.
Måtte hendes kinder blusse, var svaret fra Enhedslisten.
Er det noget, man ønsker at oversætte til sin fremtidige økonomiske politik, og er det i øvrigt et udsagn, hr. Frank Aaen kan bakke op om?
Tina Nedergaard (V), 2014-12-17:
Jeg vil gerne rette blikket over mod folkeskolen.
Da SF gik til valg i sin tid, lovede man jo lærerne og skolerne, at der skulle være 2 lærere i klasserne og maks. 24 elever i den enkelte klasse.
Ingen af delene blev jo som bekendt til noget.
I stedet for oplevede lærerne, hvilket vi jo et langt stykke hen ad vejen også har stemt for, et lovindgreb.
De blev mødt med krav om en meget høj grad af inklusion af elever, som er vanskelige at indpasse i normalklasserne.
De har fået reduceret enhedsbevillingerne i klasserne, mindre forberedelsestid til den undervisning, som de er pålagt at varetage, samt selvfølgelig langt mindre fleksibilitet i deres arbejdsdag.
Jeg er egentlig meget nysgerrig efter at høre, hvad hr. Jonas Dahl svarer lærerne, når de jo helt sikkert spørger SF: Hvad skete der med løfterne?
Hvorfor endte vi et helt andet sted end det, vi var blevet stillet i udsigt, hvis der kom et rødt flertal?
Frank Aaen (EL), 2014-12-17:
Det må jeg sige at jeg er helt uforstående over for.
Jeg hørte her til morgen, tror jeg, det var, nogle, der talte om, hvordan man nu kunne sikre virkelig økonomisk udvikling, eksport og at få dansk viden ud på verdensmarkedet, på baggrund af at der nu er flere lande, herunder Kina, der trods alt satser mere på vedvarende energi, energibeskyttelse, energibesparelse og miljø.
Det er jo præcis nogle af de områder, hvor dansk erhvervsliv står allerstærkest.
Der er jeg nok nødt til at sige at hverken Konservative eller Venstre har været i spidsen.
Det er venstrefløjen, det er forskellige folkelige bevægelser og miljøorganisationer, der har skubbet på for, at Danmark går i front med hensyn til at udvikle nye metoder inden for vedvarende energi, inden for miljøbeskyttelse, inden for energibesparelse.
Det er Danmarks fremtid.
Venstre og Konservative har derimod hele tiden troet, at bare man gav nogle flere skattelettelser til erhvervslivet, kom der flere jobs.
Det har vist sig notorisk ikke at være sådan.
Jonas Dahl (SF), 2014-12-17:
Jeg står fuldt ud ved det, vi har lavet, også da vi sad i regering.
Jeg synes ikke altid, alting var lige nemt, men det tog også bare nogle år at rydde op efter det morads, som VK sammen med Dansk Folkeparti havde efterladt Danmark i.
Jeg husker en tidligere statsminister, som sagde, at der var to streger under facit – eller var det tre streger? – og det viste sig jo, at det var der ikke; der var en stor ubetalt regning, så vi tog fat.
Vi har ryddet op i dansk økonomi, vi har sådan set genskabt tilliden til dansk økonomi, og det er jeg ret stolt over.
Ja, det har der, men nogle gange må man også tage det ansvar på sig, og det har vi gjort fra SF's side.
Derfor er jeg også glad for, at når vi nu ser fremad, så kan vi faktisk se, at det gør en forskel, om der sidder en rød regering eller der sidder en blå regering.
20 mia. kr. i forhold til den nulvækst, som man gerne vil have ovre i blå blok, er det, som regeringen lægger op til.
Så kan man altid diskutere, om det skulle være endnu mere, men jeg kan godt forholde mig til de 20 mia. kr., for det synes jeg faktisk gør en forskel.
Så det handler jo dybest set også om, at vi har været nødt til at rette op efter det, man efterlod sig fra den regering, som De Konservative også var en del af.
Mike Legarth (KF), 2014-12-17:
Den debat om, hvad det er, man har skullet rydde op i, altså håndværkerfradrag, håndværkertilbud og håndværker det ene og det andet, kan vi jo vente med.
Men der er jo ikke noget, der tyder på, at konjunkturerne sådan eksploderer, og at væksten nærmest bliver umulig at tæmme.
Altså, der er jo kæmpestore udfordringer med at skaffe indtægter til staten, som gør, at der er råd til den velfærd, som Socialdemokraterne og Radikale Venstre gerne vil levere.
