runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Allan Niebuhr (KF), 2007-05-29:
Jeg synes, det er underligt, at hver gang De Konservative har fremført netop det her synspunkt igennem alle forhandlingerne, igennem behandlingen her i salen, ser den socialdemokratiske ordfører meget forundret ud og siger, at hun slet ikke kan forstå, at det bliver bragt frem.
Det er jo sådan, at vognmænd med f.eks. 50 biler bare behøver at rende ind i to forseelser eller blive stoppet to gange, hvor der er to ting at påpege, så er det bare fuldstændig ude med 50 biler på én gang.
Så jeg kan ikke forstå, at den socialdemokratiske ordfører bare lader som om, det her er overraskende for hende.
Jeg synes, hun skulle prøve at forholde sig til, om hun synes, det er en retfærdig måde at behandle erhvervslivet på.
Kirsten Brosbøl (S), 2007-05-29:
Grunden til, at jeg er forundret, er selvfølgelig, at der i regeringens forslag heller ikke ligger noget omkring differentiering mellem små og store virksomheder.
Og det er derfor, jeg er meget forundret over, at den konservative ordfører faktisk går herop og – sådan som jeg hører det – argumenterer imod det forslag, der ligger fra regeringen, og hvor arbejdsgruppen jo netop har anbefalet, at der ikke skal foretages en differentiering i antallet af klip for små og for store vognmænd.
Det er bare derfor, jeg må sige igen, at det undrer mig, at den konservative ordfører fremfører det her argument igen og igen.
Hvorfor har Det Konservative Folkeparti så ikke stillet et ændringsforslag, hvor man netop går ind og differentierer i forhold til små og store vognmænd?
Det synes jeg bare virker mærkværdigt.
Michael Aastrup Jensen (V), 2007-05-29:
Det er jo et følsomt område, og jeg tror faktisk, at alle partier her i Folketingssalen ønsker at få sat en stopper for de billeder, vi har set af overgreb på dyrevelfærden på transporter generelt.
Det er jo også derfor, vi har prøvet at se, om vi ikke kunne få et bredt flertal herinde i salen, som kunne stå sammen om at sende et klart signal om, at vi ikke vil finde os i overgreb på dyrevelfærden under transporter.
Det har der været en lang række forhandlingsmøder om.
Desværre mundede de ud i, at vi måtte erkende, at vi ikke kunne blive enige, og derfor kom regeringspartierne jo så med forslaget, som vi diskuterer nu sammen med de ændringsforslag, der ligger fra oppositionens side.
Jeg har tidligere i en kort bemærkning sagt, at der har været en arbejdsgruppe, som har vurderet, hvordan og hvorledes man får strammet op.
Efter tre klip får man en betinget frakendelse, og den betingede frakendelse er ikke bare sådan for sjov.
Det er en betinget frakendelse, hvor chaufføren, hvis det er ham, der får den betingede dom, eller virksomheden så skal bestå en prøve omkring dyrevelfærd.
Og så får man så tre klip mere.
Det er altså en model, som minder meget om modellen på transportområdet, som vi er vant til i forbindelse med bilkørsel.
Derfor forstår jeg ikke, at der er et mindretal herinde på Christiansborg, som hele tiden prøver at tegne et billede af, at de er de sande venner af dyrenes velfærd, og som hele tiden går imod eksperterne i den her sag.
Det forstår jeg ikke – det må jeg indrømme – og derfor vil vi stemme imod ændringsforslagene.
Vi vil hele tiden holde fast i, hvad vi mener er den rigtige løsning, og vi synes altså, det er vigtigt at lytte til eksperterne også i den her sag.
Men der må også være en balance, og vi føler, at man desværre nok er ved at gå over gevind nu, ved at det måske ender med, at der bliver indført tre plus et klip.
skarpt afstand fra.
Vi vil i hvert fald stemme imod det, og så må flertallet jo beslutte, hvad de vil i sidste ende.
Christian H. Hansen (DF), 2007-05-29:
Venstres ordfører kom med en bemærkning om, at der er et mindretal her i Folketinget, der vil noget godt med hensyn til dyrevelfærden.
Der må jeg gøre opmærksom på, at det faktisk er et flertal.
