runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2013-05-21:
Jeg tror, at alle, der løbende følger med i debatten, ved, at den danske regering kritiserer forhold steder på den her jord, hvor menneskerettigheder overtrædes.
Det har vi tænkt os at blive ved med, for vi tror, at vi kan være med til at præge verden med det sæt af danske værdier, som vi går ud i verden med.
Det vil vi fortsætte med.
Så er der den specifikke diskussion, som det her beslutningsforslag drejer sig om, altså hvorvidt Danmark skal redegøre for, hvordan man stemmer ved valg i internationale organisationer.
Og det er noget andet, for der er det vores bestemte vurdering, at vi er med til at svække vores egen position, hvis vi siger ja til det her forslag.
Og derfor afviser vi det.
Hans Kristian Skibby (DF), 2013-05-21:
Jeg tænker bare på, at det jo ikke er nogen hemmelighed, at det parti, som hr. Søren Pind repræsenterer, frygtelig gerne vil have ministerposter igen på et eller andet tidspunkt.
Og det er selvfølgelig også et helt legitimt mål for en politiker og et politisk parti.
Men er det ikke også den bagvedliggende årsag til, at man fra Venstres side vælger sådan et armslængdeprincip over for det her beslutningsforslag?
For man kan eksempelvis se tilbage, og jeg har en artikel her fra Ræson fra 2010, hvor Venstres daværende udenrigsordfører, hr. Michael Aastrup Jensen, har skrevet en glimrende, lang kronik om FN-systemets absurditeter, og hvor overskriften er: Kun en vej til reform af FN.
Så kan man så diskutere, hvor meget Venstre har gjort siden november 2010 for at reformere FN-systemet.
Hr. Michael Aastrup Jensen siger bl.a., at det er absurd, at FN valgte Libyens daværende diktator, Muammar Gaddafi, til at være formand for FN's Menneskerettighedsråd.
Anerkender ordføreren ikke også, at det var vanvittigt?
Villy Søvndal (SF), 2013-05-21:
Der var ikke nogen speciel baggrund.
Jeg synes bare, det er helt afgørende, at en dansk regering, som har den tydelige profil med hensyn til menneskerettigheder, selvfølgelig altid skal være optaget af, hvordan vi bedst muligt er med til at fremme menneskerettigheder rundtom på jorden.
Det vil vi fortsætte med.
Må jeg først sige tak for debatten.
Jeg glæder mig oprigtigt over den store interesse og det store engagement, der afspejler sig i sagen her.
Jeg synes i øvrigt også, at der er enighed på et par punkter, nemlig at den nuværende status quo er uholdbar, og at målet er, at den israelsk-palæstinensiske konflikt ender i en forhandlet tostatsløsning.
Det samler i virkeligheden alle, og selv hr. Søren Espersen sagde, at der er støtte, hvis israelerne og palæstinenserne kan blive enige, men at man i øvrigt betragter det som en ulykke.
Det må i høj grad siges at være tolerance over for et synspunkt.
Så har der været nogle sådan lidt mere sjove indlæg om, hvem der kom først.
Det synes jeg ikke er så afgørende i den her type debatter.
Jeg synes, det er meget mere afgørende, at man får det til at rykke i den rigtige retning.
Det er derfor – og det er også et svar til hr. Christian Juhl – at EU er så vigtig.
Det er helt afgørende, hvis det her ikke kun skal være en symbolsk handling, at sikre, at der er så mange lande, der rykker samtidig i den her debat, at man er i stand til i virkelighedens verden at flytte noget.
Det var det, vi gjorde med opgraderingsdiskussionen.
Fordi vi tog diskussionen i EU, lykkedes det os at få flere EU-lande, end jeg havde forestillet mig, til i sidste ende at støtte en opgradering.
Jeg tror, at det har nok så meget betydning for situationen på jorden i Palæstina at vide, at det er de mange EU-lande, der rykker og rykker samtidig.
Derfor synes jeg også, at hr. Per Stig Møllers betragtninger i virkeligheden var ganske kloge.
Der var en utålmodighed over den her proces og en utålmodighed, der forudsætter, at der er nogle, der ytrer sig udefra og er med til at levere det tilstrækkelige pres.
