Mogens Jensen (S), 2016-04-12:
Som det jo klart fremgår af den, har vi også i arbejdet i Europarådet og i Europarådets Parlamentariske Forsamling naturligt været præget af de voldsomme begivenheder, som har ramt Europa igennem de seneste år – nemlig krisen i Ukraine, rækken af terrorangreb og den massive tilstrømning af flygtninge og migranter.
Det er helt nødvendige og også naturlige arbejdsfelter for Europarådet, hvis kerneområder jo er fremme af menneskerettigheder, demokratiudvikling og fremme af retsstatsprincipper. Som reaktion på terrorangrebene i Paris og København i henholdsvis januar og februar 2015 og desværre jo også igen i Bruxelles for nylig er der udarbejdet en handlingsplan for Europarådets rolle i kampen mod radikalisering, som kan føre til terrorisme.
Der har jo heldigvis i arbejdet vist sig en bred opbakning til den her handlingsplan, som jeg synes Europarådet kom hurtigt ud over rampen med.
Men det er jo helt nødvendigt, at der nu bliver fulgt op på implementeringen af planen, ligesom der også efter vores opfattelse er behov for at styrke samarbejdet mellem de mest berørte internationale organisationer på det her område – FN, OSCE og EU – og selvfølgelig i Europarådet.
Og her er det væsentligt, at vi har en mulighed for at bruge den samlede styrke i Europarådets 47 medlemslande til at gøre, hvad vi kan, for at standse den modbydelige terror.
Også den massive tilstrømning af flygtninge og migranter til Europa har kaldt på handling fra Europarådets side.
Det har præget debatten både i Ministerrådet og hos os, der arbejder i den parlamentariske forsamling.
Og hovedfokus har her helt naturligt været på de områder, hvor Europarådet i kraft af det mandat, man har, har haft en særlig mulighed for at bidrage med løsninger til håndteringen af krisen, ikke mindst på menneskerettighedsområdet.
Og helt afgørende er det jo, at Europarådet bidrager til at bekæmpe den menneskesmugling, som gør, at rigtig mange flygtninge sætter livet på spil for at komme inden for Europas grænser.
Kort sagt mener jeg, at man kan sige, at Europarådets indsats her bør ligge på to områder.
På kort sigt skal man koncentrere indsatsen om flygtninge og migranters menneskerettigheder.
På længere sigt skal Europarådet understøtte arbejdet med at sikre integration i de enkelte medlemslande.
Men herudover bør Europarådet også gøre sit til, at der kommer øget fokus på, at hele Europa bidrager til at styrke indsatsen i flygtningenes nærområder.
En lang række europæiske lande bidrager her med meget lidt.
Og jeg forventer, at regeringen med udenrigsministeren i spidsen sørger for også at løfte denne dagsorden i Europarådets regi og meget gerne sammen med de øvrige nordiske lande.
Rusland er og bliver jo en stor udfordring som et af Europarådets store medlemslande.
Hertil kommer indenrigssituationen i Rusland med indførelse af diskriminerende lovgivning mod bl.a. seksuelle minoriteter; love, der også rammer uafhængige ngo'ers arbejde; og den helt utilstrækkelige implementering af Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols afgørelser.
Man har nu oven i købet indført en lov i Rusland, hvorefter en afgørelse fra en international domstol ikke skal efterleves, såfremt en russisk forfatningsdomstol finder, at den er i modstrid med russisk lov.
Man kan jo ikke bruge internationalt forpligtigende konventioner og domstole til noget som helst, hvis et land mener, at de selv bare kan fortolke fælles love og regler.
Så vi skal bruge Europarådet til at lægge maksimalt pres på Rusland.
Og den parlamentariske forsamling har besluttet indtil videre at suspendere Ruslands stemmeret i parlamentet.
Men jeg synes, det er utrolig vigtigt at understrege, at det er nødvendigt, at vi fastholder en dialog med Rusland.
Og det vil kun eskalere en krise og skabe grobund for yderligere eskalering, hvis man, som nogle har foreslået, udelukker Rusland fra Europarådet.
Men også i andre medlemslande under Europarådet er der stor grund til at være bekymret for udviklingen.
I Tyrkiet bruges antiterrorlovgivningen nu som middel til en helt uacceptabel begrænsning af ytringsfriheden, specielt i form af anholdelser af en række journalister og redaktører og statslig overtagelse af den regeringskritiske avis Zaman.
I Polen indfører man de facto regeringskontrol med de offentlige public service-medier og stækker landets forfatningsdomstol.
Og den fortsat kritiske menneskerettighedssituation i Aserbajdsjan har nu ført til, at Europarådet trækker sig fra en fælles arbejdsgruppe om menneskerettighedssituationen, hvilket jo bl.a. skyldes fængsling af en række menneskerettighedsforkæmpere og en række andre forhold, som gør, at Aserbajdsjan måske er den i særklasse groveste krænker af den europæiske menneskerettighedskonvention.
Der er også behov for, at der sættes midler bag og gøres noget konkret.
Og det gør Danmark gennem vores naboskabsprogram, hvor vi støtter og har støttet en række af Europarådets aktiviteter i Ukraine, i Moldova, i Georgien, i Rusland og i Armenien.
Vi har støttet en reform af anklagemyndigheden i Ukraine.
Vi har støttet Europarådets arbejde med reformer i retssektoren i Georgien.
I Rusland har vi støttet arbejdet med at fremme en effektiv offentlig overvågning af forholdene for indsatte i fængsler.
Og i Armenien har vi iværksat et større program til styrkelse af demokrati og menneskerettigheder, ligesom vi også arbejder på det område i Moldova.
Men også her rammer regeringens nedskæringer på 200 mio. kr. på udenrigstjenesten nu arbejdet for at fremme demokrati og menneskerettigheder.
Naboskabsprogrammet beskæres, sådan at vi går fra at hjælpe syv lande til kun at hjælpe to lande, nemlig Ukraine og Georgien.
Og det synes jeg der er grund til at beklage i en tid, hvor vi i Europa oplever flere og flere lande blandt vore nærmeste naboer, hvor såvel den demokratiske udvikling som også menneskerettighedssituationen går den forkerte vej.
Til det billede hører selvfølgelig også, at udenrigsministerens parti, regeringspartiet, jo altså rent faktisk før valget lovede at tilføre udenrigstjenesten 70 mio. kr.
Nu skærer man 200 mio. kr. væk – foruden de milliardstore nedskæringer på ulandsbistanden.
Se, Europarådet er ikke så kendt som EU, men Europarådet har en vigtig funktion i det europæiske hus som forkæmper for menneskerettigheder, demokrati og retsstatsprincipper.
Og i Europarådet har vi jo hele 47 lande som medlemmer og dermed også en mulighed for dialog og fælles handling, som går ud over de muligheder, vi har, med EU's 28 medlemsstater.
Det synes jeg vi skal bruge klogt og aktivt til fælles bedste for et Europa, der mere end nogen sinde har behov for samarbejde og for sammenhold.