Mette Frederiksen (S), 2012-05-15:
Der er ikke meget i et samfund, der er værre end ungdomsarbejdsløshed.
Det er svært at forestille sig en værre start på voksentilværelsen.
Det er svært at forestille sig en sværere start på et forhåbentlig langt og aktivt liv på arbejdsmarkedet, at man starter op i passivitet uden at kunne få lov til at bruge sine evner og uden at få lov til at realisere sit potentiale.
Ligegyldigt hvordan man vender og drejer det, ligegyldigt hvor høj eller lav en ungdomsarbejdsløshed Danmark måtte have i forskellige situationer, vil ungdomsarbejdsløsheden altid være en fjende.
Det vil den for ethvert progressivt samfund, fordi alle unge mennesker selvfølgelig skal have lov til at virke ved starten af deres arbejdsliv og alle unge skal have lov til at have en god start.
Ungdomsarbejdsløsheden er et problem i Danmark.
Ungdomsarbejdsløsheden er et problem i hele Europa.
Når jeg deltager i ministerrådsmøder med mine kollegaer fra alle de europæiske lande, møder jeg jo beskæftigelsesministre, der kan fortælle om ungdomsarbejdsløshedsrater på 35, 40 og 50 pct.
Tænk, der er europæiske lande, hvor hver anden ung hver eneste morgen står op uden at have et arbejde at stå op til.
Så galt er det heldigvis ikke i Danmark, men ligegyldigt hvem vi måtte sammenligne os med, er ungdomsarbejdsløsheden et problem for dem, den rammer.
Hvem er det så, der er hårdest ramt lige nu?
Dem, der er hårdest ramt lige nu, er faktisk ikke akademikere, FTF'ere og andre.
Dem, der har den højeste arbejdsløshed i Danmark, er de 25-29-årige ufaglærte.
Det er alle dem, der, dengang det gik godt, tog chancen og lod være med at tage en uddannelse, gik ud på arbejdsmarkedet direkte, fik tilknytning til det ufaglærte arbejdsmarked og lod være med at forsikre sig mod arbejdsløshed.
Det er også dem, der troede, at der igennem hele deres liv ville være et ufaglært arbejdsmarked, hvor der var plads til dem.
Så de er startet deres liv på byggepladser, i restaurationsbranchen eller andre steder og har leveret en fantastisk flot arbejdsindsats, men da krisen kom og konjunkturerne vendte, var de også nogle af de første, der røg ud.
Det er den gruppe, som jeg synes vi bliver nødt til at være mest bekymrede for, for det er en gruppe unge, der har få kompetencer og få forudsætninger for at tage en uddannelse.
Måske har de en træls folkeskoletid bag sig, måske har de ikke fået gennemført en ungdomsuddannelse, måske var der ikke en praktikplads, måske har livet i det hele taget spændt ben undervejs, og nu står de så der med risiko for langtidsledighed og som et kedeligt nummer i en statistik over en for høj ungdomsarbejdsløshed.
Det, vi skal være allermest opmærksomme på, når vi politisk vælger at håndtere problemerne med ungdomsarbejdsløshed, er at dæmme op for risikoen for langtidsledighed.
Hvis jeg skal sige det sådan lidt firkantet, er der ikke nogen af os, der tager skade af at være arbejdsløse, hvis det er i en helt kort periode, hvis det er noget, der finder sted, mellem man skifter fra et til et andet job.
Det prøver mange mennesker.
Vi har også et arbejdsmarked i Danmark, der er indrettet sådan, at vi oplever mange jobskift igennem et arbejdsliv.
Det, der er problemet, er, når man starter arbejdslivet på den måde, når det bider sig fast, når det bliver til langtidsledighed.
Det gør man selvfølgelig bedst ved at understøtte væksten, få gang i hjulene igen og sørge for, at der bliver skabt flere arbejdspladser.
Det er derfor, at vi sammen med Enhedslisten har lavet en kickstart af dansk økonomi som en del af finanslovaftalen for i år.
Det er derfor, at vi sammen med et bredt udsnit af Folketingets partier har lavet en energiaftale, der over de kommende år kommer til at skabe tusindvis af job.
Det er også derfor, at vi gerne vil i gang med at renovere i den almene sektor, så byggeriet får endnu en mulighed.
Men det er også derfor, at vi har taget konkrete initiativer målrettet de unge: voksenlærlingeordningen, jobrotationen og en særlig indsats for nogle af vores mere læse-stave-svage unge.
Jobrotation tror jeg i det hele taget er et redskab, som vi skal bruge endnu mere.