Det vil jeg bare gerne lige have bekræftet heroppefra.
Så vil jeg egentlig også godt høre: Hvad er Venstres holdning til det forslag, som ligger her?
For hvis man sådan har kigget lidt i pressen, kan man jo se, at der i Venstre langtfra er enighed om det her.
Så jeg vil gerne have det frem i dag: Hvor stor opbakning er der egentlig i Venstres gruppe til det forslag, der ligger her?
Er det simpelt hen et lille flertal i Venstres gruppe, der har presset det her igennem?
Michael Aastrup Jensen (V), 2007-05-29:
Når jeg udtaler mig som Venstres ordfører, udtaler jeg mig selvfølgelig på vegne af Venstres folketingsgruppe.
I Venstres folketingsgruppe har vi diskuteret det her meget intenst, og vi føler helt klart, at det vigtige er at få fundet en løsning, som vi reelt sikrer dyrevelfærden med.
Derfor støttede vi jo også regeringens lovforslag, sådan som det lå, med tre plus tre klip, som var en hård opstramning i forhold til den nuværende lovgivning, men som der samtidig var balance i, så man ikke så at sige gik over balancen.
Vi støtter samtidig det forslag, der er om at indføre højere bøder.
Men vi vil ikke gå ind og støtte det om, at der skal være tre plus et klip, både fordi eksperterne taler imod det, og fordi vi er meget nervøse for, at det vil komme til at få en utilsigtet virkning, og at flertallet herinde simpelt hen vil fortryde det, når vi kommer længere hen på året og ser, hvilken virkning det har fået.
Christian H. Hansen (DF), 2007-05-29:
Nu kan jeg forstå, at man læner sig meget op ad eksperter, og det skal man jo have lov til.
Og på trafikområdet er det vel i virkeligheden sådan, at hvis man overholder reglerne, hvis man ikke kører for stærkt, hvis man ikke kører over for rødt, hvis man simpelt hen opfører sig i trafikken, som man skal, så får man ingen klip.
Det vil sådan set også sige, at hvis man behandler dyrene ordentligt under transport, lever op til de regler, der er, så får man heller ingen klip.
Og dem står man og forsvarer.
Kan Venstres ordfører forklare lidt nærmere om det?
Michael Aastrup Jensen (V), 2007-05-29:
Jeg synes lige, at vi skal være enige om, hvad det reelt er, regeringen foreslår.
Den foreslår en markant opstramning af reglerne, i forhold til hvordan de er i dag, med indførelsen af et klippekort.
Efter tre plus tre klip mister man tilladelsen til at køre med dyr, eller man mister som virksomhed retten til at fragte dyr.
Det synes jeg faktisk er en kraftig opstramning, ud over at man også indfører højere bødestraf.
Vi må indrømme, at vi derfor har lyttet til eksperterne.
Vi har lyttet til eksperterne, som siger: Det gælder om at finde en balance.
Og den balance foreslår vi.
Vi er meget nervøse for, at flertallet herinde vil komme til at fortryde det kraftigt, jo længere hen vi kommer og ser, at det vil få en utilsigtet virkning.
For det, man jo skal huske på med hensyn til klippene, er, at vi ikke taler om, at klippene eventuelt skal gives over flere forskellige transporter.
Tre klip kan jo gives på én transport én dag, hvis der er tre forhold.
Så jeg synes, at man skulle holde fast i det, men det vil flertallet herinde desværre ikke.
Det lå altså som forslag, men nu er der visse partier herinde, som føler, at de er klogere end det, og som lige prøver at pudse glorien og siger tre plus et klip.
Hvad er det, der gør, at man ikke vil lytte til fagkundskaben i den her sag, som siger, at det her vil være en velafbalanceret løsning, som sikrer, at vi sender et kraftigt signal om, vi ikke vil finde os i, at der sker overgreb på dyrevelfærden under transporter, men som samtidig også sikrer, at vi får gjort det på en sådan måde, at ikke alle virksomheder går konkurs fra dag et?
Og hvad er det, man ved mere, end den arbejdsgruppe gjorde?
Allan Niebuhr (KF), 2007-05-29:
En kort bemærkning, ja.
