runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Inger Beinov Støjberg (V), 2007-04-27:
Og igen: Jeg mener ikke, at vi skal have en offentlig, gratis gældsrådgivning; det mener jeg simpelt hen ikke er løsningen.
Henrik Brodersen (DF), 2007-04-27:
Med beslutningsforslag nr. B 128 kan man godt sige, at vi har taget hul på debatten om et tilbagevendende emne, i og med at forslaget er fremsat enslydende flere gange.
Der er vel tale om en kæphest for forslagsstillerne, eller også er det bare en sag, de brænder meget for.
Jeg vælger selvfølgelig at tro det sidste.
Dansk Folkeparti har ikke tidligere kunnet støtte op omkring forslaget, og det kan jeg lige så godt sige at vi heller ikke kan denne gang, da vi stadig væk ikke finder det rigtigt, at det offentlige skal blande sig i folks privatøkonomi og som sådan være støttepædagog på det område.
Dernæst vil jeg udtrykke min tvivl om forslaget, idet det er blevet fremsat flere gange, uden at forslagsstillerne har gjort sig den ulejlighed at undersøge, om der er et begrundet behov for den rådgivning, og om man ikke kan få den andre steder.
Men jeg er da fuldstændig klar over, at det er et holdningsspørgsmål, om man synes, at det offentlige skal være med på dette punkt eller ej.
Dansk Folkeparti synes det ikke, og derfor siger vi også nej til det denne gang.
Inger Beinov Støjberg (V), 2007-04-27:
For det første findes der jo altså også andre private gældsrådgivere.
Der findes jo simpelt hen folk, man kan gå hen og få gældsrådgivning hos.
Det er jo vigtigt at slå fast.
Så mener jeg rent faktisk, som fru Margrethe Vestager også siger, at bankerne jo tager sig af en meget stor og betydelig del af de gældsplagede folk.
Når det så er sagt, synes jeg faktisk også, at det er rimeligt at sige, at det her jo er et område, som vi vil følge nøje.
Jeg mener bare ikke, at en offentlig gældsrådgivning er den eneste løsning på det her.
Jeg mener, vi skal sætte om muligt endnu mere ind på forebyggelsesfasen, og så mener jeg, at vi da også kunne kigge på, om der var andre ting, vi kunne gøre.
Jeg mener simpelt hen bare ikke, at en offentlig gældsrådgivning er løsningen.
Per Clausen (EL), 2007-04-27:
Det er faktisk fru Margrethe Vestagers svar på hr. Rasmus Prehns første spørgsmål, som giver anledning til, at jeg vil stille et spørgsmål.
For jeg er jo enig i, at en af grundene til at stille spørgsmål kan være håbet om at nå en dybere indsigt, og det har jeg jo meget behov for.
Jeg vil bare spørge fru Margrethe Vestager, om hun er enig med mig i, at man på engelske universiteter er så klog, at man kræver pengene, når de studerende starter, uanset om de består eksamen, og om hun så ikke kan forstå, at danske universiteter kan have den opfattelse, at sådan burde vi også finansiere danske universiteter.
Vi kunne måske en dag nå frem til den indsigt, at den måde, vi finansierer danske studerendes deltagelse i studier på udenlandske universiteter på, skulle modsvares af den måde, vi finansierer studier i Danmark på.
Margrethe Vestager (RV), 2007-04-27:
Der er jo en af spørgerens præmisser, som ikke holder, når spørgsmålet er rettet til mig, i forhold til den større indsigt, men jeg skal dog alligevel forsøge.
For det, der jo er det svære i forhold til at vurdere de her ting, er, at den her problemstilling først er blevet aktualiseret med dette forslag.
For ellers har der ikke været den samme direkte konfrontation med hensyn til, hvordan man gør sig fortjent til danske skatteyderes penge.
De danske universiteter gør sig fortjent til pengene ved, at de studerende har haft deres undervisning og har bestået deres eksamener.
Hvis det er et udenlandsk universitet, gør det sig fortjent til dem ved at optage den studerende.
