Frank Aaen (EL), 2011-03-17:
Jeg har nævnt et par gange i debatten, og hr. Klaus Hækkerup sagde det også nu her, at Mikkel Vedby Rasmussen, professor og leder af Center for Militære Studier, netop har udgivet en bog, »Den gode krig?«, og med fare for, at Mikkel Vedby Rasmussen mener, at jeg ligesom bruger ham for meget i debatten her, synes jeg alligevel, at der er så mange fremragende citater i hans studie, hvor han altså har kigget på krigen fra 2006 til 2010, at jeg vil bringe et par af dem videre her fra talerstolen.
F.eks.: Krigen i Afghanistan tegner til at blive et nederlag for NATO-styrkerne.
De mål, som Danmark og dets allierede satte sig i 2006, vil ikke blive nået i 2014.
Så siger han: Alligevel har krigen i Afghanistan på mange måder været en god krig.
Generalerne har haft en god krig, for de har lært at føre krig.
Han konkluderer videre: Talebans store tab til trods har det været en god krig for Taleban.
I 2001 var bevægelsen miskrediteret af dens brutale håndtering af regeringsansvaret og samarbejdet med fanatikerne i Al-Qaeda.
Det har været en god krig for diplomaterne, for det har givet Danmark status i NATO og over for USA.
Politikerne har haft en god krig, fordi de er blevet bedre i stand til at kunne forberede den næste krig – jeg må så sige, at det håber jeg ikke der bliver.
Så det har altså været en god krig efter Mikkel Vedby Rasmussens opfattelse, men ikke for afghanerne og heller ikke for NATO, skriver han så i øvrigt også.
Jeg synes, at det meget godt sammenfatter, at der jo ikke er brug for det, vi har talt om i dag, nemlig Helmandplanen.
Det er jo en videreførelse med nogle ændringer, det erkender jeg, men en videreførelse af de ting, der hidtil har ligget i strategien for Danmark.
Det burde man nok tænke noget mere over end det, der er lagt op til med Helmandplanen, og det, der er sagt her i dag.
Jeg vil i hvert fald sige, at det glansbillede, som særlig Venstres ordfører gav her fra talerstolen, ikke har noget som helst med den virkelige udvikling i Afghanistan at gøre.
Så et par ord om Helmandplanen, som også har været inde i debatten.
Jeg synes, at det er fantastisk, at når man laver en plan for de videre 2 års krig i Afghanistan, gør man det på en sådan måde, at den aftale så udarbejdes bag lukkede døre af forligspartierne, som er samtlige partier i Folketinget på nær SF og Enhedslisten, og jeg kan forstå, at SF alligevel synes, at den næsten er blevet til SF's plan.
Det er jo så SF's afgørelse.
Men altså, det blev lavet bag lukkede døre, og når den skal vedtages i Folketinget, som den slags planer skal, sker vedtagelsen også bag lukkede døre, nemlig i Udenrigspolitisk Nævn.
Den bliver ikke forelagt Folketinget til debat, den bliver ikke forelagt befolkningen til debat, før den er vedtaget.
Det synes jeg er meget udemokratisk, dybt problematisk.
Det er i øvrigt også med til at mindske den folkelige opbakning bag indsatsen, hvis det er det, man ønsker sig.
Men jeg tager det altså mere som et udtryk for, at man ikke havde lyst til at få nogen bred diskussion om den fortsatte krig i Afghanistan, bl.a. fordi det flertal, der tidligere har været i befolkningen for at fortsætte krig i Afghanistan, er forsvundet og blevet til et flertal for tilbagetrækning.
Jo, der ligger altså det, som jeg har sagt i de korte bemærkninger, 4 års krig, og så håber man efter de 4 år ved udgangen af 2014, at der har man fået den afghanske hær til at overtage NATO's krig, for det er jo det, planen går ud på.
Man siger godt nok, at det er afghanerne, der skal tage ansvaret for deres egen sikkerhed, men det er jo implicit, at det er det, som ISAF har kæmpet for og kæmper for og arbejder for frem til 2014, som man ønsker, at afghanerne skal overtage.
I hvert fald frem til udgangen af 2012 vil der stadig væk være ca. 700 soldater i Afghanistan.