Jeg tror nok, at det emne, der i øjeblikket skaber allermest uro ude i erhvervet, ude i landbruget, netop er spørgsmålet om transportegnetheden, hvor man ikke har helt klare retningslinjer at gå efter, men hvor det er et skøn i hvert enkelt tilfælde og mange gange skøn vedrørende skader, man ikke kan se, før man i sidste ende har overstået transporten og dyrlægen konstaterer, at her er noget, der kunne påtales, når man kommer frem til slagterierne.
Jeg tror, det er sådan nogle skader, der i den grad skræmmer erhvervet i øjeblikket.
Jeg tror ikke på, at hverken vognmand eller chauffør eller landmand fuldstændig tilsidesætter al mulig sund fornuft, lige så snart en gris kommer på en lastbil.
Jeg tror stadig væk, man har følelser for dyrene, men det kræver jo også, at man kan se, hvad det er, man har med at gøre, og hvordan dyrene har det, inden de kommer på.
Det er der, jeg hører at den store frygt er i øjeblikket, og det er netop, fordi der ikke er klare retningslinjer, men skøn i de enkelte tilfælde.
Jens Jørgen Nygaard (KF), 2007-05-29:
Der er ingen tvivl om, at det beslutningsforslag, der ligger her, griber ind i tiden på forskellig måde.
Der er jo sket et stort skred i folks opfattelse af begravelser og af, hvor man skal ligge.
Min far og mor ligger på den kommunale kirkegård i Ballerup.
De var sådan lidt uheldige, at de døde for et par år siden, inden stykket ned mod søen blev åbnet, og siden har søstykket været meget attraktivt, og de, som fik muligheden, valgte at ligge nede ved søen.
Jeg håber, at de afdøde har haft glæde af den flotte udsigt.
Ellers er der jo meget godt i det her forslag, som der kigges videre på, for det drejer sig jo kort og godt i al sin enkelthed om, at der skal være nogle afgrænsede ikketrosmæssigt indviede begravelsespladser i naturområder, og – så kommer det vigtigste næsten – at det gældende krav om et begravelseskapel i forbindelse med anlægget ikke skal være et krav mere.
Som sagt ser De Konservative det som et godt forslag.
Vi noterer os også, at man ikke ønsker at ændre den gældende implicerede lovgivning.
Det synes vi er fint, for den gældende lovgivning inden for begravelse og ligbrænding fungerer nemlig godt.
Der er faktisk muligheder hele vejen rundt.
Jeg har noteret mig fru Karen Klints bemærkninger på Ritzaus om, at det ikke er et ateistisk anliggende, men at det er et ønske om at give flere valgmuligheder.
Som sagt synes jeg, der er mange valgmuligheder, men vi vil gerne fra konservativ side gå videre.
Jeg har faktisk selv foretaget en begravelse af en af mine elever og en bisættelse af en nabo, og begge ligger på den omtalte kommunale kirkegård i Ballerup sammen med både kristne, buddhister, ikketroende m.m. – en efter min mening ganske smuk mulighed og tanke.
Men hvis begravelsesloven blot skal suppleres med en mulighed for anlæg af afgrænsede begravelsespladser – som hr. Jesper Langballe sagde, må det være et krav, eller han sagde det ikke, men det lå i talen – så man ved, at man bevæger sig ind på et område, hvor folk ligger, vil vi se positivt på det.
Vi noterer os også fru Birthe Rønn Hornbechs tale om, at vi ikke skal haste det her lovforslag igennem.
Det er vigtigt, at vi fastholder, at det skal være frivilligt for kommunerne at anlægge begravelsespladsen.
Vi skal også sikre os, at lovgivningen inden for plan og skov også bliver overholdt, bl.a. er det kommunerne, der tager stilling til, om det skal være en lokalplanlægning, eller om det skal være en ny landzonetilladelse.
Med de ord vil De Konservative se frem til de kommende forhandlinger i håbet om, at vi får lavet et nyt forslag i næste samling.
Allan Niebuhr (KF), 2007-05-29:
Nu vil jeg ikke være fræk, men jeg vil alligevel tillade mig at spørge hr. Ole Glahn, om hr. Ole Glahn har læst, hvad arbejdsgruppen skriver, for netop differentieringen i størrelser er et af de få områder, hvor der ikke ligger en enig udtalelse, men hvor der er forskellige opfattelser af, hvad der vil være rigtigt.