Jeg anerkender også til fulde, at det gjorde hr. Per Stig Møller i sin tid som udenrigsminister.
Jeg synes oven i købet, at vi står i den gunstige situation i øjeblikket, at vi ser en amerikansk udenrigsminister og i øvrigt også en amerikansk præsident forpligte sig meget mere, end vi har set i rigtig lang tid.
Det betyder, at hovedopgaven er at undgå, at dem, der ikke vil fred, og det er på begge sider, ikke endnu en gang får lov til at erobre den her dagsorden.
Derfor er de skridt, den danske regering har taget, vigtige.
Det andet, der er vigtigt, er at tage afstand fra de ting, der forhindrer fred.
Hvad enten det er raketter ind i Israel fra Gaza, eller det er bosættelser, er det forhindringer for fred og for en forhandlet fred.
Dermed bare til slut: Jeg er glad for den brede enighed, der i virkelighedens verden er omkring det her spørgsmål.
Det, vi skiller på, er diskussionen om timingen, altså hvornår den er rigtig – og så selvfølgelig også efter regeringens opfattelse vurderingen af, at det er vigtigt, at vi får EU-landene til at rykke samtidigt.
Men tak for debatten.
Søren Pind (V), 2013-05-21:
Altså, jeg vil godt sige, at hr. Michael Aastrup Jensen ikke er den eneste, der har ytret kritik af FN-systemet.
Men essensen af det er jo, at FN er det eneste, vi har.
Venstre har et ønske om, at der også kommer et internationalt forum a la demokratiernes sammenslutning, så man i den sammenhæng kan fremme frihed, demokrati og menneskerettigheder.
Det er desværre et ønske, der indtil videre ikke har været flertal for i det danske Folketing, men det vil vi gerne have.
Men jeg kan bare ikke se, hvad det har at gøre med, om man skal pålægge regeringen en bestemt stemmeafgivelse med den rigiditet og de juridiske principper, jeg redegjorde for før.
Søren Pind (V), 2013-05-21:
Kan udenrigsministeren bekræfte, at det rent juridisk forholder sig sådan, at det er regeringen, der fører udenrigspolitikken, og at uagtet hvad Folketinget måtte vedtage i den her sammenhæng, ville det ikke have nogen juridisk gyldighed i forhold til regeringens ageren?
Christian Juhl (EL), 2013-05-21:
Udenrigsministeren kom med en kommentar om, at det er regeringen, der fører udenrigspolitikken, specielt når det er en regering, der kæmper for menneskerettigheder.
Hvad var baggrunden for den gradbøjning?
Det forstod jeg ikke helt.
Mette Bock (LA), 2013-05-21:
Tak for det.
Jeg vil bare gerne sådan her helt indledningsvis høre, om udenrigsministeren er tryg ved, at lande som Pakistan og Etiopien og Kazakhstan er repræsenteret i organer, som er sat i verden for at fremme menneskerettighederne.
Villy Søvndal (SF), 2013-05-21:
Jeg tror, det er meget vigtigt også at have blik for, at lande udvikler sig.
Det er derfor, det er så afgørende at bevare friheden til at vurdere.
Oplever vi i lande, som i øvrigt måtte forekomme problematiske, at der sker reelle fremskridt?
Det er vores afgørende mulighed for at vurdere lande.
Så synes jeg igen, at det ville være ærgerligt at udelukke lande, der eksempelvis på grund af fattigdom ikke er i stand til at leve op til de sociale og økonomiske rettigheder og af den grund udelukke dem.
Mette Bock (LA), 2013-05-21:
Skal det overføres til vores såkaldte rettighedsbaserede udviklingspolitik, sådan at forstå, at lande, som systematisk krænker menneskerettighederne, kan modtage udviklingsbistand fra Danmark på fuldstændig lige fod med andre?
Villy Søvndal (SF), 2013-05-21:
Jeg tror, at ingen er i tvivl om, at når det gælder ikke alene udviklingsbistand, men også vores samarbejde med andre lande, så er vi meget opmærksom på, at menneskerettigheder er en sølvtråd, eller hvad man vil kalde det, i dansk udenrigspolitik og er blevet det i endnu højere grad, end det var tidligere.
