Jakob Axel Nielsen (KF), 2010-02-10:
Det, jeg kan konstatere – og det er meget i forlængelse af mine tidligere svar – er, at regeringen har stillet det største beløb nogen sinde til rådighed for sundhedsvæsenet.
I 2010 råder sundhedsvæsenet således over godt 21 mia. kr. mere, end de gjorde i 2001.
Og baggrunden for den udvikling er jo, at regeringen hvert år har indgået økonomiaftaler med regionerne og før kommunalreformen med amterne og Hovedstadens Sygehusfællesskab – aftaler, der har sikret stadig flere penge til at drive sundhedsvæsenet for.
Med den seneste økonomiaftale blev regionerne f.eks. sikret en vækst på 1,8 mia. kr. for 2010.
Tilmed fik regionerne ekstra 300 mio. kr. i 2009 til midlertidig meraktivitet, og det er midler, som er kommet oven i de ekstra midler i 2009, som regionerne fik med økonomiaftalen for 2009.
Der er således ikke nogen som helst tvivl om, at regeringen år for år for år har sikret regionerne og sundhedsvæsenet stadig flere ressourcer.
De livstruende sygdomme er gang på gang blevet prioriteret i økonomiaftalerne med regionerne, og regionerne har sluttet op om prioriteringerne og skrevet under på, at det er sundhedsvæsenets helt overordnede forpligtelse at prioritere hurtig behandling af akut og livstruende sygdom.
En betydelig andel af løftet på de 21 mia. kr. er gået til, at der kan købes mere kræftmedicin, foretages flere scanninger og gennemføres flere strålebehandlinger.
Vi har endvidere gang på gang øremærket penge til de livstruende områder: 25 mio. kr. til kræft i 2007, 175 mio. kr. i 2008 til implementering af kræftpakkerne og 150 mio. kr. i 2008 og 2009 til implementering af pakkeforløb på hjerteområdet.
Og det er som sagt på ingen måde udtømmende for de penge, der anvendes på de her områder.
Pakkeforløbene på kræft- og hjerteområdet er en del af økonomiaftalerne med regionerne, og det har fra begge sider været kendt, at der skulle arbejdes med pakkeforløb på kræft- og hjerteområdet.
Dette er taget i betragtning i økonomiaftalerne; det er ikke nye temaer, der er kommet på bordet, det er velkendte forhold, som vi hele tiden har drøftet med regionerne, og som har været forudsætningerne for de aftaler, vi har indgået.
Jeg er sikker på, at vi fastholder den positive udvikling med at implementere pakkeforløbene til gavn for patienter med livstruende sygdomme.
Det brev har jeg straks kvitteret for og inviteret de pågældende ind til et møde, for de udgør sammen med sygeplejersker og assistenter, og hvad der måtte være derude, kernetropperne i et godt sundhedsvæsen.
Så derfor vil jeg selvfølgelig høre, hvad de har på hjerte.
Men det ændrer ikke ved, at når vi foretager tilfredshedsundersøgelser i vores sundhedsvæsen, er der en utrolig stor gruppe af især kræftpatienter, som jo er i en frygtelig svær livssituation, men siger, at de er enten positive eller meget positive over for den behandling, de har fået.
For de møder empatisk personale, der tilmed også giver dem en rigtig god behandling.
Vi har gode tal på kræft.
Vi har faktisk et rigtig godt sundhedsvæsen.
Så jeg har stor tillid til – på trods af den modstand, som jeg godt forstår oppositionen har en selvstændig interesse i at dyrke – at vi faktisk har et godt sundhedsvæsen.