Så vil jeg gerne samtidig sige, at jeg har sagt helt hundrede procent klart, at vi står bag det lovforslag, justitsministeren har fremsat, men vi siger også, at det er et meget stramt lovforslag, som stiller store krav til både transportør og landmand om at leve op til det, som man nu laver herindefra med det her lovforslag.
Det kan man klare, det kan man håndtere, men det behøver ikke at blive overdænget og sovset til i en overbudspolitik, som jeg synes, man er udsat for med den her yderligere skærpelse af et i forvejen skrapt krav.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2007-05-29:
Jeg kan godt afsløre over for forslagsstillerne, at havde det stået til ministeren alene, var ministeren nok kommet først med en eller anden form for justering af loven.
Det skal ikke være nogen hemmelighed, at jeg som ordfører var meget skeptisk, fordi jeg frygter, at når vi først begynder at røre ved det her, ender vi en tivolisering.
Men det er klart, at som det forslag ligger, vil jeg godt yde forslagsstillerne den honnør at sige, at jeg synes, det virker gennemtænkt, og det virker også, som om man faktisk har undersøgt en hel del ting – det kan man se af bemærkningerne.
Men det er jo også egentlig ret begrænset, og jeg vil så også tillade mig ud fra den begrænsning at læse, at vi er enige om, at vi ikke skal have al mulig pop og plat og tivolisering af gravsteder.
Det er slet ikke det, det drejer sig om.
Så vi kan altså også sige det samme som ministeren, nemlig at vi gerne vil være med i nogle forhandlinger hen over sommeren for at se, om vi kan blive enige om nogle mindre justeringer.
Men tilgiv mig dog en lille spydig bemærkning, ikke over for forslagsstillerne, men over for nogle af dem, der i dagspressen synes, det er så forfærdeligt at skulle ligge på f.eks. folkekirkens kirkegårde.
Man skal jo være meget troende, for at man som ateist tillægger det værdi, at der har været en biskop og indvie kirkegården.
Det kan man godt sådan muntre sig en lille smule over.
Da jeg jo altid er meget optaget af lovteknik, er det klart – og jeg tror heller ikke, at vi får nogen problemer med det – at det er vigtigt, at alle konsekvenserne tænkes igennem, og at praksis altså ikke skrider fuldstændig, og vi mener som ministeren, at det er vigtigt, at det er en frivillig ordning.
Jeg vil også godt tilføje: Kan vi ikke blive enige om, når nu forslaget er udformet, at der så bliver ordentlig tid til høring hos de implicerede – for nogle af dem er jo nogle myndigheder, der ligger Kirkeministeriet fjernt – sådan at vi altså ikke får nogen problemer, vi efterfølgende skal til at lappe på, og sådan, at forslaget også bliver teknisk helt i orden.
Men med disse bemærkninger skal vi også fra Venstre udtrykke vilje til at indgå i forhandling med partierne og kirkeministeren med henblik på fremsættelse af et lovforslag næste år.
Og så vil jeg til sidst sige til forslagsstillerne: Jeg håber, man tilgiver, at jeg forlader Folketingssalen nu.
Man ved godt, at i disse sidste dage er der mange forskellige møder på samme tid, så derfor vil jeg altså ikke deltage i resten af forhandlingerne.
Jesper Langballe (DF), 2007-05-29:
Der er faktisk flere ting i det, jeg ikke forstår.
Men jeg vil godt lige komme med tre principielle bemærkninger.
Den ene er, at det, som vi her i Danmark i det danske sprog har et meget smukt ord for, nemlig ordet kirkegårde, jo simpelt hen er en betegnelse for offentlige begravelsespladser.
Kommunale begravelsespladser, hvor der ikke er knyttet nogen kirke til, kalder vi også kirkegårde.
Det gør jo ikke, at de mister deres trosneutralitet.
Det andet principielle, jeg vil sige, er, at der altså ikke er noget her i det lutherske Danmark, der hedder indviet jord.
Når vi går i gang med en ny kirkegård, tager vi den simpelt hen bare i brug.
Jorden er præcis den samme efter som før.