Så hvorfra er det hr. Jonas Dahl tror at pengene skal komme til den vækst, han peger på og gerne vil have?
Og det sidste spørgsmål er så: Kan SF støtte – og må guderne forbyde det – en ny rød regering med et mål om et offentligt forbrug på under 0,8 pct.?
Jonas Dahl (SF), 2014-12-17:
Jeg vil da, når vi forhåbentlig skal diskutere regering og måske også det grundlag, som den nye regering i givet fald vil skulle arbejde med, forsøge at sige til finansministeren, at vi selvfølgelig gerne ser en vækst i det offentlige forbrug.
Og kan man blive enige om en vækst på 0,8 pct. – og det tror jeg faktisk er lidt over det, regeringen har lagt op til – så tror jeg sådan set, vi vil synes, det er fornuftigt.
Jeg synes også, det afgørende er, hvad vi bruger pengene til.
Det er jo den vej, vi skal, og der tror jeg da sådan set, vi er enige med De Konservative og i hele det politiske spektrum om, at det er godt, at der bliver skabt arbejdspladser.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2014-12-17:
Hernede på bageste række sidder jeg og bliver en smule forstemt, når hr. Jonas Dahl hæver sin stemme i salen og snakker om lighed, offentlig sektor og alt det andet gode, hans parti, SF, har været med til at gennemføre.
Det kan man høre på retorikken, det kan man læse i annoncer, der bringes på forskellige stationer i landet, men er hr. Jonas Dahl egentlig en stolt mand?
Er han stolt over de resultater, som man sort på hvidt kan se: minusvækst i kommunerne, færre offentligt ansatte og en ginikoefficient, der er steget på trods af et ønske om det modsatte.
Jonas Dahl (SF), 2014-12-17:
Ja, jeg er stolt af de ting, vi har leveret i regeringen.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2014-12-17:
Det er jo enten meget stor selvsikkerhed eller dyb mangel på selverkendelse, vi er vidne til her i Folketingssalen.
Jeg er ikke helt sikker på, hvilken af de to der er mest passende, men det kan hr. Jonas Dahl sikkert drøfte med både baglandet og sine vælgere.
Men jeg tænker: Når man nu som SF er vendt tilbage til sit politiske udgangspunkt, når man er ked af, at dagpengereformen ikke er blevet rullet tilbage osv. osv., når man er blevet slyngveninder med repræsentanter for Enhedslisten, hvorfor er det så, at man ikke har brugt den her unikke lejlighed til at presse regeringen ydeligere til ikke bare at opfinde en ekstra overførselsindkomst, som den gør, hver eneste gang den er i problemer?
Hvorfor drejer man ikke virkelig skruetvingerne om tommelfingrene på hr. Bjarne Corydon og tvinger dagpengereformen tilbage til udgangspunktet?
Jonas Dahl (SF), 2014-12-17:
Det kan godt være, det er den manglende hukommelse, der gør sig gældende i Venstre, men den der dagpengereform var noget, Venstre i skøn forening med Thulesen Dahl fandt på, og det burde man måske tage ansvaret for ovre i blå blok.
Så har man desværre fået hjælp af De Radikale, men det er så en anden historie.
Men vi har sådan set været kritiske over for den, og vi stemte imod, det var så, før hr. Jakob Engel-Schmidt blev medlem af Folketinget, men det var i 2010, hvor vi sådan set trykkede nej til en dagpengereform.
Så vi har sådan set været imod den fra starten af.
Det kan godt være, det ikke er gået op for Venstre, og jeg gentager det gerne.
Så er der de her spørgsmål om nulvækst.
Jeg havde da gerne set, at vi havde haft en anelse større vækst, men vi må bare sige, at det har taget tid at genoprette tilliden til dansk økonomi efter det, man efterlod fra borgerlig side.
Nu er vi faktisk med den her finanslov lykkedes med et ganske markant løft, synes jeg faktisk, af velfærden – 1 mia. kr. ekstra til vores børneinstitutioner, et klippekort til de ældre, 6,5 mia. kr. ekstra til sundheden på vores sygehuse.
Det synes jeg da sådan set også der er grund til at være stolt af.
Jeg synes egentlig – i stedet for at være så negativ over for den her finanslov – at Venstre skulle have jahatten på og måske være lidt positiv over for, at der faktisk er en række gode ting i den her finanslov.
