Karl H. Bornhøft (SF), 2010-03-02:
Jeg vil godt starte med at sige, at man jo i hvert fald lærer at sætte pris på, at de fleste ordførere herinde er langt mere positive og konstruktive, end Venstres ordførere er; det gælder også i den her sag.
Jeg skal ikke lægge skjul på, at det selvfølgelig er en skuffelse, at Venstres ordfører synes, det er trist, at nogle mennesker prøver at være konstruktive, når de synes, at man har ventet for længe på noget.
Men det er så åbenbart vilkårene.
Baggrunden for det her forslag er jo, at vi ganske enkelt i Danmark ikke bare har en alkoholkultur, men nærmest har en drukkultur.
De problemer, det har ført med sig, er altså rimelig omfattende for vores samfund.
Og Storm P.'s rosenrøde billede af en vagabond på landevejen, der nyder livet med en flaske, har altså ingen gang på jorden i dag.
Virkeligheden er den, at tæt på 600.000 danskere har et skadeligt forhold til og forbrug af alkohol, og at 140.000 er direkte afhængige.
Langt de fleste er det, vi sådan almindeligvis vil kalde helt almindelige mennesker.
Det er altså langtfra kun de hjemløse, de socialt udsatte eller de psykisk ustabile, som er alkoholikere.
Det er et stort samfundsproblem.
Alkoholisme er udbredt i Danmark, og med det omfang, problemet har fået, er det altså rigtig mange mennesker, der bliver ramt.
Og det er vores opgave at sørge for, at de uheldige konsekvenser, som alkohol har, ikke tager overhånd – især ikke overhånd for de mennesker, der også bliver påvirket, ud over den, der selv er afhængig af alkohol.
Vi er altså kommet dertil, at vi faktisk godt ved, hvad det er for nogle ting, der skal til for at løse det her problem.
Sundhedsstyrelsen beskrev det jo i sit rådgivningsmateriale til kommunerne for 2008.
Og i den sammenhæng kan vi sige, at information altså ikke i sig selv løser problemet.
Det kan vi jo se på omfanget af alkoholmisbruget.
Vi kan også i den her sammenhæng se, at undersøgelser – det står i Sundhedsstyrelsens tidligere rådgivningsmateriale – tidligere har peget på, at der er store forskelle på, i hvilket omfang alkoholbehandlingsinstitutionerne anvender den eksisterende viden om effektiv alkoholbehandling.
Det var altså et citat fra Sundhedsstyrelsen.
Så selv i det nyeste, vi har i øjeblikket, siger Sundhedsstyrelsen rent faktisk, at vejledning om alkoholbehandling ikke har slået igennem, så derfor er der brug for, at vi gør noget andet.
Det er altså ikke nok med informationsfoldere og vejledningsvideoer, når vi rent faktisk ved, hvilke metoder der virker.
Der er altså brug for, at der kommer en ordentlig autorisationsordning for alkoholbehandlingen, så vi ikke også fremover skal opleve selvbestaltede kvaksalvere; og alt andet ville efter min bedste opfattelse være direkte uansvarligt.
Ja, Lægeforeningen har gennem deres arbejde udarbejdet en rapport, der kom sidste år, og som klart konstaterer, at der er mange af de metoder, der bliver brugt i alkoholbehandlingen i dag, som der ikke er evidens for virker.
F.eks. tilbyder mere end hver tredje kommune akupunktur mod abstinenser, uden at der er noget som helst videnskabeligt grundlag.
Derfor er det sammen med en masse andre eksempler en god grund til, at vi sikrer, at der er evidens bag det, der bliver brugt.
Det viste sig også i den samme undersøgelse, at 30 pct. af de praktiserende læger – og det er altså de mennesker, der i høj grad er inde i den her diskussion – siger, at vores døgnbehandling er utilstrækkelig.
Og dobbelt så mange af dem, 60 pct., siger, at de ambulante tilbud er mangelfulde.
Kort sagt: Vi må erkende, at vi har et problem.
Og det har vi jo så også diskuteret i satspuljen.
Jeg vil gøre opmærksom på, at Forebyggelseskommissionen også har været inde på det.
Og det er jo rigtigt, som Venstres ordfører nævnte, at det næsten ikke er til at nævne en organisation med viden på det her område, der ikke siger, at vi skal have en egentlig godkendelsesordning.
Men det er i den her sammenhæng vigtigt at slå fast, at en kommunalt baseret godkendelsesordning altså ikke betyder, at der behøver at være en i hver eneste kommune, altså 98 forskellige.
Det er dér, vi skal have taget fat.
Vi skal nemlig sørge for, at det stadig væk er en kommunal godkendelsesordning, men vi skal sørge for, at den er ens for alle kommuner.
Og så stod vores tidligere sundhedsminister på skærmen og lovede, at det nu ikke varede ret længe, før vi fik en egentlig godkendelsesordning, så man ikke bare kunne flytte fra sted til sted.
Derfor har vi så skrevet det her forslag, fordi vi synes det, at det var på tide, at der kom noget.
Og i den sammenhæng vil jeg også med det samme sige, at vi selvfølgelig er fuldt ud opmærksomme på, hvad vi har af aftaler i satspuljerne.
Vi vil også meget gerne have en ordning nu, der lever op til de krav, som er nødvendige, for at det kan være en ordning, der gælder i hele landet.
Derfor vil jeg da sige, at vi også glæder os ekstremt meget til at se de retningslinjer og de forslag, der kommer fra Sundhedsstyrelsen.
Jeg ved godt, at de ikke er officielle endnu, men der er altså så åbenbart nogle af os, der har fået dem tilsendt her til morgen, og jeg vil da godt med det samme vedstå, at jeg har kigget i dem.
Og i den sammenhæng vil jeg godt med det samme sige, at der altså er brug for, at vi har hele området med, altså at vi ikke bare ser på døgnbehandlingen, men også ser på dagtilbuddene, altså også ser på den ambulante del af det.
For hvis vi ender med, sådan som det faktisk ser ud til, at kunne komme i en situation, hvor det kun er døgnbehandlingen, der er taget vare på, jamen så er det jo kun en fjerdedel af hele behandlingen, vi får fat på.
Og jeg må indrømme, at jeg ikke kan se, at de ting, der er lagt frem i de her retningslinjer, fuldt og helt løser vores problem.
Men vi er naturligvis også indstillet på at indgå i de videre diskussioner.
Men som sagt vil jeg understrege, at vi kommer med det her forslag, fordi det ligger os utrolig meget på sinde.
Vi kommer med det, fordi vi synes, at vi har ventet utrolig længe.
Og det, vi gerne vil sikre os imod – det er jo så det, jeg desværre kan få en fornemmelse af at der er flertal for – er, at vi får 98 forskellige godkendelsesmodeller.
Og det er ikke det, alkoholbehandlingen har brug for, hvis den skal løftes.
Den har brug for én ordning, der virker i hele landet.