Vi er hele tiden optaget af at fremme det, og det tror jeg vi gør bedst ved at have muligheden for at vurdere konkret, hvor der er tale om, at en dansk regering kan fremme fremskridt – og modsat.
Jeg kan helt bekræfte, at vi ville komme på kant med grundloven – og det skal man altid være ekstremt forsigtig med – hvis det ikke var regeringen, der førte udenrigspolitikken.
Derfor tror jeg, det er helt afgørende at bevare, at det er regeringen, der fører udenrigspolitikken, specielt når man har en regering, der er meget optaget af menneskerettigheder, og som placerer sig der, hvor den gør, i udenrigspolitikken i øjeblikket.
Jeppe Kofod (S), 2013-05-21:
Jeg tror, at vi måske i en fælles studiegruppe skal prøve at kigge på, hvordan de her periodiske bedømmelser bliver lavet, for som jeg kender baggrunden for dem, er det på faglig vis, at man laver det her.
Så kan det godt være, der kommer en proces, hvor man synes, at nogle anbefalinger og vurderinger osv. bliver udsat for en politisk bearbejdning, men grundlæggende var tanken med det her system jo, at man på faglig vis med menneskerettighedseksperter skulle vurdere landene, og det system synes jeg grundlæggende at vi har en interesse i at styrke.
Hvis der så er nogle uklarheder eller nogle misforståelser, er det klart, at det er noget, vi må rette op på i de besvarelser, som også et land som Danmark kommer med på baggrund af de vurderinger.
Der lå ikke i det, jeg sagde om den her regerings styrkede arbejde for menneskerettigheder, en fornægtelse af, at den forrige regering også har taget nogle vigtige skridt.
Så i stedet for synes jeg, at den konservative ordfører måske burde anerkende, at der er taget endnu flere skridt, for at Danmark får en endnu skarpere og endnu mere aktiv menneskerettighedsprofil.
Det er noget, vi burde stå sammen om.
Det tror jeg også hr. Per Stig Møller vil være enig i, når han kigger nærmere på teksten.
Christian Juhl (EL), 2013-05-21:
Jeg vil gerne høre ordføreren, om det aldrig er forekommet, at Danmark har fået anmærkninger for mangler i forbindelse med opfyldelse af menneskerettighederne.
Jeppe Kofod (S), 2013-05-21:
Jo, Danmark bliver også periodisk bedømt af FN og får anbefalinger om, hvad vi skal gøre.
Den her regering og det her flertal har også sagt, at det er noget, vi tager meget alvorligt, og det er klart noget, vi følger op på.
Jeg tror også, udenrigsministeren brugte formuleringen, at det at arbejde for menneskerettigheder globalt også starter med, at man gør arbejdet ordentligt derhjemme.
Søren Pind (V), 2013-05-21:
Nu hvor hr. Christian Juhl berører hele det der spørgsmål om FN's kritik af Danmark i relation til menneskerettigheder, må jeg så spørge hr. Jeppe Kofod, om det er regeringens politik, at man følger alle de anbefalinger, henstillinger og kritikpunkter, som FN påpeger i forhold til menneskerettigheder i Danmark.
Per Stig Møller (KF), 2013-05-21:
Man har udnævnt en menneskerettighedsambassadør?
Mig bekendt har jeg udnævnt to menneskerettighedsambassadører.
Så det kan vist egentlig ikke være noget nyt.
Centeret for Menneskerettigheder nedlagde vi jo ikke.
Vi prøvede at få en symbiose ved at få styrket forskningen.
Og den øgede bistand til den arabiske verden?
Ja, nu var det altså et initiativ, der blev taget af den borgerlige regering.
Jeg er da kun glad for at se, at man lægger flere penge i det.
Men det eneste, jeg vil hen til med det her, er, at menneskerettigheder ønsker vi jo alle sammen respekteret, og de der lånte fjer, som regeringen hele tiden prøver at pudse, er jeg lidt træt af at høre om, for jeg synes, at forsvaret er spinkelt.
Men jeg respekterer da helt, at man fortsætter vores politik.
Det er jeg kun glad for.