Jacob Jensen (V), 2014-12-17:
Så prøver jeg at tage jahatten på, for det skal man jo.
Det handler om 2 lærere i alle folkeskoleklasserne, 5 mia. kr. ekstra til offentlige lønninger, så var der noget med 2.000 kr. ekstra til alle overførselsindkomsterne, og der var også noget med 3 mia. kr. til ekstra ulandsbistand.
Og jeg tror, at listen af løfter, som SF stod bag før sidste folketingsvalg, er uendelig meget længere end det, jeg lige har remset op her.
Er det nogle løfter, som SF sådan stadig væk går til valg på, eller siger man, at man nu visker tavlen ren, og så er man i øvrigt glade og tilfredse i SF med den minusvækst, der har været i kommunerne i de sidste par år?
I øvrigt er det det udgiftsstop, som de facto er det, som den regering, SF støtter, lægger op til, sjovt nok i året efter det år, man skulle være blevet genvalgt.
Er de løfter stadig væk noget, som SF går til valg på, eller er det ligesom visket ud?
Jonas Dahl (SF), 2014-12-17:
Jamen det synes jeg bare var decideret mærkeligt.
Men jeg er helt sikker på, at finansministeren kan klare et ekstra eksemplar af den aftale, der er indgået, og som vi skal stemme om her om et par timer.
Det er jo ikke et løfte om 1 mia. kr. ekstra til vores daginstitutioner.
Det, vi skal stemme om, er finanslovsforslaget – hvis det ikke er gået op for hr. Jacob Jensen.
Jeg synes faktisk, det er en ret god finanslov, og det synes jeg da man skulle glæde sig over.
Det troede jeg egentlig Venstre var enig i.
I forhold til den her diskussion om nulvækst anerkender jeg simpelt hen ikke den måde, man stiller det op på.
For der er et problem med, at kommunerne ikke kan bruge nok penge, bl.a. på grund af den budgetlov, vi i øvrigt har lavet sammen med Venstre.
Og nu kan jeg se, jeg skal tie stille.
Jacob Jensen (V), 2014-12-17:
Jeg er ikke enig med hr. Jonas Dahl i, at det har noget med budgetloven at gøre.
Budgetloven giver nogle sanktionsmuligheder, og rammens størrelse er noget, man definerer politisk.
Regeringen har så valgt at sige, at den ramme skal være mindre år for år i forhold til kommunerne, og det er noget, som SF åbenbart har støttet.
Det er jo rigtigt, at det er noget, der konkret skal stemmes om.
Det er ikke det, jeg spørger til.
Jeg spørger til de løfter, som SF'erne afgav før sidste valg.
Nu står vi jo om føje tid over for et valg – heldigvis for det.
Der er blevet talt om 12 mia. kr. ekstra til kommunerne, 2 lærere i alle folkeskoleklasser, 5 mia. kr. til offentlige lønninger, 3 mia. kr. til ulandsbistanden, og jeg kunne blive ved.
Og nu står hr. Jonas Dahl så og nævner nogle af de ting, der ligger i finansloven.
Der er jo immer væk milevid forskel på det, som man nu har fået igennem i finansloven – hvis man kan påstå det – og så de løfter, som vi bl.a. kan læse om i »En Fair Løsning«, som var det valgoplæg, som også SF gik til valg på.
Så jeg spørger helt stille og roligt og med jahatten på: Er det nogle løfter, som SF stadig væk forventer man kan få indfriet?
Jonas Dahl (SF), 2014-12-17:
Efter al sandsynlighed er det her den sidste finanslov, der bliver vedtaget inden et valg.
Ellers skal vi i hvert fald have ændret grundloven i en fart.
Derfor er det klart, at det her er så langt, som vi er nået i den her valgperiode.
Jeg synes, vi har fået genoprettet tilliden til dansk økonomi.
Jeg synes faktisk, vi har fået løftet nogle steder.
Har vi lavet nogle svære ting?
Ja, det har vi sandelig også.
Det er en del af det at tage et ansvar.
Det er jeg sådan set faktisk stolt over.
Så er der nogle problemer, som hr. Jacob Jensen er inde på, i forhold til det med rammen ude i kommunerne.
Problemet er jo ikke rammen i sig selv; problemet er, at kommunerne ikke har formået at udfylde den ramme og bruge op til det loft, der er, fordi sanktionerne dybest set har været for hårde.
