Colette L. Brix (DF), 2009-11-03:
Forslaget, vi behandler i dag, virker overordnet set fornuftigt nok, men når vi kigger tilbage, er det jo ikke altid gået, som der har stået i lovforslagene.
Da man for snart 2 år siden indførte eIndkomst, hvor virksomhederne elektronisk hver måned skulle indberette lønoplysninger for ansatte, gik det galt.
Der blev udsendt forkerte skattekort til medarbejderne, og virksomhederne fik bøder, selv om de havde indberettet, for eIndkomst havde ikke registreret indberetningerne.
Mange virksomheder måtte derfor indberette de samme oplysninger flere gange.
Dengang fik vi at vide, at der ingen problemer ville være med overgangen til elektronisk indberetning af lønoplysninger.
Resultatet var imidlertid ekstra arbejde, flere indberetninger for virksomhederne, og faktisk indberetter virksomhederne nu lønoplysninger 12 gange om året.
Det samme fik vi at vide, da virksomhederne skulle sende regninger til offentlige myndigheder elektronisk.
Det blev det helt store kaos.
Da man indførte pligten i starten af 2005, kunne de offentlige myndigheder ikke finde de regninger, som blev sendt ind elektronisk, og virksomhederne fik ikke deres betaling.
Der gik 2-3 år, før systemet kom til at virke, og selv om det nu snart er 5 år siden, er der stadig problemer med, at regninger forsvinder ud i det blå.
Senest har rodet med den digitale tinglysning vist, at det absolut ikke går, som der skrives i notater og skåltaler.
Når jeg nævner disse eksempler, skyldes det, at det ikke nævnes i lovforslaget.
Ifølge lovforslaget vil overgangen til tvungen elektronisk indberetning kun give gevinster, og det tror jeg ikke på.
Vi er blevet lovet, at tvungen brug af elektronisk indberetning kun giver gevinster, men virkeligheden efterfølgende viser frustration og bøvl for virksomhederne.
Vi vil i Dansk Folkeparti selvfølgelig ikke gå imod udviklingen, men vi skal være sikre på, at virksomhederne ikke får øgede omkostninger til it-udstyr, nyt software og økonomisystemer samt endnu flere indberetninger.
Der er i loven sat dispensationsmuligheder ind, hvilket er rigtig godt, men vi er nødt til at sikre os, at ikke mindst virksomheder med under ti ansatte får muligheder for at få hjælp, hvis det kniber med at få indberetningerne sendt elektronisk.
I lovforslaget skrives der kun om, hvor mange virksomheder med over ti ansatte der har computer og adgang til internettet.
Det kan godt være, at kun 3 pct. af virksomhederne med over ti ansatte ikke har adgang til internettet, men hvad med virksomheder med under ti ansatte?
Der skrives intet om, hvor mange virksomheder med under ti ansatte, som ikke har disse faciliteter til rådighed, eller om de problemer, der opstår, når man ikke kan indberette, fordi man har installeret det forkerte program.
Da man indførte elektronisk fakturering til offentlige myndigheder, blev der givet tilskud til de såkaldte Læs Ind-bureauer via Læs Ind-tilskudsordningen, som netop er ophørt her pr. 1. juli.
Derfor bør en lignende ordning etableres for virksomheder, som ikke selv kan indberette elektronisk.
Jeg kan forstå, at ministeren er indstillet på at se på det her, men det er altså ikke nok at oprette en telefonlinje til et offentligt kontor.
Denne styrkelse af Virk.dk må kunne ske med dette lovforslag.
Med hensyn til de andre elementer i lovforslaget har vi ingen bemærkninger.
Det er bl.a. fornuftigt at få en mere smidig administration af tilskud til strukturfondene, og jeg har forstået, at ministeren, når det gælder den ledige plads i Danmarks Vækstråd, vil lægge vægt på, at det bliver en person med praktisk erfaring i virksomhedsdrift og offentligt/privat samarbejde og ikke en skrivebordsgeneral.
Med disse bemærkninger kan Dansk Folkeparti stemme ja til forslaget.