runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Line Barfod (EL), 2009-10-07:
Det, der står i den del af aftalen, vi nu flere måneder efter har fået – som ministeren ikke ville sende til Folketinget, ikke ville offentliggøre til at starte med – er, at det er en støtte, der fortsætter.
Den danske regering forpligter sig til at give den her støtte til de irakere, der rejser frivilligt hjem.
Hvis det er, som ministeren siger, at den danske regering klart havde en intention om, at den skulle falde væk dagen efter, at aftalen var indgået, som der står i bemærkningerne til lovforslaget, hvorfor skriver man så ind i aftalen, at den støtte vil fortsætte?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-10-07:
Jeg vil bede fru Line Barfod lige læse op, hvad der står.
Nej, det er jo nok klogt.
Ja, men jeg beder om at få det læst op, for jeg kan ikke tage stilling til noget hypotetisk.
Line Barfod (EL), 2009-10-07:
Mener ministeren, at den irakiske regering var klar over, at støtten ville ophøre, samtidig med at aftalen blev indgået?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-10-07:
Nu synes jeg, man skal gå hjem og læse, hvad der står, ikke i aftalen, men i bilaget.
Det, der står, står tydeligt, og det må en jurist kunne læse – at det er den gældende ret, man beskriver.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2009-10-07:
Vi kan jo endnu en gang konkludere – og det er sådan set lidt tragisk, det er en ærgerlig konklusion at komme frem til – at det der med mangel på demokratisk sindelag ikke begrænser sig til at foregå i Forsvarsministeriet; det er desværre noget, som også gør sig gældende på mange andre områder, ikke mindst på Integrationsministeriets og integrationsministerens område.
For at man hemmeligholder en aftale, er én ting; det er et stort, stort demokratisk problem, og det umuliggør vores arbejde med at kontrollere bl.a. ministerens gøren og laden.
En anden ting er, når det så viser sig, at det, der er indeholdt i den hemmeligholdte del af aftalen, er noget, man er løbet fra dagen efter, at aftalen er underskrevet; så bliver problemet jo altså endnu større.
Jeg vil endnu en gang spørge ministeren: Mener ministeren virkelig, at det giver mening at beskrive noget, som foregik engang, i en aftale?
Kan ministeren ikke se, at når man i en aftale beskriver, at der ved frivillig hjemrejse skal ydes økonomisk støtte, så er det selvfølgelig noget, der gælder fremadrettet?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-10-07:
Jeg har svaret klart på, hvorfor jeg mener, det er vigtigt, at det stod i bilaget.
Ida Auken (SF), 2009-10-07:
Er ministeren enig i, at alle aspekter af Danmarks afrapportering til EU efter habitatdirektivets artikel 17 i 2007 er ministerens politiske og juridiske ansvar?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-10-07:
Fru Johanne Schmidt-Nielsen beder mig kommentere, hvad jeg tror fører til hendes udtalelser og tanker.
Det er et meget fristende tilbud, men jeg vil ikke i strid med anden lovgivning, så det vil jeg afstå fra.
Men vi er komplet uenige om, hvordan indholdet af det bilag, som angår noget om proces, skal forstås.
Og jeg kan bare sige, at det referat, som fru Johanne Schmidt-Nielsen giver, er tordnende forkert.
Aftalen fungerer også fortsat, og vi har sendt hjem efter aftalen.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2009-10-07:
For af de fire sider kunne vi jo altså forstå, at man skulle fortsætte ordningen med økonomisk støtte – en ordning, som regeringen valgte at ophæve, dagen efter at aftalen var indgået.
Så det er ikke sådan tilfældige fire sider, man valgte at undlade at oversende.
Jeg kunne godt tænke mig at spørge ministeren, om ministeren kan komme med bare én god grund til, at vi i oppositionen skulle have bedt om at få oversendt aftalen, én god grund til, at vi på nogen måde skulle kunne forestille os, at den aftale, vi havde fået oversendt, den aftale, der lå på Integrationsministeriets hjemmeside, ikke skulle være den fuldstændige aftale.
Hvad skulle dog have fået os til at tænke den tanke, at ministeren, når ministeren sender aftalen, så undlader de fire sider, hvor der gemmer sig et aftalebrud?
Til sidst må jeg bare konstatere, at det altså åbenbart ikke kun er i Forsvarsministeriet, man har problemer med de demokratiske spilleregler.
Jeg kan forstå, at det også gælder i Integrationsministeriet og for integrationsministeren.
Jeg vil spørge ministeren igen, og det er så mit spørgsmål nummer to i den her omgang: Er ministeren fortsat sikker på, at der ikke er demokratiske problemer i den her sag?