Der ligger jo et mindreforbrug, og det tror jeg også selv Venstre vil erkende; der ligger et ganske anseligt mindreforbrug ude i kommunerne.
Der ligger kunsten jo faktisk i at få brugt det – eller det gør den i hvert fald fra SF's side.
Vi synes faktisk, at når man har afsat penge fra statslig side, i finansloven, til at blive brugt ude i kommunerne til flere hænder i vores daginstitutioner, til ældre, til mere sundhed, så skal de penge også bruges på det.
Så der er et problem, hvis ikke man bruger de penge, der er afsat til velfærd.
Thomas Danielsen (V), 2014-12-17:
Tak for det, formand.
Tak for ordførerens beretning.
Ordføreren lægger meget vægt på den grønne omstilling og på, at SF ønsker et grønnere Danmark.
Den grønne omstilling er der jo et bredt Folketing der støtter op om.
Men vi står over for en udfordring, og det er, hvordan vi fremadrettet, fra 2016, skal finansiere den grønne omstilling.
Der kan jeg høre på ordføreren, at man gerne vil have et mere grønt Danmark, sådan at ordførerens datter og vores andres børn kan nyde godt af de ting, som ordføreren talte om.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge ordføreren, hvad det konkret er, man ønsker gjort grønnere.
Er det mere havvind?
Er det mere bølgeenergi eller solenergi?
Og så kunne jeg godt tænke mig at høre ordføreren om, hvordan den her udfordring skal finansieres fra 2016, når nu vi ikke kan fortsætte med den PSO-løsning, vi kender i dag.
Mike Legarth (KF), 2014-12-17:
Jeg vil gerne blive i samme spor.
Altså, nu var ordføreren jo også en af hovedordførerne, da partiet SF sad i regering, og var også med i oppositionstiden, hvor det jo var et blodbad, en massakre på det danske velfærdssamfund, hvis man ikke havde et meget højt offentligt forbrug, hvor de 0,8 pct. jo var alt, alt for lidt, og hvor det mindst var 1,4 pct. eller mere.
Hvordan har ordføreren det med at have siddet i regering og så kunne se tilbage på, at man nu i en treårsrække, altså i 2011, 2012 og 2013, har haft negativ vækst?
Altså, hvordan forklarer hr. Jonas Dahl sit bagland, at det er det, han har haft medansvar for?
Jonas Dahl (SF), 2014-12-17:
Jeg vil sige helt overordnet, at forskellen på den regering, som sidder nu – den har også nogle svagheder – og så den, der eventuelt, gud bedre det, skulle komme til fra højrefløjen, jo er den nulvækst, vi hører om fra de borgerlige partier, og den vækst, vi trods alt kan blive enige om i rød blok, altså ca. 20 mia. kr.
Det er 20 mia. kr. fra eller til.
Det synes jeg faktisk er ret afgørende; det synes jeg faktisk er vigtigt, altså at vi får løftet også den offentlige velfærd.
Men det drejer sig selvfølgelig også om i det hele taget at få skabt vækst i vores samfund og skabt arbejdspladser.
Det er jo det helt afgørende for, at vi fortsat – også på den anden side af 2020 – kan have en vækst i den offentlige sektor.
Jeg synes faktisk, det er vigtigt at fastholde et velfærdssamfund, så det vil vi også fortsat prioritere.
Camilla Hersom (RV), 2014-12-17:
Det, jeg siger, er, at når Dagpengekommissionen kommer med sine anbefalinger, går der en politisk proces i gang, hvor partierne skal diskutere de anbefalinger, og der er vi selvfølgelig åbne over for at diskutere alle anbefalinger.
Det er ikke det samme som at sige, at vi vil være enige i dem alle – selvfølgelig ikke – men vi er villige til at diskutere dem alle.
Vi synes, det er helt utrolig vigtigt, at det holder sig inden for de økonomiske rammer, for det bidrager jo meget, meget markant – meget markant – til, at vi faktisk har et råderum frem mod 2020; til, at vi faktisk har kunnet lave den finanslov, vi har lavet i år med bl.a. Enhedslisten.
Den finanslov er født af reformer, den ville ikke være mulig uden reformer, og derfor er der ingen vej uden om reformer.
Man er nødt til konstant at tilpasse samfundet og samfundets rammer det, som er virkeligheden lige nu, og det, som man kan se i horisonten.