Søren Pind (V), 2013-05-21:
Ja, nu lød mit spørgsmål, om denne regerings politik er at følge alle de henstillinger, anbefalinger og kritikpunkter, der kommer fra FN's side.
Jeg kan godt forstå, at hr. Jeppe Kofod ikke svarede på det, for essensen af det er jo, at dele af den kritik, der bliver fremsat, bærer præg af FN's synspunkt i al sin bredde.
Derfor må man jo også sige, at vi også skal huske, hvorfra kritikken kommer.
Hans Kristian Skibby (DF), 2013-05-21:
Hvis man nu tager udgangspunkt i det beslutningsforslag fra Liberal Alliance, som vi her behandler, er det jo en ret kortfattet skriftlig fremsættelse, vi er vidne til.
På forsiden står der i hvert fald: »Folketinget pålægger regeringen at forpligte sig til ikke at stemme på lande, der systematisk krænker grundlæggende menneskerettigheder, ved afstemninger om medlemskab af FN-organer med menneskerettighedsfunktioner.«
Så er der selvfølgelig en længere bemærkning til forslaget, men intentionen og det, der står på forsiden, er jo ikke til at tage fejl af.
Det er jo et grundlæggende supergodt indlæg, og det er noget, som man næsten vil sige at de fleste anstændige og fornuftige politikere vil have forståelse for.
Så har vi i dag kunnet konstatere, at man fra regeringens side mener, det er uambitiøst.
Det er ikke en opfattelse, vi deler i Dansk Folkeparti.
Vi har jo tidligere set eksempler på det.
Sidste år valgte man at gøre Robert Mugabe – en tyran fra Zimbabwe – til FN's ambassadør for turisme.
Han skulle motivere en dagsorden, der skulle hedde: Flere turister til Afrika.
Så kan man jo godt, hvis man er lidt humoristisk, sige, at hvis Robert Mugabe kan gøre det til en succes, kan han også sælge sand i Sahara.
For det er jo ganske atypisk, at man i FN mener, at en tyran som Robert Mugabe med så mange forfærdelige ting på sin samvittighed – altså etnisk udrensning, valgsvindel og terrorisering af oppositionspolitikere og alt mulig andet, og han har kørt Zimbabwes økonomi i sænk – godt kan bruges og vælges som ambassadør for at udvikle turismen i Afrika.
Alligevel er det på den samlede dagsorden en positiv ting; det er noget, som man inden for FN-systemet synes er ganske i orden, og der er ingen, der i synderlig grad stiller spørgsmål ved, om det er en rimelig og anstændig fremgangsmåde.
Så kan det godt være, at nogle har ret i, at man skal være taktisk.
Det var i hvert fald det, jeg kunne konkludere på Venstres ordførers, hr. Søren Pinds, tale, nemlig at man skulle tænke på rigets samlede interesser, og så skulle man være taktisk.
Men er det særlig taktisk, at vi nu igennem så mange år har set igennem fingre med den måde, som FN-systemet opererer på?
Det anser vi i Dansk Folkeparti som en forkert prioritering.
Vi mener faktisk, at med vedtagelsen af et beslutningsforslag som det her ville Danmark være i stand til at gå forrest og være en af de store kritikere af den absurde dilettantforestilling, det er, når man prøver på at besætte de her forskellige råd og nævn osv. i FN-systemet.
Så vi kan godt støtte det her forslag fra Ny Alliance.
Vi synes, det ville være en fin dansk markering – også i vores udenrigspolitik – og jeg kan slet ikke forstå, at der er så mange, der tilsyneladende har noget imod det, når man jo netop siger, at der skal gang i en reform af FN.
Det er det, vi har kunnet se at Venstre har slået på tromme for siden 2010 og sikkert også før den tid.
Så man kunne måske starte med at tage et af spadestikkene og så støtte et forslag som det her, men det er der så åbenbart ikke flertal for, og det anerkender vi selvfølgelig.
Lone Loklindt (RV), 2013-05-21:
Som menneskerettighedsordfører kan jeg sige, at Radikale Venstre er tilfreds med at være i en regering, hvor fremme af menneskerettigheder har en særlig prioritet i regeringsgrundlaget.