Endelig vil jeg godt sige, at noget, der betyder utrolig meget for os herhjemme – ja, formentlig over det meste af kloden – er gravfreden.
Vi kan ikke lide, at grave skændes, og det er ligegyldigt, om det er gjort i ond hensigt, om det er ræve eller hunde eller små børn med små legetøjsskovle, der graver en urne op: Det bryder vi os ikke om.
Det betyder, at begravelsessteder skal have tilsyn, og de skal have nogen til at stå for driften.
Problemet med den romantiske tanke, som jeg opfatter forslaget om at sprede urner på stemningsfulde steder i skoven, er jo, at man ikke kan pålægge private skovejere at føre tilsyn med en enkelt grav eller flere, der er anlagt på et eller andet smukt sted, og jeg vil sige, at man vel egentlig heller ikke kan for statsskovenes vedkommende.
Derimod synes jeg, det er yderst fornuftigt, som ministeren jo også har sagt, at ophæve kapelkravet, eller rettere sagt, fordi det jo er det, der i virkeligheden er tale om, at overlade til kommunerne selv at afgøre, om de vil bygge et kapel i forbindelse med en ny kommunal kirkegård.
For dem, der skal have en kristelig begravelse, er der jo stadig væk den mulighed at bruge en kirke, og alle andre kan bruge andre bygninger, som de finder passende.
Så vil jeg endelig til sidst sige, at muslimske begravelser jo udgør et særligt problem – og det gør de jo i forvejen – fordi de har noget med, at lig eller ligdele skal ligge på stedet til evig tid.
Og i dansk lovgivning eksisterer der ikke rigtig noget begreb, der hedder til evig tid.
Vi hylder relativiteten her på jorden, og det er faktisk et problem i forvejen i forbindelse med muslimske gravpladser.
Men det ville da blive helt galt, hvis der blev spredt begravelser rundtomkring i skoven på stemningsfulde steder.
Karen J. Klint (S), 2007-05-29:
Jeg vil gerne spørge hr. Jesper Langballe, om ikke Dansk Folkeparti er bekendt med, at der faktisk allerede i dag forefindes skovkirkegårde, altså kirkegårde, der også har et skovareal.
Jeg er i hvert fald gået på nettet og har kunnet se, at man faktisk mange steder i rigtig mange år har haft skovarealer som en del af kirkegården, så der er ikke ret meget nyt i det.
Det, der er nyt i det, er netop, at det skal være neutralt, og så også, at der ikke skal opføres en kapelbygning.
Skovkirkegårde er et kendt kapitel i dansk begravelseshistorie.
Det er det ene spørgsmål.
Nu lyser lampen, så lad mig nøjes med det.
Jesper Langballe (DF), 2007-05-29:
Jo, det er jeg bekendt med, og jeg har også oplevet nogle af dem.
Jeg vil sige, at den utrolig flotte kirkegård, der er i Vissenbjerg på Fyn, vel egentlig må kaldes en skovkirkegård.
Det er jeg godt bekendt med.
Der er ikke nogen, der forbyder en at anlægge en kirkegård i et skovområde eller at plante træer mellem gravstederne.
Så det er jeg helt klar over.
Karen J. Klint (S), 2007-05-29:
Jamen så er spørgsmålet jo alene, om kommunerne ikke også godt kan få lov til at anlægge nogle skovbegravelsespladser.
Og når hr. Jesper Langballe så siger, at vi har kirkegårde som det begreb, der går igen i det hele ved danske begravelser, er det jo ikke korrekt.
For vores lovgivning bruger det neutrale ord begravelsespladser og har gjort det siden 1907 netop for at understrege, at man kan have kirkegårde eller gravpladser ud fra nogle trosrettigheder, men også, at der skal være mulighed for nogle neutrale begravelsespladser.
Og derfor omtaler man dem med fællesnævneren begravelsesplads.
Er det ikke korrekt?
Jesper Langballe (DF), 2007-05-29:
Det er fuldstændig rigtigt, at vi gør det her i lovsproget, og det var i virkeligheden det, jeg prøvede på at sige, nemlig at det er den præcise måde at omtale det som begravelsessteder.
Men når man går ud i befolkningen og hører befolkningens daglige sprog, kan man høre, at folk skal begraves på en kirkegård, selv om den er kommunal, og det synes jeg er en smuk mindelse i sproget.