Jeg har ikke fundet måder og midler til at ændre på det, for det stiller nogle meget store barrierer op, hvis man først skal give de studerende stipendiet den dag, de faktisk har bestået deres eksamener på det udenlandske universitet, fordi de så alligevel skal ud og finansiere deres studieafgift via banklån, fondsfinansiering eller andre ting, og så risikerer vi, at der ikke kommer flere studerende til udlandet alligevel, fordi vi så de facto har den samme barriere, som vi har i dag.
Derfor tror jeg, at vi i den her mellemperiode må leve med den helt åbenlyse inkonsistens eller mangel på sammenhæng, der er i forhold til den måde, finansieringen finder sted på.
Per Clausen (EL), 2007-04-27:
Nu mener jeg sådan set, at fru Margrethe Vestager ikke alene har indsigt i det danske taxametersystem, men også et stort ansvar for, at det er blevet, som det er blevet.
Jeg vil bare sige, at jeg jo synes, at de engelske universiteter er kloge og fornuftige.
De siger, at det koster penge at have studerende gående, også selv om de studerende ikke består eksamen, og derfor vil de have penge for det.
Det har de danske universiteter sagt i årevis.
Det har skiftende undervisnings- og videnskabsministre afvist og sagt: I får først pengene, når folk har bestået eksamen.
Når man nu ude på det internationale marked lærer, at det koster at undervise, kunne det så ikke sætte sig spor i dansk politik, så vi indså, at også i Danmark bliver vi nødt til at betale for, at studerende går på universiteterne, også for dem, der ikke består eksamen?
Margrethe Vestager (RV), 2007-04-27:
Det er klart, at man kan stille det sådan op, hvis man ser på en ting, som begynder, men det skulle jo meget gerne være sådan, at når universitetet er i drift, når undervisningen faktisk giver den motivation og har den virkning og sætter en læringsproces i gang hos de studerende, som gør, at de studerende består deres eksamener, så er man egentlig likviditetsmæssigt lige stillet i forhold til den samlede økonomi.
Det, som er problemet, synes jeg, i de her års udvikling med uddannelsesøkonomien,
er, at hvis nogle af de ting, der sørger for, at taxameteret er i balance med de kvalitetshensyn, der er – det kan f.eks. være censorinstitutionen; det kan være den tid, man har til at studere; det kan være den tid, man har til at optjene de STÅ til uddannelsesinstitutionen, der finansierer kvaliteten af ens undervisning – bliver for løse, så får vi meget store kvalitetsproblemer, for hvad i alverden skulle universiteterne gøre?
Men jeg tror, at vi i den fortsatte proces kan gå mere i dybden med det, også med at se på, hvordan den samlede uddannelsesøkonomi egentlig ser ud.
Det er jeg helt sikker på er noget, Enhedslisten interesserer sig for.
Det vil vi meget gerne medvirke til fortsat at diskutere.
Torsten Schack Pedersen (V), 2007-04-27:
Jeg vil også gerne følge op på den diskussion om smertegrænsen, selv om det måske kan være svært at få et præcist svar, kan vi så forstå.
Men de beregninger, der ligger i lovforslaget, og som var en del af forhandlingerne, tror jeg viser, at vi, når ordningen er fuldt indfaset, ligger på noget, der ligner 1,0-1,3 pct. af de samlede uddannelsesbevilliger, som muligvis kan komme i brug.
Jeg ved ikke, om det er der, smertegrænsen ligger for De Radikale, eller hvad?
Kan vi få et lidt mere præcist tal?
For den økonomiske fremstilling lød jo sådan lidt speciel.
Det vil sige, at skulle man følge fru Margrethe Vestagers argumentation, så skulle universiteterne ikke have et ekstra taxameter, hvis der kom en ekstra studerende på det pågældende studium, fordi taxameteret jo måtte dække de omkostninger, der var.
Hvis der kom en ekstra studerende, så var marginalomkostningen jo nul.
Kan det virkelig passe?
Margrethe Vestager (RV), 2007-04-27:
Det er i hvert fald hensigtsmæssigt for universiteterne, at der er en eller anden balance mellem marginalomkostninger og grundbevilling.
Men jeg vil da godt sige, at vi er blevet ret ømskindede i forhold til smertegrænsen, for jeg ved, som hr. Per Clausen også sagde tidligere, at jeg har en del af medansvaret for taxametersystemet, jeg har været der.
