Magnus Heunicke (S), 2010-05-20:
Tak for det.
Vi trafikpolitikere har set frem til den her redegørelsesdebat, for det er ikke så tit, at vi har sådan en debat.
Ikke mindst når det drejer sig om den kollektive trafik, er vi fra oppositionen i hvert fald ekstra spændte.
Jeg vil starte med at citere en tidligere socialdemokratisk partiformand og statsminister, nemlig Anker Jørgensen, som sagde: Vi elsker den offentlige sektor.
På samme måde vil jeg sige: Vi elsker den kollektive trafik.
Men når man så læser redegørelsen fra ministeren – og tak for den – kan man se, at det er noget af et skønmaleri, man får præsenteret.
Jeg tror, at den ville være formuleret noget anderledes, hvis man havde spurgt de mange pendlere, som sidder i gamle tog, der er forsinket.
Hvis man gik ned til busstoppestedet og spurgte folk, der venter på en forsinket bus, eller folk, der må betale dyre penge, fordi der har været så store prisstigninger inden for den kollektive trafik, hvilket redegørelsen også lægger ærligt frem at der altså har været, eller talte med de gymnasieelever, som ikke kan få hverdagen til at hænge sammen og må droppe ud af gymnasiet, fordi busruten er nedlagt, eller talte med de mange, som debatten handlede om tidligere, der sidder fast i bilerne – ikke mindst omkring København, men i hele Danmark sidder vi jo fast i bilerne, fordi den kollektive trafik ikke er et reelt alternativ – så tror jeg, at billedet havde set noget anderledes ud end det ultrapositive billede, som ministeriet selv tegner af den kollektive trafik.
Men jeg sagde tak for redegørelsen, og det vil jeg også gøre, for der er også ting, som man ærligt lægger frem.
Den ene ting er jo altså prisniveauet, som har fået et ordentligt nøk opad, og derefter har man fået styr på det.
Det indrømmer vi, og vi anerkender, at der nu er styr på prisstigningerne.
Så kan man bare spørge sig selv: Er det det prisniveau, vi har lyst til at have?
Er det prisniveau, vi har i øjeblikket, det bedst mulige?
Der mener vi fra S og SF’s side, at det er det ikke.
Der skal prisen simpelt hen ned.
Vi har i den her regerings levetid haft langt større prisstigninger inden for det her end inden for andre områder, og derfor skal prisen inden for den kollektive trafik simpelt hen ned.
Det er jo indførelsen af det elektroniske rejsekort, som med ét slag gerne skal gøre det nemmere, smartere og mere attraktivt at vælge den kollektive trafik.
Det ser vi meget frem til, men jeg appellerer kraftigt til, at ministeren tager ansvaret for at få de sidste trafikselskaber med.
Det kan jo ikke nytte noget at lave et landsdækkende rejsekort, hvis trafikselskaber inde midt i landet siger, at de ikke vil være med til det.
Så er det jo ikke et landsdækkende rejsekort.
Det synes jeg er noget molboagtigt at gøre.
Derfor må vi opfordre til – og vi vil også gerne støtte det – at der kommer et ministerindgreb.
Ministeren har jo været frisk med indgrebene på andre områder, så jeg synes da også, at det her ville være forfriskende med et indgreb, hvor man siger: Nu skal vi altså have alle med på rejsekortet, for det skal ikke bare være en hensigtserklæring; det skal være noget, som kommer til at virke derude.
Når man ser på den kollektive trafik, fremgår det jo, at min gode kollega fra Venstre, hr. Kristian Pihl Lorentzen, har ret i, at pengene er brugt.
Nu har vi i forgårs lykkeligvis sagt ja til at bygge en ny jernbane fra København over Køge til Ringsted, som er et tiltrængt løft til den kollektive trafik.
Men dermed er pengene faktisk også brugt helt frem til 2020.
Så er der mulighed for, at vi kan spørge, om der er andre, der gider at bygge for os.
Vi kan også købe noget på afbetaling.
Man kan lave nogle OPP-modeller, og det er vi åbne over for at undersøge.
Man kan også prøve at forøge puljen og putte flere penge i puljen.
Hvor skal pengene så komme fra til en forøgelse af de ting, jeg nu taler om; til en forøgelse af antallet af togafgange, til færre forsinkelser og bedre busbetjening?
Hvor skal pengene så komme fra?