Det er allerede blevet udmøntet i »Retten til et bedre liv«, altså den nye strategi for udviklingsbistand, som bygger på en rettighedsbaseret tilgang til udvikling, og som alle partier i Folketinget sidste år stemte for.
Menneskerettighederne er både målet for og midlet til udvikling.
Det er i øvrigt også det grundlag, FN's udviklingsarbejde er funderet på, og derfor er FN-organer med menneskerettighedsfunktioner et meget vidt begreb, og her opstår så problemet med det beslutningsforslag, B 127, som Liberal Alliance har fremsat.
Vi har brug for en bred inddragelse af lande i forhold til at forbedre den globale beskyttelse af menneskerettigheder.
Vi skal ikke gøre det arbejde til en lukket fest for de lande, som efterlever menneskerettighedskonventionerne i dag, men vi skal naturligvis arbejde for at styrke det internationale overvågningssystem, og vi skal naturligvis modarbejde den eventuelle underminering af Menneskerettighedsrådet, som visse lande praktiserer.
Men den vurdering bør baseres på resolutioner, som rådet selv har vedtaget, og som udstiller de lande, som vedvarende og systematisk krænker menneskerettighederne i de lande.
Dermed bruger man FN's eget system til at bedømme og fordømme de lande, som systematisk krænker menneskerettighederne – det er ikke gennem en firkantet lov, som skal fastlægge den del af dansk udenrigspolitik, som måske oven i købet ville være i konflikt med grundloven, hvis man bandt regeringen til den.
Dialogen og processen mod større beskyttelse af alle menneskerettigheder, både de sociale og de politiske, er det vigtigste.
Vi har i dansk udenrigspolitik altid vægtet dialog og samarbejde højest frem for isolation, og dette forslag vil klart indsnævre mulighederne for forpligtende samarbejde.
Radikale Venstre kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.
Lisbeth Bech Poulsen (SF), 2013-05-21:
Ja, også tak til Liberal Alliance herfra for at få lov til at diskutere det her i dag.
Som ministeren og tidligere ordførere også har påpeget, er den her regering meget optaget af at fremme menneskerettigheder.
Vi har nedsat et menneskerettighedsudvalg, og Institut for Menneskerettigheder er blevet selvstændigt; indsatsen starter jo netop hos os selv.
Strategien for dansk udviklingsbistand, »Retten til et bedre liv«, er rettighedsbaseret, som den radikale ordfører også var inde på.
Den her regering er endog meget optaget af menneskerettigheder, og det står også mange forskellige steder i regeringsgrundlaget.
Det gode ved FN er jo, at det er et sted, hvor verdens lande kan samles, men det er jo netop også det udfordrende ved det, fordi det er meget forskellige lande med meget forskellige demokratiske traditioner eller mangel på samme.
En lang række af medlemsstaterne i FN er dybt udemokratiske ud fra enhver definition, og endnu flere har store problemer med forskellige demokratiske aspekter.
Hvis vi skulle til at begynde at påpege det og sige, at det her land er meget, meget udemokratisk, det her land er også udemokratisk ud fra nogle andre kriterier, men dog i lidt mindre grad end det første, og det her land er egentlig på visse stræk formelt demokratisk, men ikke i så høj grad som os, så tror jeg, at vi ville komme ud i definitionsspørgsmål, som fuldstændig grundlæggende ville gøre op med FN-systemet.
SF kan ikke støtte forslaget.
FN-systemet og de forskellige organer inden for FN-systemet beror på den grundlæggende præmis, at vi har at gøre med mange, mange forskellige typer af lande.
Det betyder selvfølgelig ikke, at vi skal droppe enhver form for kritik, og det betyder ikke, at der ikke skal være kritisk stillingtagen, når der er valg til de her organer, men at pålægge regeringen at lave en liste, og ifølge beslutningsforslaget endda en liste ud fra nogle private aktørers definitioner, kan vi ikke støtte.
Jeppe Kofod (S), 2013-05-21:
Det er min holdning, at vi med stor alvor ser på alle de anbefalinger, vi får, og giver en ordentlig besvarelse på baggrund af dem.
Jeg tror, at hverken hr. Søren Pind eller jeg har alle anbefalingerne i hovedet, og der kan være nogle ting, der bygger på misforståelser eller ting, der skal klargøres.
