Edmund Joensen (SP), 2013-10-03:
Danmark er et land, hvor man passer godt på hinanden og fællesskabet er stærkt.
Det fastslår statsministeren i sin åbningstale.
Jeg er ganske enig med statsministeren.
På mange områder er Danmark et forbillede for andre.
I modsætning til andre har vi et rige, hvor vi er tre, der frivilligt vælger at stå sammen, et rige, der strækker sig fra grænsen til Tyskland i syd og helt op til verdens top oppe ved Nordpolen.
I dette enorme område findes umådelige rigdomme i form af ressourcer og begavede mennesker, der alle deltager og bidrager i riget.
Færøerne og Grønlands enorme geografi er med til at give Danmark vægt og slagkraft, når man skal bide skeer med de store.
Det er en styrke for riget, hvor tre værdifulde kulturer mødes i et helt specielt samarbejde, som andre kun kan misunde os.
Man må sige, at vi har indrettet os godt og til fordel for alle i riget.
Sådan har det været hidtil, og parterne kan vi vælge at fortsætte en god fælles rejse.
Men som den færøske digter Jóannes Dalsgaard formulerede det: Fremtiden kommer ikke af sig selv.
Det gælder også for vores samfund.
Sammenhold kræver arbejde og nogle gange hårdt arbejde.
Sammenhængskraft er betinget af, at vi tager vores fælles projekt alvorligt.
Uden en seriøs holdning og hårdt arbejde svækkes vores fælles projekt og dermed vores rige.
Den væsentlige forudsætning for det hele er, at vi handler rigtigt.
Gør vi det?
Er vores handlinger hensigtsmæssige?
Til det vil jeg svare både ja og nej.
Ja, fordi sammenhængskraften er der.
Fra færøsk side er man i hvert fald godt klar over den store værdi, der skal tillægges samarbejdet i riget.
Og nej, fordi regeringen på vigtige punkter er begyndt at bringe inflation ind i fællesskabet.
Det sidste vil jeg gerne komme lidt nærmere ind på.
For godt en måned siden placerede justitsministeren en bombe under det allervigtigste element i fællesskabet, nemlig den grundlæggende antagelse, at statsborgere ikke må forskelsbehandles.
I forbindelse med diskussionen om EU-boykotten mod Færøerne er juristerne i ministeriet gået så langt som til at påstå, at grundloven ikke sikrer lighed imellem færinger og andre statsborgere.
Altså, rigets grundlov, der sikrer borgerne de grundlæggende frihedsrettigheder, sikrer ikke, at borgerne behandles lige.
For almindelige mennesker er dette intet mindre end ufatteligt.
Ikke desto mindre er det regeringens holdning.
Til sammenligning har vi hjemmestyreloven.
Den tager udgangspunkt i grundloven og er vedtaget her i huset.
Den fastslår udtrykkeligt, at der på Færøerne ikke må forskelsbehandles mellem statsborgere.
Men i denne del af riget forholder det sig åbenbart anderledes.
Justitsministeriets udlægning af teksten sætter grundloven under pres set fra et færøsk synspunkt.
Statsborgere fra Færøerne kan med rette spørge: Hvor er retssikkerheden, hvor er ligheden for loven?
I al beskedenhed vil jeg henstille til statsministeren, Færøernes minister, at afmontere denne bombe under rigsfællesskabet.
Regeringen deltager ikke fuldt ud i finansieringen af en række velfærdsområder på Færøerne.
Det kan specielt mærkes hos pensionisterne, i sundhedsvæsenet, hos de svage i samfundet.
Det er uforståeligt, at regeringen kan sidde dette overhørigt.
Konsekvenserne er, at de grupper, der rammes af regeringens holdning og politik, mister tilliden til fællesskabet.
Det svækker riget.
Den tredje politiske udfordring for rigsfællesskabet er, at regeringen i disse dage udelukker visse færøske skibe fra danske havne.
Efter ordre fra EU boykotter Danmark Færøerne.
Vi boykotter hinanden i rigsfællesskabet.
Vil det styrke samarbejdet?
Svaret kender vi vist alle.
På Færøerne forstår man godt, at Danmark skal forvalte at være medlem af EU.
Og der er stor forståelse for, at Danmark varetager egne fiskeriinteresser.
Det er der ingen problemer i.
Problemet opstår, når danske havne lukkes for statsborgere fra Færøerne og deres skibe.
Der stopper forståelsen.
Færingerne finder sig ikke i, at deres egen stat udsætter dem for en handelsboykot.
Hidtil har regeringen desværre ikke gjort nok for at undgå denne situation, der også underminerer vores indbyrdes forhold i riget.
Lad mig afslutningsvis sige, at jeg håber, at man fra regeringens side ser skriften på væggen.
Det unikke rige, der strækker sig fra Slesvig i syd over Færøernes grønne fjelde op til Grønlands sneklædte paradis, det rige er ingen selvfølge.
Det er nu, der er brug for det hårde arbejde, der sikrer sammenhængskraften i riget.
Derfor må vi huske digterens visdomsord: Fremtiden kommer ikke af sig selv.