Karen Ellemann (V), 2009-05-29:
Tak for det.
Jeg skal love for, at vi har fået debatteret det her forslag godt og grundigt igennem ved både første-, anden- og tredjebehandlingen, og sådan skal det også være.
Det er også mit indtryk, at det har været et godt og grundigt udvalgsarbejde.
Jeg er vidende om, at der er stillet mere end 100 spørgsmål, og det har naturligvis krævet en stor opfindsomhed fra spørgernes side og ikke mindst en stor produktionsvillighed i ministeriet.
Og det er godt, at vi får tingene belyst og gennembehandlet.
Jeg må naturligvis sige, at det er med stor forundring og beklagelse, at jeg nu konstaterer, at oppositionen, herunder især Socialdemokraterne, indstiller det her lovforslag til forkastelse.
For hvad er konsekvensen, hvis hele Folketinget skulle følge oppositionen i den her sag?
Ja, så skulle vi jo altså forkaste fire vigtige forslag.
Vi skulle forkaste en halvering af den kommunale grundkapital fra 14 pct. til 7 pct. Vi skulle forkaste at sænke beboernes husleje med 11-12 pct.
Vi skulle forkaste at sætte maksimumsbeløbet op med 6 pct. Og vi skulle forkaste de energiinitiativer, der sikrer, at den almene sektor kan opfylde de nye energikrav.
Det er lige så besynderligt, som det lyder.
Skal huslejen sænkes med mere end de foreslåede 11-12 pct., hvilket man kan forstå er meningen, er der tale om rigtig store ekstraudgifter til kommunerne.
Og det er i en situation, hvor oppositionen selv finder at kommunerne er økonomisk trængte.
I stedet for at sætte gang i byggeriet er oppositionens anbefalinger en effektiv bremse.
Det hænger ganske enkelt ikke sammen.
Oppositionen forkaster en række forbedringer og stiller i realiteten intet op som alternativ, andet end at vi skal fastholde det, vi har.
Forundringen får så yderligere en tak opad, når man læser videre i betænkningsbidraget, hvor der står, at da lovforslaget ikke indebærer flere penge til renovering, kan man ikke stemme for at sætte huslejen ned.
Det er da knivskarp logik, som kun oppositionen kan mestre den.
Ud over at være absurd er det også forkert, at regeringen ikke har vist den fornødne vilje til at komme den almene sektor til undsætning.
På baggrund af boligaftalerne i 2002, 2005 og 2006 når renoveringen af den almene sektor i disse år et historisk rekordhøjt niveau.
Udsagnet om, at regeringen ingen strategi har for de udsatte boligområder, er ligeledes forkert: I 2004 lavede vi nye udlejningsregler, som kunne hjælpe de udsatte områder med at ændre en skæv beboersammensætning.
I 2006 blev der sikret en investeringsramme i Landsbyggefonden til renoveringer på 2,4 mia. kr. om året fra 2007 til 2012.
Og der blev afsat 400 mio. kr. årligt frem til 2010 til en social og forebyggende indsats.
I lovforslaget er der nye initiativer.
Endnu mere overraskende er det, at oppositionen ikke kan støtte udviklingen af den almene sektor over imod en mere fleksibel, dynamisk og samarbejdsorienteret sektor.
Styringsreformen med vægt på dialog og samarbejde, fokus på løsninger, forebyggelse, afbureaukratisering m.v. forkastes med henvisning til, at der mangler et skærpet tilsyn.
Jamen kommunerne skal fortsat føre tilsyn med boligorganisationerne, og i styringsdialogen skal de hvert år måles, i forhold til hvordan de har levet op til målsætningerne for det almene byggeri.
Der er således ikke tale om at opgive tilsynet, men snarere om at målrette tilsynet langt mere mod de afgørende led i den almene boligvirksomhed: Opfylder man de overordnede formål med den almene sektor?
Samlet kan vi konstatere, at oppositionen har meldt sig ud og ikke står bag den langsigtede udvikling af den almene sektor og heller ikke er med på at løse de helt akutte problemer.
Oppositionen vil øjensynligt hellere føre overbudspolitik end deltage i løsningen af problemerne.
Jeg havde nok ikke forventet andet af Enhedslisten, men det overrasker mig en hel del, at SF og ikke mindst Socialdemokraterne melder sig ud.
Ansvarlighed er mere end skåltaler, den skal vises i handling.
Her er et lovforslag, som indeholder lutter forbedringer for den almene sektor, men det støttes ikke af Socialdemokraterne.
Tværtimod ønsker man at fastholde det gamle system med regler og kontrol, og forbedringer af nybyggeriets vilkår bliver forkastet.
Man har meldt sig ud helt og aldeles og uden et eneste forsøg på at påvirke resultatet.
Ikke et eneste ændringsforslag har man stillet, som kan sætte gang i byggeriet igen.
Det er da også det nemmeste, men ansvarligt virker det nu ikke, og den almene sektor må da sammen med os andre undre sig stærkt over den stil.