Jesper Petersen (SF), 2012-10-04:
Regeringen tager hul på sit andet leveår i en tid, der stadig er præget af økonomisk krise.
Arbejdsløshed og økonomisk usikkerhed er de vigtigste emner over middagsbordene både herhjemme og i de lande, der omgiver os.
Regeringens fornemste opgave er at få Danmark sikkert igennem krisen.
Den er ikke slut endnu, som en tidligere statsminister ellers påstod.
Vi skal komme styrket ud på den anden side med et solidarisk velfærdssamfund og vores unikke arbejdsmarkedsmodel i behold, med social tryghed, med styr på økonomien og med flere arbejdspladser til ordentlige lønninger.
Vi er heldigvis i fuld gang, og der er mange eksempler på, hvordan regeringen sætter handling bag vores fælles værdier om humanisme, globalt udsyn, bæredygtighed og social fairness.
Det er lige fra adgang til flere kurser til ufaglærte ledige til vielse af homoseksuelle i folkekirken, fra energiforlig med massiv udbygning af den vedvarende energi til kickstart og til en markant indsats mod trykket på danske løn- og arbejdsvilkår.
Danmark er inde på en ny kurs, men SF havde alligevel gjort sig selv en tjeneste ved at være mere klar i mælet om, hvad valgresultatet gav af muligheder.
Vi gik til valg med udgangspunkt i, at vi stod historisk stærkt på venstrefløjen, men med 9 pct. af stemmerne og i en mindretalsregering kommer man ikke udenom, at regeringsvejen er brolagt med lige dele indflydelse og kompromiser tillagt en krisetids hårde prioriteringer.
Dem tager vi på os.
Vi vil måle vores succes op mod den kurs, som højrefløjen førte landet ud ad.
Gør regeringen en forskel for de mennesker og det miljø, vi slås for?
Ja, for pokker, hver dag.
Vi er nået langt på bare et år, men vi er langtfra færdige med at forandre Danmark.
For det første ønsker vi et Danmark med reelt lige muligheder for alle.
Det er ikke noget, man klarer med en enkelt lov, men gennem en lang, sej forandringskamp med fokus på, at flere får en uddannelse, at vi får mere lighed i sundhed og mange andre ting.
For det andet arbejder regeringen konstant på, at der bliver skabt nye arbejdspladser.
Der skal turbo på den grønne omstilling og bedre uddannelse, så vi står stærkere i konkurrencen med udlandet.
For det tredje har vi en vigtig opgave i at rydde godt og grundigt op efter finanskrisen, både i ubalancen mellem indtægter og udgifter, de politiske fejlbeslutninger, der blev truffet herhjemme, og i den spekulationsbølge, der var en bombe under hele nationer.
Regeringen forbereder et løft af folkeskolen.
Det er der god grund til.
Hvad enten man ser på, hvad eleverne kan, eller på, hvor mange af en årgang der får en ungdomsuddannelse eller en videregående uddannelse, rutsjer Danmark baglæns i sammenligning med andre lande.
Det er uholdbart.
Hvis vi skal klare os i fremtiden og give vores børn og unge lige muligheder i livet, skal langt flere godt igennem uddannelsessystemet.
Det starter i folkeskolen.
Hvis børnene bliver dygtigere til at læse, skrive og regne i de tidlige skoleår, bliver det også nemmere at lære i andre fag.
Danmark er et af de lande, der bruger flest penge på folkeskolen pr. elev.
Det skal vi selvfølgelig blive ved med, men vi skal også bruge dem bedre, så de kommer til større gavn for flere børn.
Omkring 20 pct. af børnene forlader folkeskolen uden at kunne læse ordentligt, og det er dobbelt så mange blandt de tosprogede elever.
Det kan vi ikke være bekendt.
Folkeskolereformen skal give alle elever et fagligt løft, og hvis den danske Emil skal klare sig på arbejdsmarkedet om nogle år, skal han rustes endnu bedre allerede i folkeskolen.
Danmark har mistet rigtig mange arbejdspladser under krisen.
190.000 private job er gået tabt.
Det svarer til, som også tidligere nævnt, at hr. Lars Løkke Rasmussen, den tidligere statsminister, tabte omkring 130 job hver dag i sin regeringsperiode, også om søndagen.
Regeringen har stoppet blødningen.
Med nye investeringer og tiltag holder vi hånden under 21.000 job næste år.
Det gælder ikke mindst de danskere, som efter nytår risikerer at falde ud af dagpengesystemet på grund af dagpengereformen.
Jeg er bekymret på vegne af de ledige, og regeringen kerer sig om dem.
Vi skaber nye arbejdspladser.
Vi investerer i opkvalificering og uddannelse til ledige, og vi har lavet en vigtig akutpakke, der tilbyder en særlig hjælp til dem, som har under et halvt år tilbage i dagpengesystemet, med flere rettigheder, jobrotation og andre ting, der hjælper den enkelte ledige.
Nu er det op til a-kasserne, kommunerne, fagforeningerne og virksomhederne at sørge for at få den omsat til resultater.
I de glade 00'er steg lønningerne mere, end en svækket produktivitetsudvikling kunne bære, og Danmarks konkurrenceevne styrtdykkede.
Det kostede arbejdspladser, og det skete på Venstres vagt.
De seneste år er der så indgået ansvarlige overenskomster, men åbenbart ikke nok til at tilfredsstille Venstres formand, der i pressen nu omtales som Lars Løntrykker, der sammen med Dansk Folkeparti fremsætter forslag, der knægter lønmodtagernes mulighed for at kæmpe for deres egne rettigheder, på trods af at de tager medansvar på samme tid og har krav på at kunne blive ved med at slås for egne rettigheder.
I et uskønt parløb kaster oppositionens sande akse sig ud i et ideologisk opgør med lønmodtagernes arbejds- og lønvilkår: Slut med ordnede løn- og arbejdsforhold, bare fordi du arbejder i Danmark.
Slut med, at arbejde er en sikkerhed mod fattigdom.
Ifølge en lang række eksperter vil Venstre og Dansk Folkepartis forslag om at fjerne konfliktretten åbne for østeuropæiske løn- og arbejdsvilkår i Danmark, men det får ikke Venstre til at ændre kurs, måske fordi løntrykkeriet er selve formålet.
Vi ser selvfølgelig anderledes på den sag i SF, først og fremmest fordi vi ikke ønsker sultelønninger i Danmark, men også fordi svækkelsen af den danske arbejdsmarkedsmodel, stabiliteten og de velordnede forhold, jo netop vil svække og ikke styrke Danmarks konkurrenceevne.
Vi forfalder ikke til løntrykkeri, og vi har allerede på et år sat gang i mange nye initiativer.
Tag f.eks. det investeringsvindue, der er i skattereformen, og som kommer til at fremrykke private investeringer i 2012 og 2013, her og nu til gavn for beskæftigelsen, men permanent også til gavn for produktiviteten i virksomhederne.
Der er bedre lånemuligheder og udvidelse af eksportstøtteordningen til gavn for mange små og mellemstore virksomheder.
Vi afsætter 600 mio. kr. til efteruddannelse til ledige ufaglærte og 2,9 mia. kr. til bl.a. flere studiepladser på videregående uddannelser, så vi får mere værdi ud af en arbejdstime lagt i en dansk virksomhed.
Og ja, hvis Venstre og Konservative vitterlig har fortrudt den fedtskat, de selv indførte, så står vi såmænd klar med et forslag til at få den afskaffet sammen med den omdiskuterede sukkerafgift, som Venstre jo kritiserer, men som de ikke foreslår finansiering til at komme af med.
Vi investerer også i infrastruktur og forsvarer vores arbejdsmarkedsmodel trods presset fra de borgerlige partier.
I hele diskussionen om konkurrenceevne og holdbar økonomi er ressourcernes betydning stadig groft undervurderet.
Priserne på vigtige ressourcer er de sidste 10 år steget lige så meget, som de faldt i løbet af de foregående 100 år.
Det påvirker naturligvis dansk erhvervsliv – fra vindmølleproducenter til landbrug.
De virksomheder og de lande, som er i stand til at få mere ud af mindre, og som udnytter ressourcerne effektivt, har fat i den lange ende.
Så når regeringen sætter turbo på omstilling til en grøn økonomi, handler det altså ikke kun om hensynet til naturen og jordens klima – det er ellers nok.
Det handler også om, at Danmark skal ruste sig til konkurrencen på morgendagens verdensmarked.
Jeg indledte talen med en reference til regeringens 1-års-fødselsdag, men det er jo ikke det eneste jubilæum, vi kan fejre.
Det er også 1 år siden, som det er kommet frem, at Venstres formand gik på talerstolen her under åbningsdebatten og blandede sig.
Jeg synes egentlig, det er en skam, at det er så sjældent, ikke mindst fordi det det sidste år på mange måder har været svært at få klarhed over, hvad Venstres politik egentlig er.
Og når der en sjælden gang er kommet noget, er det så underligt usammenhængende – som nu f.eks. Venstres finanslovudspil, hvor der mangler 3 mia. kr. i forhold til det, man selv siger, og hvor man vil øge underskuddet i stedet for at mindske det.
Det kan vi måske også få lidt klarhed over i dag.