Men når jeg har sagt, som jeg har sagt, er det, fordi jeg synes, det virker uigennemtænkt.
Jeg kan simpelt hen ikke af fru Karen Klints beslutningsforslag se, om der er tale om samlede begravelsespladser, som skal oprettes et eller andet sted – og der er i øvrigt ikke taget stilling til, hvad skovejeren siger til det.
Der er overhovedet ikke taget stilling til, hvad det er for forpligtelser, man pålægger ham – det kan man jo ikke.
Men jeg kan heller ikke se af det her, om man ifølge fru Karen Klint skulle kunne lave individuelle begravelser rundtom i skoven.
Sådan kunne det faktisk godt nogle steder se ud.
Bente Dahl (RV), 2007-05-29:
Det er ikke så længe siden, at befolkningen her i landet var en homogen, ensartet gruppe.
Nogle har endda kaldt os for en stamme.
Med tiden er befolkningssammensætningen blevet mindre homogen.
Her bor mennesker med forskellige trosretninger, her bor mennesker uden tro, og vi skal være her alle sammen.
Vi skal give plads til forskellige måder at leve på; vi skal give plads til de forskellige kulturer; vi skal give plads til hinanden; vi skal give plads til forskelligheden.
Det gælder i alle livets faser, at vi nødvendigvis må indrette vort samfund, så vi kan være her med de forskellige forventninger, behov og krav til tilværelsen, vi har.
Meningen med det fremsatte beslutningsforslag er, at der bliver plads til forskelligheden også i forbindelse med valg af gravplads.
Befolkningssammensætningen er mangfoldig.
Det kræver mangfoldige løsninger også på gravpladsproblematikken.
Der er flere og flere, der ikke ønsker at blive stedt til hvile på en kirkegård, ligegyldigt om den er kristen, jødisk eller noget andet.
Flere og flere ønsker sig brændt, og at asken spredes ud over vand.
Med det her forslag åbnes der op for, at spredning af aske ikke bliver den eneste anden mulighed for begravelse.
Forslaget går ud på, at man kan blive begravet i neutral jord et neutralt sted, der er afsat til formålet.
Forslaget drejer sig udelukkende om urnebegravelse.
Der skal være mulighed for nedfældning ved et individuelt træ, et familietræ eller de ukendtes træ.
De udvalgte skovområder må ikke anvendes til andre formål.
Det er vigtigt at pointere, at myndighedsforpligtelsen stadig er kommunens.
Kommunen laver lokalplanen, kommunen har tilsynsforpligtelsen.
Det er også vigtigt, at der skal være en meget tydelig skiltning af, at den jord, den skov, man går ind i, er et begravelsesområde.
Der er ikke foreslået ændringer i begravelsesloven ud over det, at det skal gøres lovligt, og at der ikke nødvendigvis opføres gravkapel ved gravpladsen.
Det skal være sådan, fordi den ceremoni, man holder i forbindelse med gravlæggelsen, foregår et andet sted.
Med det her forslag ønsker vi at give forskelligheden en mulighed for at komme ind i den afslutning, der er på livet.
Jesper Langballe (DF), 2007-05-29:
Når der er noget, man ikke forstår, skal man jo ikke forsømme nogen lejlighed til at prøve på at blive klogere, og da nu fru Bente Dahl så varmt tilsluttede sig forslaget, har jeg et par spørgsmål, jeg vil stille i håb om måske at blive klogere på, hvad beslutningsforslaget egentlig går ud på.
Fru Bente Dahl sagde, at flere og flere ikke vil begraves på en kirkegård.
Men hvis vi nu er enige om, at ordet kirkegård i daglig tale bare betyder begravelsesplads – det gælder også kommunale kirkegårde, hvor der ikke er nogen kirke – tror fru Bente Dahl så ikke, at man meget hurtigt vil kalde de kirkegårde, der ligger i en skov, og som vi i øvrigt har i forvejen, for kirkegårde?
Hvad er der så egentlig vundet?
Det andet, jeg vil spørge om,
er: Kan fru Bente Dahl pege på et enkelt helt konkret område, hvor det her beslutningsforslag fremmer mangfoldigheden?