Der var ikke meget fedt at komme efter, dengang VKO fortsatte besparelserne på de videregående uddannelser.
Derfor er det klart, at man bliver stadig mere ømskindet, desto strammere økonomien bliver.
Da vi jo i forvejen laver andre ting, som omfordeler taxameterbevillinger, og som ændrer likviditeten i forhold til, hvornår taxameteret faktisk forfalder, er det klart, at man bliver mere og mere ømskindet, for
så begynder også det, der ser ud som relativt små beløb, at betyde noget.
Og når vi samtidig ikke ved, hvad fordelingen bliver mellem de forskellige studier og fakulteter og de forskellige landsdele og disses uddannelsesinstitutioner og de studerendes muligheder, synes vi, at det er noget, vi skal følge særdeles tæt, fordi vi har fået meget stærke advarsler fra en række uddannelsesinstitutioner.
Torsten Schack Pedersen (V), 2007-04-27:
Den aktivitetsstigning, vi forventer kommer på universiteterne i forbindelse med målsætningen om, at halvdelen af en ungdomsårgang skal have en videregående uddannelse, har vi jo i fællesskab som en del af velfærdsaftalen og globaliseringsaftalen afsat en ikke uvæsentlig økonomisk ramme til at sikre, så den meraktivitet, der kommer, også bliver finansieret.
Så jeg mener sådan set, at vi har udvist ansvarlighed i forhold til at sikre en fortsat god økonomi, for virkeligheden om de påståede besparelser, som fru Margrethe Vestager omtaler, er altså, at vi står med større budgetter end nogen sinde før.
Så jeg forstår ikke helt den her megen skepsis over for, at det, at de studerende skal have en ret, vil underminere universiteternes økonomi, når vi er i gang med et enormt løft af universiteternes budgetter.
Margrethe Vestager (RV), 2007-04-27:
Men det betyder jo også, at jeg var blevet givet den opfattelse, at man mente, at væksten i antallet af dem, der får en videregående uddannelse, hovedsagelig skulle finde sted på akademiuddannelserne og på de mellemlange videregående uddannelser.
Det var en væsentlig baggrund for hele arbejdet med professionshøjskoler og for at skabe vækstlag for nye bacheloruddannelser, at væksten skulle ske på de korte og på de mellemlange videregående uddannelser, altså på akademi- og bacheloruddannelser.
Det er ikke universitetsuddannelser.
Det kommer ikke universitetsstuderende til gavn, uanset om de læser fysik eller verdenslitteratur, at der er en øget uddannelsesbevilling til dem, der gerne vil være finansøkonom; der er overhovedet ingen påvirkning.
Derfor er forestillingen om, at stadig flere får en universitetsuddannelse – hvis man har den forestilling i Venstre – jo falsk.
Det er ikke det, der er regeringens plan.
Regeringens plan er jo, at væksten kan komme nogle ganske andre steder.
Derfor er det selvfølgelig et økonomisk spørgsmål, hvor store bevillinger man synes skal gå ud af systemet.
Det kommer jo an på en prøve, hvad der sker.
Jeg håber, at der er mange studerende, der gerne vil læse i udlandet, men jeg håber også, at der er en ansvarlighed her hos os politisk for at sige: Vi vil også tage konsekvensen i forhold til de resterendes undervisningskvalitet.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2007-04-27:
Da SF’s ordfører, fru Anne Grete Holmsgaard, ikke kan være til stede i dag, skal jeg bare hermed meddele, at SF umiddelbart støtter forslaget.
Rasmus Prehn (S), 2007-04-27:
Danmark har altid været et land med stor kontakt til udlandet, og der er ingen tvivl om, at vi bliver et land, der bliver stadig mere internationalt.
Ikke mindst i forskningsverdenen ser vi, at der arbejdes stadig mere internationalt.
Derfor er det efter socialdemokratisk opfattelse helt afgørende, at vore studerende bedst muligt forberedes til at arbejde med den omgivende verden, arbejde internationalt, mens de studerer.
Alt for få studerende tager i dag en del af deres uddannelse i udlandet, og derfor er Socialdemokratiets ambition, at langt, langt flere benytter muligheden for at tage en del af deres uddannelse i udlandet.