Kan ministeren fuldstændig afvise, at der ikke skulle være demokratiske problemer i, at man undlader at oversende næsten halvdelen af en meget, meget afgørende politisk aftale?
Benny Engelbrecht (S), 2009-10-07:
Jeg er meget glad for, at ressourcerne er til stede på nuværende tidspunkt, og jeg er også enig i, at 200-250 tilsynsførende er meget omfattende.
Vi har også oplevet, hvordan den indsats imod salmonella, der har været gjort tidligere, også har presset systemet hårdt, og der er desværre også sket afskedigelser inden for området.
Så derfor er spørgsmålet naturligvis: Skal vi til at overveje at give fødevaremyndighederne nogle andre værktøjer i værktøjskassen?
For vi ved, at der er nogle andre metoder, bl.a. den metode, som Danmarks Radios journalister fra »Kontant« anvendte for at afsløre det fusk, der bliver lavet med kødkontrol, for nu at tage det som et tænkt eksempel – jeg har ikke nogen forestilling om, at man amatøragtigt skal gå ind og gøre det i fødevarekontrollen.
Men vi ved i hvert fald, at man ikke kan anvende den metode med den retspraksis, med den lovgivning, der er i dag.
Så derfor er det vel oplagt at se på: Er der nogen ting, vi kan gøre for at gøre det lettere og måske endda spare ressourcer?
Eva Kjer Hansen (V), 2009-10-07:
Det synes jeg netop vi skal have en god snak om, og derfor har jeg jo inviteret ordførerne fra forligspartierne bag fødevareloven til møde her på fredag.
Her er det netop meningen, at vi skal gennemgå, hvad det er for en kontrol, der finder sted: Er den god nok, sådan som den er?
Er der behov for, at vi prioriterer anderledes?
Det er rigtigt, at Fødevarestyrelsen jo har meget store udfordringer, og derfor er vi nu i det hele taget i gang med at kigge nærmere på Fødevarestyrelsens økonomi i relation til finansloven.
Jeg kan bl.a. oplyse hr. Benny Engelbrecht om, at jeg netop har stillet det her spørgsmål til Fødevarestyrelsen og bedt om tilbagemeldinger om det på mødet på fredag, altså: Har vi de rigtige metoder?
Er den her fysiske kontrol sammenholdt med den regnskabsmæssige kontrol, selv om det er meget ressourcekrævende, så den mest effektive måde at gøre det på?
Men det vil vi som sagt tage en nærmere drøftelse af på fredag.
Benny Engelbrecht (S), 2009-10-07:
Skal ministerens melding her i dag så opfattes sådan, at ministeren i hvert fald heller ikke har berøringsangst over for at tage nye metoder i brug, ligesom der også er politiske partier her i Folketinget, der har indikeret at de ikke har, også selv om det jo kan betyde en anderledes og mere pågående kontrol af de enkelte butikker?
For det er jo det, som er det grundlæggende i den her sammenhæng, altså at man ikke kan foretage sig noget, uden at man i hvert fald tydeligt gør opmærksom på, hvad det er for nogle metoder, man bruger.
Jeg har sådan lidt populært kaldt det at bruge noget mere skæg og blå briller i undersøgelsesmetoderne; det kan man godt overveje.
Men det er jo selvfølgelig så en udfordring i forhold til erhvervet, og jeg vil da gerne høre, om ministeren også er villig til at se på det.
Eva Kjer Hansen (V), 2009-10-07:
Altså, jeg er optaget af: Hvad er effektivt?
Hvad er der brug for for at afdække, når der finder svindel sted, og hvordan sætter vi bedst ind over for det?
Det er det, jeg har bedt Fødevarestyrelsen om lige at forholde sig til, nemlig: Har man de optimale værktøjer i redskabskassen, eller er der brug for andet?
Men jeg tror nok, at jeg allerede nu kan sige i forhold til de forslag, der har været fremme, at Fødevarestyrelsen jo ikke har brug for skæg og blå briller, så længe man kan komme på uanmeldt besøg.
Det vigtigste er, at man kan komme uanmeldt, og så er der jo ikke nogen problemer i at give sig til kende, for så konstaterer man, hvad det er, på stedet.
Og med hensyn til det der med, at der skal være en chip i bakken vil jeg sige, at den chip jo heller ikke giver nogen mening, hvis man skifter bakkerne ud.
Så som sagt: Jeg har stillet spørgsmålet, fordi jeg synes, vi skal give rum til at overveje, om der kan være andet i værktøjskassen.
