Morten Østergaard (RV), 2008-11-06:
Jeg vil også gerne takke Enhedslisten for at rejse debatten her i dag og takke ministeren for besvarelsen.
Jeg har forstået, at Dansk Folkepartis ordfører mente, at de var inde i kampen, men jeg synes nu, at der er noget, der tyder på, at de fleste her mere er inde i træningen end egentlig inde i kampen, for det er jo ikke meget nyt, der kommer på bordet.
Man er meget kritisk over for den situation, vi har uden for huset her, men der er ikke rigtig så mange nye forslag.
Forleden kom jeg ned ad Åboulevarden på Nørrebro og passerede den her kiosk, der var blevet beskudt med 10-12 skud en aften i september heldigvis uden at nogen kom til skade - og jeg følte mig altså hensat til sådan en amerikansk filmkulisse, da jeg stod og kiggede på vinduet med det her projektilhul i midten.
Danmark er et af verdens rigeste samfund.
Vi er et af de mest lige samfund.
Vi har en relativt lav kriminalitet i almindelighed, men når bander med og uden rygmærker beskyder hinanden i gaderne, er der noget galt.
Når der er en forråelse af den grove vold som aldrig tidligere set, er der noget galt. Kriminaliteten er jo ikke politiets skyld og sådan set heller ikke regeringens skyld.
Enhver må tage ansvar for sine egne handlinger, og vi vil ikke, og vi må ikke acceptere, at kriminelle elementer terroriserer hele bydele, og at den organiserede kriminelle underverden trives i bedste velgående og - når situationen spidser til - omdanner vores gader til et skydetelt.
Men selv om ansvaret for kriminaliteten er den kriminelles, er ansvaret for at forebygge og bekæmpe den og retsforfølge de kriminelle et politisk ansvar.
Og her må man naturligvis vurdere, om en udvikling med forråelse, med væbnede opgør i storbyens gader er et symptom på en retspolitik, der er slået fejl; om 7 år med VKO's doktrin om, at alle problemer kan løses med strafferammerne, har vist sig at være effektiv; om eksperimenter med grundlæggende retsprincipper er løsningen på de aktuelle problemer. Vi tror, at der er behov for en bredspektret indsats.
Politiet må imødegå den aktuelle situation med en massiv indsats, indtil de kriminelle er slået tilbage fra byens gader.
Men den aktuelle situation har endnu en dimension, som er stærkt skræmmende og ny.
I disse tider, hvor mange glæder sig over en ny amerikansk præsident, der måske kan hele historiske raceskel i USA, har den aktuelle bandekrig under- og overtoner, der trækker Danmark i den modsatte retning.
Og tilsvarende dyrker bander af unge med anden etnisk baggrund forestillinger om, at politiets indsats mod deres narkokriminalitet og kampen mod rockerne er et udtryk for racemæssig undertrykkelse af etniske minoriteter.
Vi kan ikke, og vi skal ikke acceptere de organiserede kriminelle elementer, som for at udvide deres rekrutteringsgrundlag graver dybe skel, der rækker langt ud over egne rækker.
Denne uacceptable udvikling skal imødegås med resolut handling.
Derfor er det ikke nok at pege på eller pege ad politiet.
Det er en langt mere grundlæggende indsats, der skal til, som rækker langt ud over justitsministerens område.
Fra radikal side har vi flere gange opfordret regeringen til at indkalde til forhandlinger om en national bandehandlingsplan.
Det skal være en effektiv plan, som vil kræve flere ministeriers medvirken.
I Århus og Randers har man haft stor succes med at kigge rockerne efter i sømmene fra SKAT og de sociale myndigheders side osv.
Det bør man også bruge over for de her kriminelle bander.
SFI Campbell har dokumenteret, at der ikke findes forskning, som dokumenterer, hvordan rekrutteringen af unge kriminelle bander bedst forhindres.
Lad os få forsket i, hvordan vi modvirker den rekruttering af unge mennesker til de kriminelle miljøer - banderne - for fødekæden skal stoppes.
Vi er glade for, at den kriminalpræventive indsats trods alt er kommet med i vedtagelsen fra regeringen og dens støttepartier, men vi ved, at idérigdommen er begrænset, og derfor iler vi med at nævne en række forslag, som vi igen og igen har fremsat under overskriften »Bryd den onde cirkel«.
Jeg nævner bare nogle få af de ti initiativer: Et styrket nærpoliti, en massiv indsats for at modvirke ghettodannelse i Danmark, så vi ikke har ghettoer i Danmark i år 2015, en styrkelse af uddannelsen i kriminalforsorgen, socialrådgivere ud på folkeskolerne, og psykologisk screening af flygtningebørn, fordi vi ved, at alt for mange får lov at gå rundt med ubehandlede traumer, der forhindrer dem i at få fodfæste i samfundet, og som i sidste ende fører til overrepræsentation på de sikrede institutioner.
Vores forslag står i kø.
Det, vi opfordrer til her i dag, er såmænd blot en problemerkendelse.
Den nuværende situation kalder på yderligere handling, og derfor er det ikke nok bare at give justitsministeren et klap på skulderen.
Politiet må tøjle situationen, og hvis der i modsætning til nu skulle opstå et ønske om nye redskaber, må man være klar til at drøfte dem.
Men en effektiv indsats mod det her fænomen kræver, at vi har tilstrækkelig viden, og at vi har en national strategi, der går på tværs af det politimæssige, det sociale og det integrationsmæssige - for så vidt også det boligpolitiske.
Det Radikale Venstre deltager gerne i drøftelsen af nye kriminalpræventive tiltag, og vi betragter i øvrigt ikke legalisering af hash som et sådant, slet ikke.
Vi blåstempler ikke en regering, hvis indsats vi ser resultaterne af i gaderne i dag.
VKO slog sig op på lov og orden, men det er mest blevet til snak og lovgivning og ikke til resultater.
Problemet er ikke så meget det, der er gjort, i hvert fald ikke fra politiets side, men derimod den manglende erkendelse af, at opgaven består i at fjerne grundlaget for banderne, fjerne rekrutteringen og få de dømte på ret kurs - alt det, som man har svigtet.
Målet er ikke at øge politistyrken, i takt med at man stiltiende kigger på, at behovet stiger.
Målet er at forebygge og bekæmpe den organiserede kriminalitet effektivt, så politiet kan bruge sine ressourcer på noget andet.