Vi har lidt friskt sagt, at halvdelen skal ud, men vi så faktisk gerne, at endnu flere griber denne mulighed for at tage en del af deres uddannelse i udlandet.
Derfor er vi fra socialdemokratisk side fantastisk glade for, at vi har indgået denne aftale med regeringen, Det Radikale Venstre og Dansk Folkeparti, der betyder, at de studerendes mulighed for at læse i udlandet bliver langt, langt bedre, nemlig muligheden for at universitetsstuderende og studerende ved mellemlange uddannelser kan læse i op til 2 år i udlandet, og at studerende ved kortere videregående uddannelser kan læse i udlandet i op til 1 år, alt sammen betalt af det danske samfund.
Det er et fantastisk fremskridt, et skridt i retning af bedre internationalisering.
I denne forbindelse vil vi fra Socialdemokratiets side også gerne sige, at vi er glade for, at regeringens oprindelige superliberalistiske model, hvor vore egne uddannelsesinstitutioner blev sat helt ud af spillet og helt blev frataget muligheden for at rådgive og give forhåndsmerit, ikke blev gennemført, men at vi fra socialdemokratisk side kom med indover og fik trukket forslaget i en meget mere rimelig og ordentlig retning, der også tager hensyn til den balance, der skal være med vores egne uddannelsesinstitutioner.
Fra socialdemokratisk side har vi gjort en dyd ud af at sikre, at vore danske uddannelsesinstitutioner kom med i processen, ligesom det har betydet meget for os, at der løbende holdes øje med, at dette gode skridt i retning af mere internationalisering ikke kommer til at betyde en udhuling af vore egne danske uddannelsesinstitutioners økonomi.
Per Clausen (EL), 2007-04-27:
Jeg deler fuldstændig hr. Rasmus Prehns opfattelse af, at det er en god ting, at unge mennesker gennemfører en del af deres uddannelse i udlandet, men jeg kan ikke forstå, at det kan være socialdemokratisk politik, at danske universiteters finansieringsvilkår skal være dårligere end de universiteters i udlandet, som optager danske studerende.
Jeg vil gerne have at vide, hvorfor hr. Rasmus Prehn mener, at det må være sådan.
Rasmus Prehn (S), 2007-04-27:
Det er sådan set heller ikke udtryk for noget særligt ønske, det er bare et udtryk for, hvordan virkelighedens verden er.
I Danmark har vi heldigvis, og det vil jeg kæmpe alt hvad jeg kan for, fri og gratis uddannelse.
Men i udlandet er det sådan, at man betaler et tuition fee mange steder, og at beløbet skal falde først på semestret.
Så rent praktisk, hvis det overhovedet skal kunne lade sig gøre at lave en ordning, hvor flere danske studerende læser i udlandet, hvilket ligger os meget på sinde, har det været nødvendigt at gøre det på den her måde.
Man overvejede en model på et tidspunkt tidligt i processen, hvor man sagde, at de studerende, der ikke består eksamen, så skal betale det, man har lagt ud for den uddannelse, tilbage til det danske samfund.
Der har jeg fra socialdemokratisk side sagt, at det ville være brugerbetaling ad bagdøren, og hvis der er noget, Socialdemokratiet ikke vil være med til, er det brugerbetaling og slet ikke brugerbetaling ad bagdøren.
Derfor er vi gået med til den her model som en slags rambuk til at få den udvikling i gang, hvor flere kommer til udlandet.
Danske universiteters økonomi, og hvordan vi gør det på en mere hensigtsmæssig måde, er en anden diskussion, men nu har vi fået sat en rigtig spændende udvikling i gang, og det er jeg rigtig glad for.
Det er vi i Socialdemokratiet rigtig glade for.
Per Clausen (EL), 2007-04-27:
Jeg er jo enig i, at det her er et udmærket forslag, og jeg vil slet ikke gøre det dårligere for de studerende.
Det kunne jeg slet ikke drømme om.
Men jeg synes, hr. Rasmus Prehn skulle overveje noget.
Hvis nu man er ansat som leder på et universitet i Danmark i dag, må man jo få det meget klare indtryk, at hvis man får indført betaling for de studerende, så er Socialdemokraterne villige til at støtte en finansieringsordning, som er betydelig bedre for universiteterne end den, man har i dag.