Den starter også kun med 30 i løbet af indeværende år.
Hvor mange der skal være frem til 2012 og til 2014, fremgår ikke klart af planen, men man kan i hvert fald se, at der i perioden skal tilføres helikoptere til det danske kontingent i Afghanistan, og at de kampvogne, Danmark i dag har i Afghanistan, skal blive – som jeg også sagde i mine korte bemærkninger – i Afghanistan frem til 2014.
Hvis det er sådan, at det her skal være en træningsindsats, hvorfor så så mange soldater?
Regner man med, at alle de danske soldater, der er i Afghanistan, skal træne afghanere?
Nej, så mange ville der jo ikke være brug for, hvis det bare var det, der var opgaven.
Det er selvfølgelig, fordi de skal deltage i kamphandlinger i det, man kalder støttebidrag, som skal ud at hjælpe afghanerne med at føre de kampe, de kommer ud i.
De skal altså være der frem til 2014, står der klart i Helmandplanen.
Der står oven i købet, at de eventuelt kan være der til efter 2014.
Så kampbidraget fra Danmark er der ikke sat en slutdato på endnu.
Hvad er det så, vi foreslår?
Jo, vi foreslår, at den skæve udvikling, der er i Afghanistan, hurtigst muligt ændres, og at det gøres tydeligt, ved at vi erklærer en tilbagetrækning.
Jeg tror, at det er det eneste, der kan få gang i en politisk udvikling, der bryder med den negative spiral, som der efter min opfattelse er i Afghanistan i dag.
Jeg er sikker på, at man i mange regioner i Afghanistan kan få gang i sådan en udvikling.
Man vil med et signal om en tilbagetrækning jo i høj grad også fratage Taleban et af deres vigtigste kort, nemlig det, at de kan sige, at det, de kæmper mod, er den udenlandske tilstedeværelse.
For vi ved fra land efter land, der har været udsat for en langvarig besættelse og har haft et stort bidrag af udenlandske soldater i deres land, at de bliver mere og mere utilfredse med at være besat og have udenlandske soldater i deres eget land, fordi alle folk har det ønske at bestemme over deres egen udvikling og deres egen fremtid og ikke have udenlandske soldater til at gøre for dem.
Så der skal altså gang i fred og forsoning baseret ikke alene på de store linjer, men også og ikke mindst på regionale aftaler.
Der er heller ingen tvivl om, at hvis vi i stedet for at bruge alle de her penge på militær og krig brugte dem til udviklingsbistand, kunne der virkelig sættes gang en i udvikling i Afghanistan, der ville sige sparto til, hvad der nogen sinde er set i et land.
Jeg er sikker på, at den mulighed for at sige til dem, at hvis de holder fred, kan de også få udvikling og penge til at skabe udvikling, så også vil fremme udviklingen.
Afghanerne er jo ikke et mærkeligt folkefærd på den måde, at de ikke også bare ønsker sig en bedre fremtid, at de ikke også bare ønsker sig, at deres børn kan leve på en bedre måde, end de selv har levet.
Så selvfølgelig kan man sætte gang i en anden udvikling.
Man skal i den proces tage hensyn til de eksisterende sociale strukturer i Afghanistan.
Der er jo i de planer, der er i dag, i al for høj grad lagt op til, at det er et vestligt demokrati, som vi forstår det, der skal gennemtvinges gennem Kabul.
Det er jeg sikker på er en fuldstændig forfejlet strategi.
Der må man tage meget mere udgangspunkt i det lokale område og i de lokale strukturer.
Der skal også arbejdes for en regional aftale.
Altså, man kan ikke forestille sig en fredelig udvikling i Afghanistan, uden at man f.eks. også har Pakistan med i udviklingen på en eller anden måde.
Det skal man arbejde for, men også det kræver nogle nye signaler i forhold til det, man gør i dag.
Jeg vil slutte af med at sige, at der ikke er nogen nemme løsninger på det, der sker i Afghanistan.
Der vil ske mord, der vil ske skrækkelige ting i Afghanistan mange år endnu, men jo længere tid vi fortsætter med den strategi, vi kører med i øjeblikket i Afghanistan, jo vanskeligere bliver det at ændre udviklingen til det bedre i Afghanistan.