Vi foreslår konkret, at vi tager en portion penge fra de udenlandske lastbiler, som kører ind i Danmark.
Det vil da være oplagt, at de udenlandske lastbiler, som kører ind i Danmark, også betaler, og at vi bruger de penge til at styrke den kollektive trafik.
Det er jo sådan, at danske lastbiler i dag betaler for at køre i Tyskland.
Det synes jeg bare er fair og fornuftigt.
Den anden ting, som vi sammen med SF har lagt frem helt åbent, er netop spørgsmålet om roadpricing og også en betalingsring, som jo kan være med til at løsne op for det mareridt, det er at sidde hver eneste dag i sin bil i kø til og fra de større byer i Danmark.
Hvis man kan få indført en roadpricing, som helst skal være så intelligent som overhovedet muligt, alt efter hvad teknologien nu kan præstere, så får vi altså for det første løsnet op, så det er nemmere at komme til og fra arbejde.
Det tror jeg der er rigtig mange der vil sætte pris på.
For det andet kan vi få lavet en omlægning af afgifterne, således at vi altså får sat prisen ned på en grøn bil.
Vi kan sagtens få en nyere bilpark.
Endelig vil vi selvfølgelig også bruge nogle penge på at styrke det kollektive alternativ, som debatten handler om i dag.
Det var redegørelsen.
Lad os løfte blikket lidt længere frem i tiden og se på, hvilke visioner vi fra socialdemokratisk side bør fokusere på i debatten og i vores beslutninger fremover.
Der har vi jo den klare vision om en fordobling af den kollektive trafik inden for de næste 10 år.
Der må man se i øjnene, at det formentlig ikke kan lade sig gøre med de nuværende investeringer, og det spørgsmål synes jeg også at regeringen skylder at svare på.
Man har skrevet og sagt, at man vil fordoble antallet af kørte personkilometer inden for den kollektive trafik, men vi ved jo, at banefolk selv siger, at det ikke kan lade sig gøre.
F.eks. er alene Hovedbanegården i København for lille til at klare presset, og mange af os – jeg er selv ivrig togpendler – sidder jo hver dag og venter på at komme ind til Hovedbanegården, sidder uden for Fisketorvet vest for Hovedbanegården og kan ikke komme ind, fordi der simpelt hen er for meget pres på om morgenen og om eftermiddagen.
Der er altså noget, man kan tage fat på allerede nu med lidt god og fornuftig langtidsplanlægning.
En anden ting, som vi skal tage fat på, når vi løfter blikket ud over landkortet og ikke kun ud over København, er spørgsmålet om etablering af letbaner eller anden højklasseret kollektiv trafik.
Der er jo tre oplagte steder.
Det er omkring hovedstaden ved Ring 3, som vi har afsat penge til efter hård forhandling.
Så er det ved Århus, hvor der også er afsat et beløb, som ikke er det fulde beløb, men der er afsat et beløb til at komme i gang med det.
Så er det ved Odense, som også har et fornuftigt projekt med en letbanelignende løsning.
Vi mener også fra socialdemokratisk side, at metroen og S-togs-nettet i København skal udvides.
For vi ved, at det med metroen er sådan, at jo flere stationer der er, og jo flere net der er, jo flere folk får man i metroen, og derfor synes vi, at man skal fortsætte arbejdet med at få udbygget ikke alene metroen, men også S-togs-nettet og måske endda udbygge røret under hovedstaden.
Det var S-tog og metro.
Så vil jeg nævne det europæiske højhastighedsnet.
Jeg tror, at der er mange danskere, der synes, at det er ufatteligt, at vi i Danmark danner en prop i det europæiske højhastighedstognet.
Mens man har det i Tyskland, Frankrig, Italien, Spanien og også får det i Sverige, ja, alle steder omkring os, danner Danmark altså en prop.
Der synes jeg, at vi burde have som vision her i Folketinget, at Danmark kobles på det europæiske højhastighedstognet.
Det kræver så også en elektrificering, og det sidste, jeg vil nævne her, er, at det bliver meget grønnere og meget billigere, hvis man elektrificerer tognettet.
Derfor var det en fejl, da et flertal i Folketinget bestående af næsten alle partier besluttede at stoppe elektrificeringen tilbage i 1990'erne.
Når vi næste gang køber tog, skal det være eltog, og så skal vi altså have et elnet til at løbe oven over jernbanen.
Disse var ordene.
Tak for det.