Søren Krarup (DF), 2007-04-19:
Jeg må lige sige, at det der udtryk at rådne, var et, som socialdemokraten Mette Gjerskov anvendte i et spørgsmål til mig.
Men det er karakteristisk for situationen i dette land, at når jeg svarer ved at bruge ordet, griber fjernsynet det straks.
Så er det mig, der bruger det, og så skal jeg anklages for det.
Sådan kører debatten desværre i dette land – en utrolig ensidig, propagandistisk tale.
Med hensyn til disse flygtningelejre vil jeg sige, at vi jo alle sammen ved – det ved hr. Hüseyin Arac også – at det handler om folk, der har været igennem en helt igennem seriøs procedure sluttende med et flygtningenævn, der har en landsdommer som leder.
De er blevet afvist, og de nægter at rette sig efter lov og ret.
Skal vi så uden videre acceptere, at man bryder lov og ret?
Nej, det skal vi ikke.
Så vil jeg jo også sige, at når man ser disse tvudsendelser – jeg vil ikke bruge ordet følelsespornografiske, selv om det er det, jeg mener – hvor de er meget, meget ynkværdige, hvilket de også er, ser man jo straks, at i det øjeblik de måske skal sendes hjem, kommer der pludselig ikke ynkværdige, men meget drastisk dramatiske og stærke flygtninge og siger: Ikke tale om, at vi vil finde os i det.
De findes altså også, og de bruges, når dét er propagandistisk fordelagtigt.
Det, jeg snakker om, er selvfølgelig, at når folk har henvendt sig og deres ansøgning er behandlet og afvist, skal de af sted.
Men Irak i dag og Irak for 5 år siden er ikke det samme.
Vi har også en anpart i, hvad der sker i Irak.
Hvis jeg i dag spurgte hr. Søren Krarup, om han turde rejse til Irak i 15 dage uden politibeskyttelse, så tror jeg, hvis jeg fik et ærligt svar, at han ville sige nej.
De mennesker kan vi ikke sende tilbage til Irak til død og usikkerhed.
Den dag, det er sikkert for dem at rejse tilbage, er jeg med på, at de skal af sted.
Lad os begynde med at fastslå, at starthjælpen blev indført for at give flygtninge og indvandrere en tilskyndelse til at finde arbejde og blive selvforsørgende.
Dette var hensigten, dette var lovens baggrund.
Når man kan tjene mere ved at være på kontanthjælp end ved at gå på arbejde, falder man naturligvis hen i passivitet og ørkesløshed.
Ikke blot er det en ulykkelig skæbne, det er også en uacceptabel situation for det land, man ligger til byrde.
Vi skal alle arbejde og tjene til vores brød, og vil vi ikke lære det med det gode, er samfundet naturligvis berettiget til at lære os det med det onde, det vil sige med tvang og krav.
Derfor fik vi starthjælpen.
Det er en rigtig og nødvendig lov og jo en lov, som har virket, for som det netop er blevet meddelt, endda i dagbladet Politiken, viser de seneste målinger, at starthjælpen får flygtninge i job.
Dansk Arbejdsgiverforenings undersøgelse meddelte videre, at der er tre hovedårsager til forbedringen i integrationen af flygtninge på arbejdsmarkedet: for det første introduktionsydelse og starthjælp, for det andet en mere aktiv integrationsindsats, hvor der stilles krav om aktivering og danskundervisning, og for det tredje lavere antal nytilkomne flygtninge – disse tre årsager, men som noget afgørende altså starthjælpen.
Med andre ord står vi over for en succeshistorie.
Starthjælpen har vist sin betydning, og for ethvert tænkende menneske står det jo også klart, at der naturligvis kommer flere i arbejde, når man drives til det af økonomisk fordel, naturligvis.
Man skal være fortabt i alskens ideologisk fantasteri for at betvivle denne grundlov for menneskelig adfærd.
Dette er en succeshistorie, en god og nødvendig lov, en lov om starthjælp, som vi siger klart og kontant ja til over for disse evige angreb og anklager fra en begrebsforvirret og frustreret venstrefløj.
Lad mig tilføje som noget, jeg finder væsentligt: Også en lov, som vi fastholder, fordi den er udtryk for en simpel retfærdighedshandling over for danskerne.
Der står straks en offentlig forargelse rede til at falde over den, der siger det, men uden betænkelighed vil jeg udtale, at det er en grov foragt for den danske befolkning at ligestille just ankomne flygtninge med danske borgere, som livet igennem har bidraget til Danmark og det danske samfund.
Naturligvis bør man ikke kunne komme rejsende fra den anden side af jorden og blive ligestillet med landets egne børn.
Naturligvis skal det være sådan, at man som flygtning begynder på et lavere niveau end danske borgere.
Det er også denne foragt, vi siger et klart nej til, når vi i dag siger et klart ja til loven om starthjælp.
Der ligger også et nej til Systemet Politiken og dets menneskeforagtende ideologi i en sådan stillingtagen.
Starthjælpen er for så vidt en del af systemskiftet af 2001, og der er derfor al god grund til at fastholde den.