Tom Behnke (KF), 2008-05-07:
Jeg tror ikke, der er nogen mennesker, der synes, at krig er godt.
Jeg tror ikke, der er nogen mennesker, der synes, at klyngeammunition er godt - det tror jeg ikke.
Men jeg tror til gengæld, at når man er i krig, er der forskellige situationer, der skal håndteres på forskellig vis, og i forskellige situationer kan det være forskellige våbentyper, der vil være de mest effektive, og som samtidig laver mindst unødig skade på civilbefolkningen og på infrastrukturen.
Her kommer klyngeammunitionen jo ind som en ammunitionstype, som vi har i Danmark.
Vi har to forskellige typer, men vi har aldrig benyttet dem, vi har aldrig benyttet klyngeammunition.
Jeg tror egentlig, jeg også vil starte med lige at slå fast, hvad klyngeammunition er, for det kunne jo godt være, at man måske talte forbi hinanden, med hensyn til hvad det er, vi taler om.
Klyngeammunition er jo typisk én stor bombe eller lignende, der bliver sendt af sted imod et mål, og umiddelbart inden den rammer, åbner den sig og spreder mange små bomber ud over området, som typisk har den effekt, at de rammer personel, men ikke infrastruktur.
Hvad er det, man diskuterer?
Ja, det er, at der jo ved alle våbentyper og våbensystemer kan være forsagere, ammunition, som ikke detonerer på det tidspunkt, hvor det var meningen den skulle detonere.
Der er nogle typer klyngeammunition, som er udstyret med selvdestruktionsmekanismer, og så er der nogle, der ikke er.
Der findes mange forskellige typer klyngeammunition.
Men selv der, hvor der er tale om klyngeammunition, som har en indbygget selvdestruktionsmekanisme, kan der selvfølgelig også forekomme forsagere.
Den anden type, vi har, vil man undersøge mulighederne for at vi kan få skiftet ud inden for en 10-års-periode, sådan at vi får et endnu mere pålideligt våben at gøre godt med.
Det er ikke, fordi vi nødvendigvis skal bruge det; nej, for der står jo samtidig i analysen, at i det omfang man fremover får behov for at benytte et sådant våben, vil man først kontakte Folketinget og rådføre sig med Folketinget.
Derfor har vi jo hånd i hanke med det.
Men sagen er jo - og det tror jeg er ret centralt og vigtigt i den her debat - at man godt kan være så politisk korrekt, at man siger: Vi forbyder da bare alting.
Se, der står vi fra konservativ side af og siger, at det kan vi under ingen omstændigheder være med til.
Står vores soldater i en situation, hvor de er nødt til at have hjælp, og hvor det her våben er det mest effektive og det, der kan løse situationen, så skal de selvfølgelig ikke sige nej i den pågældende situation.
Men det ville de kunne komme til, hvis man lavede et fuldstændigt og absolut forbud fra dansk side.
Så vi er altså enige i anbefalingerne i rapporten, i analysen, og dermed er vi også enige i det forslag til vedtagelse, som vi selv er medforslagsstillere til.
Vedrørende det at inddrage Folketinget vil jeg sige, at det jo i praksis vil være på den måde, at man, inden man overhovedet tager det pågældende våben ud af våbenskabet, har spurgt til holdningen i Folketinget.
Sådan er det, for ellers giver det ikke nogen mening.
Det andet, der er at sige i forhold til at vinde hearts and minds,
er, at det jo er således, at vi fra dansk side - og det er der i øvrigt en masse andre lande, der også har - har forpligtet os til internationalt, i det omfang vi bruger et sådant våben eller andre våbentyper for den sags skyld, at sørge for at rydde op efter os, når vi er færdige det pågældende sted.
Derfor sørger vi også for at gå ud og få ryddet op.
Det vil sige, at skulle der være enkelte forsagere tilbage, sørger vi for at rydde op efter os, i det omfang vi har brugt en sådan våbentype.