Er hr. Rasmus Prehn ikke bekymret over, at lige præcis den betalingsform, vi er imod, nemlig at den enkelte studerende selv skal betale og så får penge med fra staten, gør, at man får en bedre økonomi, end hvis man har det danske system?
Giver det ikke hr. Rasmus Prehn, når han nu skal fordele nogle af alle de der penge, man har stjålet fra de arbejdsløse, kontanthjælpsmodtagerne, pensionisterne og efterlønsmodtagerne, anledning til at tænke over, at man måske kunne bruge dem til at lave et andet finansieringssystem på universiteterne?
Rasmus Prehn (S), 2007-04-27:
Nu tror jeg, vi skal starte med at glæde os over, at det efter lang tids hårdt arbejde er lykkedes at sikre en mulighed for, at danske studerende kan komme til udlandet og læse og blive en del af det internationale.
Det er fantastisk vigtigt.
Der har vi taget et væsentligt skridt i den rigtige retning med globaliseringsaftalen, som jeg synes hr. Per Clausen taler nedladende om.
Det er faktisk lykkedes at få sat penge af til det her, og så kan det godt være, at man på et senere tidspunkt skal gøre det endnu mere hensigtsmæssigt.
Det er jo ikke sådan, at vi ikke gerne vil bruge endnu flere penge, men det er også et spørgsmål om, hvor mange penge vi har til rådighed, og hvad der giver mening.
Vi vil gerne være med til at arbejde for, at der på sigt kommer flere penge til danske universiteter.
Men det er et hårdt slid, og det kræver, at man sidder med ved forhandlingsbordet og prøver at få nogle resultater igennem.
Det er jo nemt nok at stå på sidelinjen og bare kræve mere.
Fra socialdemokratisk side har vi sat os til forhandlingsbordet for at få resultater frem for bare tom retorik.
Helge Sander (V), 2007-04-27:
På grund af lovforslagets tilblivelse og historien omkring det er det aftalt således, at det er mig, der varetager regeringens opgave i forbindelse med selve behandlingen, så derfor vil jeg selvfølgelig også gerne give nogle få kommentarer til det lovforslag, vi netop har behandlet.
Her har vi jo et lovforslag, der for alvor præsenterer noget konkret i forbindelse med internationaliseringen og globaliseringen, som vi så ofte taler om.
Vi har jo gennem mange år talt globalisering både i Folketinget, ude i forsamlingshusene og overalt i samfundet – i første omgang, fordi man flyttede løntunge opgaver til Østeuropa og nu i dag i højere grad til Sydøstasien.
Vi har talt meget om, at vi skulle sælge videntunge produkter på de internationale markeder.
Og nu efterhånden som vidensamfundet står stærkere og stærkere, kommer viden også i endnu højere grad ind i hele debatten om globaliseringen.
Der har vi så gjort en række tiltag, som kommer til udtryk i den globaliseringsstrategi, som et langt stykke hen ad vejen er udmøntet i det forlig, som Folketingets fem største partier har indgået, og der er et af disse tiltag netop udlandsstipendier, som vi har behandlet her i dag.
Det er et konkret eksempel, hvor vi kan medvirke til, at de studerende både får bedre muligheder og også en chance for i større udstrækning, end det hidtil har været tilfældet, at få en uddannelse med et internationalt perspektiv og et internationalt udsyn.
Derfor er vi selvfølgelig glade for, at alle syv partier står bag, og jeg er også overbevist om, at det er en ordning, der vil blive succesfuld.
Hvor omfattende det bliver, er det, som det allerede er fremgået af debatten, meget, meget svært at svare på i dag, men jeg er nu rimelig tryg ved, at de danske universiteter nok skal klare den konkurrence, som de her bliver udsat for – i første omgang i betragtning af, at de samlede udgifter til uddannelsestaxameteret i dag er ca. 4,7 mia. kr. og det, vi har talt om med de beregninger, der er foretaget i forbindelse med dette lovforslag, er vel i størrelsesordenen fra de 5 mio. kr., som vi taler om i dødvægtstab, og op til 50 mio. kr.