Men jeg kan i modsætning til hr. Finn Sørensen forestille mig, at man godt kan lave et endnu bedre dagpengesystem end det, vi har i dag, ved at ændre på nogle regler inde i systemet – også sådan at de mennesker, der er på dagpenge, faktisk oplever, at det er et bedre system end det, vi har i dag.
Finn Sørensen (EL), 2014-12-17:
Alle er jo enige om, at vi hele tiden skal forandre os, i takt med at virkeligheden forandrer sig, og at det også gælder de politikker, vi laver herinde, er jo en banalitet.
Det, der er det afgørende, er, hvad indholdet i forandringerne er.
Jeg fik næsten et svar på det, jeg spurgte til.
Hvis det er rigtigt opfattet – jeg håber på en opblødning, den hørte jeg ikke, men jeg vil gerne høre den – så må ordføreren vel give mig ret i, at konsekvensen er, at hvis man f.eks. forbedrer betingelserne for genoptjening af dagpenge ved at halvere perioden fra 1 år til ½ år, så skal disse penge findes et andet sted; det koster med de nuværende ledighedstal ca. 700 mio. kr., har vi fået at vide, altså et sted mellem 600 mio. og 800 mio. kr.
Det vil sige, at man skal forringe de lediges vilkår et andet sted i dagpengesystemet for at få finansieret sådan en forbedring.
Det er det samme med dækningsgraden.
Hvis man hæver dagpengenes dækningsgrad, kan det kun blive den ene ende af systemet, som Lars Løkke Rasmussen og Arbejdsmarkedskommissionen er inde på, men så skal det betales af de langtidsledige i den anden ende gennem en endnu lavere dagpengesats.
Det er vel konsekvenserne, og det vil jeg gerne have ordføreren til at forholde sig til.
Camilla Hersom (RV), 2014-12-17:
Vi står på det, som er kommissoriet, vi mener, at det skal være inden for de økonomiske rammer, og der er vi uenige med Enhedslisten.
Men der, hvor jeg synes at diskussionen bliver spændende, vedrører, at jeg ikke kan forstå, at det er helt umuligt for Enhedslisten at forestille sig, at man inden for det, som er rammerne, kan lave et bedre dagpengesystem – et dagpengesystem, som spiller så godt sammen med vores beskæftigelsesindsats, at det, vi får ud af det, er, at folk oplever, at det er bedre i den periode, de er på dagpenge, og at de hurtigere får et job.
Det handler jo i den allersidste analyse om de mennesker, som er uden for beskæftigelse, og som mere end noget andet ønsker at få et job igen, fordi det at have et job er nøglen til at leve det liv, man gerne vil.
René Christensen (DF), 2014-12-17:
Tak for indlægget.
Jeg vil gerne lige høre: Mener ordføreren, at fagbevægelsen intet har at byde på, og at den etablerede fagbevægelse, LO-familien, ikke kan få medlemmer, hvis der ikke er et ordentligt fradrag – altså, at de ikke har noget fagligt belæg for at være til stede, og at det kun er, i forhold til hvilket fradrag der er? Jeg synes simpelt hen ikke, at ordføreren kan være bekendt at stå deroppe og sige, at nu vil man gerne styrke LO-familien i fagbevægelsen; nu skal de ikke være hos de gule, for nu får de et fradrag.
Mener man virkelig ikke fra SF's side, at fagbevægelsen har noget at byde på ude på arbejdspladserne og ude på arbejdsmarkedet?
Jonas Dahl (SF), 2014-12-17:
Jeg vil gerne læse det op, hvis det ikke gik klart igennem hos Dansk Folkeparti.
Jeg læste: »I den fortsatte kamp mod social dumping er en stærk dansk fagbevægelse vigtig, når danske løn- og arbejdsvilkår skal sikres«.
Det var sådan set det, jeg sagde i min tale, og jeg gentager det gerne, hvis det kan fremme forståelsen hos Dansk Folkeparti.
Jeg synes faktisk, det er ret afgørende, at vi har en stærk dansk fagbevægelse.
Det kræver så også, at folk har muligheden for at melde sig ind, og at fagbevægelsen får mulighed for at tage de kampe, der skal til ude på arbejdspladserne.
Men det kræver i sidste ende, at vi så også skaber mulighederne for dem og rent faktisk også respekterer de faglige organisationer.
Og det kan måske nogle gange være en udfordring, i hvert fald et stykke ind på højrefløjen.