Derfor er jeg som beskæftigelsesminister glad for, at regeringen har fremlagt en 2020-plan, hvori vi jo sådan set meget klart skriver, at ja, der er udfordringer for dansk økonomi på lang sigt, men der er også aktuelle udfordringer, der skal løses, og derfor vil vi gerne sammen med arbejdsmarkedets parter i en kommende trepartsaftale lave en delaftale, der handler om bekæmpelse af ungdomsarbejdsløshed. Hvad peger vi på i den forbindelse?
Vi peger på en række redskaber, først og fremmest brobygning, så nogle af vores mere sårbare unge, der står langt væk fra uddannelsessystemet, får mulighed for at komme derind.
Vi peger på partnerskaber med politiet og forsvaret.
Ja, det er nytænkende, det ved jeg godt.
Der er også nogle, der vil synes, at det er et lidt mærkeligt valg.
Vi synes også, at vi skal satse endnu mere på jobrotation.
Det gør vi, fordi jobrotation jo sådan set har det geniale i sig, at vi kan tage en ud fra en arbejdsplads, der har behov for noget voksenefteruddannelse, noget opkvalificering, samtidig med at der bliver en jobåbning, så en ung nyuddannet får mulighed for at komme ind på arbejdsmarkedet.
Vi har lige nu en træls arbejdsløshed for vores unge nyuddannede på FTF-områder – sygeplejersker, pædagoger, lærere.
Hvis man f.eks. på Glostrup Hospital kan bruge jobrotation, kan nogle af vores erfarne sygeplejersker få den efteruddannelse, der skal til, for at de på sigt kan fastholde deres job.
Samtidig bliver der en jobåbning, så vi kan tage unge nyuddannede sygeplejersker ind, som kan få den erhvervserfaring og den konkrete joberfaring, der gør, at cv'et ser pænere ud, og gør, at de næste gang, de søger et job, kan sige: Jeg har været 3, 4, 6, 8, 10 måneder på den her arbejdsplads, jeg har lært rigtig meget, og jeg har vist, at jeg kan bruge min uddannelse i praksis.
Så jobrotation er noget, vi gerne vil styrke endnu mere.
Det er en effektiv metode, og det er noget, de vinder på – både dem, der er på arbejdsmarkedet, og dem, der gerne vil ind.
Når alt det her er sagt, vil jeg også gerne sige, at når det handler om at bekæmpe ungdomsarbejdsløshed, er der noget, der er meget vigtigere end at bringe mennesker i arbejde, og det er at sørge for, at vores unge får en uddannelse.
For selv om vi har dimittendarbejdsløshed, og selv om der både er unge akademikere og unge sygeplejersker og lærere, der oplever arbejdsløshed lige nu, viser al historisk erfaring, at det, at man får taget en uddannelse fra starten af sit voksne liv, gavner en på sigt, også hvad angår en stabil tilknytning til arbejdsmarkedet.
Lige nu har vi for mange i Danmark, der ikke har en uddannelse.
Vi har rigtig mange ufaglærte unge, der har været på arbejdsmarkedet.
Nogle har færdiggjort 9. klasse, men med så ringe karakterer, at det ikke vil kunne give adgang til den uddannelse, som de gerne vil ind på.
Derfor er det her, vi først og fremmest skal sætte ind, for hvis vi vil sikre, at ungdomsarbejdsløshed ikke bliver til langtidsledighed, og hvis vi vil sikre, at det, at vi står i en aktuel krise her og nu og en besværlig konjunktursituation, ikke gør, at vi kommer til at tabe en del af en ungdomsgeneration, så skal vi fylde deres rygsække op, så skal vi give dem de kompetencer, den viden, der skal til, for at de kan klare sig, og der er uddannelse det aller-, allerbedste bevis, man kan have med sig.
Derfor er regeringens holdning klar: Vi skal bekæmpe ungdomsarbejdsløshed.
Det står klart formuleret i vores 2020-strategi.
Det vil være dominerende for den økonomiske politik sammen med andre ting.
Det handler først og fremmest om at sikre, at unge får en uddannelse.
Dem, der har en uddannelse og er ramt af ungdomsarbejdsløshed, skal i arbejde, og der tror jeg vi alle sammen bliver nødt til at tænke nyt og utraditionelt, og derfor er mit eget afsæt som beskæftigelsesminister, at alle gode forslag til, hvordan vi både i det store og det små kan bekæmpe ungdomsarbejdsløshed, hilser jeg som udgangspunkt velkomne, og det synes jeg også alle andre skal gøre.