Sådan er det jo altid, når et land bliver bedømt.
Men ja, grundlæggende synes jeg, at vi skal tage det arbejde alvorligt, som bliver udført med de periodiske bedømmelser ikke bare i Danmark, men også globalt, hvor man bør tænke på, hvilket effektivt redskab det er.
Specielt hvis vi får det integreret i EU's udenrigs- og udviklingspolitik, tror jeg virkelig, vi kan fremme menneskerettighederne på en meget konkret måde.
Hans Kristian Skibby (DF), 2013-05-21:
Juridiske principper har det med spænde ben for demokrati ret så ofte.
Men jeg vil gerne spørge: Hvis hr. Søren Pind og hans parti eventuelt skulle få udenrigsministerposten i en ny regering efter et valg, hvad vil vi så kunne opleve?
Nu taler ordføreren jo selv om, at man gerne vil have en reform af FN-systemet, og han siger, at det har man gjort mange gange.
Det, jeg sådan set bare savner, er selvfølgelig et svar på, hvad man så rent konkret har gjort.
Men ville Venstre støtte, at der kom åbenhed omkring den måde, som Danmark agerer i FN-systemet på, så vi som politikere i det mindste kan få at vide, hvad vores delegationer har stemt?
Har vi støttet, at Pakistan kom ind?
Har vi støttet, at Venezuela skulle have nogle af de her poster i forhold til menneskerettigheder?
Vi ved jo alle sammen, at det er en hån mod alt, hvad der hedder folkelighed og demokrati, at man får de her regimer ind i de bestyrelser og råd.
Søren Pind (V), 2013-05-21:
Det tror jeg ikke han behøver at bekymre sig så meget om.
I forhold til spørgsmålet om åbenhed vil jeg sige, at det ville givetvis være et spørgsmål, vi godt ville undersøge nærmere for at få afklaret pro et contra.
Men det, der i sidste ende vil være afgørende for vores stillingtagen, er, om det vil være i rigets interesse eller ej.
Det lyder jo frygtelig gammeldags, men det er sådan set vores tilgang til det.
Og kan man finde – det var sådan set det, jeg lagde op til over for udenrigsministeren – en metode, f.eks. at orientere Udenrigspolitisk Nævn på i fortrolighed, eller hvad ved jeg, når der måtte være problematikker i den sammenhæng, så må vi jo drøfte det.
Men det må altså foregå ud fra en samlet overvejelse om, hvad der tjener Danmarks interesser, og hvad der er i overensstemmelse med den danske grundlov.
Christian Juhl (EL), 2013-05-21:
Jeg vil godt spørge Venstres ordfører, hvad der egentlig sker, hvis en regering vælger at beslutte, at den alene bestemmer over udenrigspolitikken, og hvis der i Folketinget f.eks. er et flertal for en fodnote eller noget andet.
Er det sådan, at det er regeringens suveræne ret at bestemme udenrigspolitikken, uanset om den er i mindretal i salen?
Søren Pind (V), 2013-05-21:
Enhedslistens ageren i det danske Folketing er jo for nærværende et meget, meget levende eksempel på, at en regering kan blive siddende, lige så længe der ikke er et flertal, der erklærer mistillid til den siddende regering.
Og sådan er det i endnu højere grad med udenrigspolitikken end i alle andre politikker.
Det er sådan, grundloven er skruet sammen.
Så det ved jeg jo ikke.
Jeg kan jo ikke svare på, om Det Radikale Venstre i 1980'erne rent faktisk ville have væltet regeringen, for der valgte regeringen altså at følge fodnoterne.
Men hvad Enhedslisten foretager sig i de her døgn og timer, måneder og uger, ved hr. Christian Juhl bedst selv.
Christian Juhl (EL), 2013-05-21:
Jeg spurgte nu af generel parlamentarisk interesse.
Det andet tror jeg godt at jeg kan finde ud af.
Søren Pind (V), 2013-05-21:
Det synspunkt fordrer, at det flertal, der er i Folketinget, også vil drage konsekvensen af, at regeringen ikke følger flertallet.
Og som hr. Christian Juhl ved, er det jo ikke altid tilfældet.