Det korte af det lange er, at vi står med noget helt nyt.
Derfor har vi også besluttet at lave evalueringer, allerede 15 måneder efter at vi har iværksat denne ordning, og ellers er der i øvrigt den evaluering, som fremgår af selve velfærdsforliget.
Så jeg ser frem til, at vi kan nå at få lovforslaget behandlet i udvalget i denne samling, således at loven som aftalt kan træde i kraft til sommer og få virkning fra sommeren 2008.
Per Clausen (EL), 2007-04-27:
Jeg har bare et enkelt spørgsmål: Kan videnskabsministeren ikke forklare, hvad den dybere filosofi er bag en offensiv globaliseringsstrategi, som går ud på, at udenlandske universiteter skal have bedre finansieringsvilkår fra den danske stat end danske universiteter?
Altså, hvad er sådan den kloge, begavede baggrund for, at en del af dansk globaliseringsstrategi er, at vi er villige til at gøre det nemmere for udenlandske universiteter end for danske universiteterat få fingre i danske skatteyderbetalte midler?
Helge Sander (V), 2007-04-27:
Filosofien er først og fremmest, at vi mener, at det er vigtigt, at danske studerende får så gode muligheder, som det overhovedet kan lade sig gøre, for at få en uddannelse ved gode udenlandske universiteter.
Den forskel, der er på finansieringen på disse universiteter og de danske universiteter,
gør så, at vi måtte finde en løsning.
Der er det altså således, at vi i forligskredsen, som det også er fremgået af flere af svarene fra ordførerne, har sat de studerende i centrum.
Så derfor er det simpelt hen med de studerende i centrum, at vi har valgt den her løsning.
Per Clausen (EL), 2007-04-27:
Det lyder jo meget overbevisende, når videnskabsministeren vil sætte de studerende i centrum.
Jeg vil bare spørge videnskabsministeren: Er det ikke rigtigt, at de fleste studerende tilbringer langt det meste af deres studietid på danske universiteter og derfor også har en interesse i, hvordan man finansierer danske universiteter, som måske i virkeligheden er større end interessen i, hvordan man finansierer det i udlandet?
Og så et spørgsmål mere: Gør det slet ikke noget indtryk på videnskabsministeren, når universiteter, som er ude på det marked, som jeg jo ved at Venstre er meget begejstret for og mener man kan lære meget af, har det udgangspunkt, at man betaler for at gå på dette universitet, men ikke betaler for at få en eksamen?
Siger det måske noget om, at det danske finansieringssystem ikke nødvendigvis er verdens bedste, og at man skulle overveje at få det lavet om?
Helge Sander (V), 2007-04-27:
Jeg mener slet ikke, det er reelt og realistisk at sammenligne f.eks. de amerikanske universiteter, som ofte bliver fremdraget i de her eksempler, med det danske universitetssystem alene med baggrund i finansieringen.
Så den debat mener jeg ikke det er rimeligt at gå ind i eller at vi kan finde et svar på.
For så vidt angår første del af hr. Per Clausens spørgsmål, kan jeg kun gentage, at det er et skisma, og at vi har diskuteret det.
Flere af ordførerne har også klart tilkendegivet det i deres ordførertaler, og det kan jeg kun slutte op om.
Men det ændrer ikke ved, at det, vi er blevet enige om, er i første omgang at tilgodese den studerende.
Martin Henriksen (DF), 2007-04-27:
Nu har ministeren sådan set været lidt inde på det, men jeg blev også spurgt om det, så jeg vil bare gerne have, at ministeren bekræfter, at såfremt – nu er det jo svært at sige, hvad der sker i fremtiden – der opstår en uholdbar økonomisk situation for de danske universiteter på grund af den her ordning, så vil regeringen se positivt på at løse den problemstilling.
Helge Sander (V), 2007-04-27:
Jeg kan kun give det tilsagn, som vi jo er blevet enige om i forligskredsen, nemlig at vi, forholdsvis kort tid efter at ordningen er blevet etableret, vurderer udviklingen i kredsen af de fem forligspartier og så forholder os til økonomien.
Så det kan jeg kun give et fuldt tilsagn om helt i forlængelse af den aftale, vi har indgået.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning