Jørgen S. Lundsgaard (KF), 2011-05-13:
Jeg løber risikoen for at være enig med fru Anne Grete Holmsgaard i visse ting; det kunne måske hjælpe på forhandlingsklimaet bagefter.
Energi og klima kan ikke skilles ad, de hænger urokkeligt sammen, og det gør løsningen på energiproblemerne og klimaproblemerne også.
Det var derfor med stor glæde, at vi for et år siden modtog Klimakommissionens rapport, som påviste, at det var muligt med allerede tilgængelig teknologi at løse begge problemer, og på en måde, så Danmark får CO2-neutral energi, forsyningssikkerhed og ingen forringet konkurrenceevne.
Tværtimod kan et initiativ, som bringer Danmark i front med at udvikle, demonstrere og bruge den grønne energiteknologi give uanede muligheder for dansk erhvervsliv og dermed fortsat dansk velfærd.
Den internationale udvikling inden for energi og klima har da også vist nødvendigheden i at omlægge vores energipolitik, om ikke for klimaets skyld, så for energiforsyningens skyld.
Selv visse politiske kredse i Danmark var begyndt at tale om atomkraft, men eksplosionerne på det japanske Fukushimaanlæg har rystet atomindustrien i sin grundvold og fået politikere verden over til at genoverveje deres synspunkter.
Således har Angela Merkel i Tyskland krævet de syv ældste atomkraftværker lukket og udsat forlængelse af atomkraftværkernes løbetid.
Atomkraft er nu lige så dyr som vindkraft, men vindkraft falder i pris, atomkraft stiger.
Så hvorfor løbe risikoen?
Vi venter på fusionsenergien.
Danmark traf den rigtige afgørelse.
Samtidig har den politiske situation i de lande, hvor den fossile energi findes, vist sig at være særdeles labil.
Rådighed og pris kan ændre sig fra dag til dag, og forbrug og pris går kun en vej, opad.
Samtidig må vi se i øjnene, at olie er et af vore vigtigste råmaterialer for industrien og for vores hverdag.
Så den bør ikke bare brændes af.
Samtidig ser vi klimaet blive mere og mere ustabilt, jo mere vi brænder af.
Isen forsvinder, Pakistan oversvømmes, Rusland og Kina lider af tørke, og listen er lang.
Så det er på tide, vi gør noget ved det, og derfor er Danmarks energistrategi vigtig, ikke kun for Danmark, men som demonstration for hele verden, og den bliver vi stolte af.
Dette er også baggrunden for regeringens ambitiøse energiudspil, selv om oppositionen ikke er helt enig i, at det er ambitiøst nok, men det skal også finansieres, og vi gør det krone for krone.
Det er væsentlig mere end olie- og gasindtægterne, da de var på deres højeste.
Dette kræver reformer, både i måden, vi finansierer vores energisystem på, og i måden, vi anvender det på – og et bredt samarbejde i Folketinget.
Vi må vænne os til, at grøn energi i sin natur er anderledes, den er ikke en stabil energiform, som langsomt følger kursudviklingen, den er en fluktuerende energiform, som er afhængig af, om vinden blæser, solen skinner, forbrugerne forbruger og mange andre faktorer for prisudsving, som er meget større end dem, vi er vant til, og som bliver større endnu.
Derfor bliver forbrugstilpasningen, energilagringen og smart grid vigtige for vores grønne fremtid.
Det vil sige, vi skal kunne bruge og lagre energi, når den er billig, og sælge den ud af landet, når den er dyr.
Det kræver internationalt samarbejde med et elnet, som kan kommunikere med omverdenen, fra Sahara til Nordkap og over flere tidszoner, og det kræver store omlægninger hos forsyningsvirksomheder, industrien og den enkelte forbruger og derfor høj motivation og sikkerhed for investeringer over 20 år, og det egner vores nuværende afgiftssystem sig ikke til.
Derfor bør vi have en afgiftsreform, hvor alle afgifter er enkle og ens for forskellige grønne energiformer, og det arbejder vi i regeringen på.
Men vi skal også have kontinuitet i investeringerne.
Det kræver langsigtet økonomisk politik, hvor industri, erhvervsliv og forbruger ved, hvad de kan regne med for at etablere den nødvendige forskning, udvikling og produktion, og vi har allerede allokeret forskningsmidlerne, fokuseret på nye energiteknologier i en størrelsesorden, så vi er sammenlignelige med andre store spillere som USA og Tyskland.
Så forhåbentlig når vi et bredt energiforlig, som også sætter klare delmål i 2020, ellers når vi det ikke i 2050.
Men klimaet mellem forligspartierne har været særdeles positivt, jeg føler, vi alle vil det samme, så lad os få det energiforlig i hus, jo før, jo bedre – et nyt forlig med klare delmål og langsigtede retningslinjer til gavn for danske borgere, dansk erhvervsliv og klimaet.