Så må det jo bero på, hvilke tilbagemeldinger vi får fra fagfolkene, for det er dem, der har erfaringen med og kendskabet til, hvad de har brug for, og så tager vi drøftelsen blandt partierne.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2009-10-07:
Hvad er ministerens holdning til, at ministeriet i maj oversendte en ufuldstændig version af hjemsendelsesaftalen mellem Irak og Danmark til Folketinget og dermed tilbageholdt vigtig information for Folketinget og offentligheden?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-10-07:
Jeg kan, som en gammel statsminister sagde, sige, at spørgsmålet er forkert stillet.
Det, jeg gjorde i maj måned, var, at jeg underrettede Folketinget om, at den opkvalificeringsordning, som havde været gældende, ophørte, lige så snart vi fik en hjemsendelsesaftale med Irak.
Det var det, der var underretningen, og det kan man jo se i bilaget.
Og så vedlagde jeg underretningen om ophøret af aftalen.
Men det var ophøret, der var det primære; det var det, jeg ønskede at underrette Folketinget om.
Den slags aftaler, som der er tale om med Irak, offentliggøres i Lovtidende C, og det er den blevet.
Så det var sådan set overhovedet ikke min intention på det tidspunkt at underrette Folketinget selvstændigt om aftalen, men alene at vedlægge den for at dokumentere, at der nu altså var en aftale.
Det er det, det drejer sig om.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2009-10-07:
Det er interessant, at der kommer nye svar, alt efter hvem man spørger, og hvornår man spørger.
Det her er en meget, meget alvorlig sag, og hvis vi ligesom skal ridse op, handler det om, at ministeren i maj oversender en aftale til Folketinget, som samtidig offentliggøres på ministeriets hjemmeside, og som jo præsenteres som den fuldstændige aftale.
Altså, vi har i oppositionen absolut ingen grund til at tro, at det ikke skulle være den fuldstændige aftale, der er indgået med Irak.
Det er så først den 17. september, at vi modtager de ekstra fire sider.
Man undlader altså at overlevere cirka halvdelen af aftalen.
Ministeren siger så, at den er blevet offentliggjort i Lovtidende.
For det første vil jeg sige til ministeren, at vi regner med, at den aftale, ministeren sender til os, er den fuldstændige.
For det andet er det altså tre måneder efter aftalens indgåelse, at den bliver offentliggjort i Lovtidende.
Jeg vil gerne spørge ministeren en gang til – det er et meget enkelt spørgsmål, som jeg sådan set mener at man kan svare ja eller nej til: Mener ministeren virkelig, at det er acceptabelt, at Folketinget kun får en del af aftalen?
Altså, mener ministeren virkelig, at Folketinget er blevet korrekt informeret i denne sag?
Det kan man svare ja eller nej til.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-10-07:
Jeg har overinformeret Folketinget.
Jeg har underrettet Folketinget om en opkvalificeringsaftale, der var indgået, og hvor det af lovforslagets bemærkninger fremgik, at den skulle ophæves, når der var indgået en aftale om tvangstilbagesendelse.
Det var det, jeg ønskede at underrette Folketinget om, resten ønskede jeg at have i Lovtidende.
Jeg kunne da udmærket have sendt det hele, og resultatet er det samme: Vi har fået en aftale om, at vi kan sende tilbage.
Jeg accepterer da fuldt ud, at Enhedslisten har en helt anden politik, og når man ikke kan komme igennem og ikke tør fremsætte lovforslag om særlov og alt det der,
jamen så prøver man på alle mulige måder.
Nu tror jeg at jeg har svaret på det hundrede gange, og jeg kan blive ved med at finde nye begrundelser.
Sådan er det.
Men husk lige, at det, som underretningen gik på, var noget ganske andet end den aftale.
Den var sendt med som et bilag, men det skal jeg da nok lade være at gøre en anden gang, når man opfører sig på den måde.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2009-10-07:
Skal jeg forstå ministerens svar sådan, at ministeren ikke ønskede at vise Folketinget den samlede aftale?
Altså, ministeren siger, at det bare var en underretning osv.
Skal jeg forstå ministerens svar sådan, at ministeren efter indgåelsen af aftalen ikke ønskede, at vi som folketingsmedlemmer og i øvrigt den brede offentlighed kunne få lov til at se den færdige aftale?
Så må jeg sige til det der med, at Enhedslisten har en anden politik end ministeren, at det er fuldstændig korrekt.
I Enhedslisten har vi en anden politik end regeringen, men det her handler om, at vi ikke har fået de informationer, vi har krav på som folketingsmedlemmer.
Det handler om, at vi er blevet misinformeret, og det gør det meget, meget svært for os at følge med i og kontrollere regeringens gøren og laden, og det er sådan set en af de opgaver, vi har som folketingsmedlemmer.
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-10-07:
Svaret er det samme hver gang: Folketinget har fået de oplysninger, Folketinget har krav på.
Havde man spurgt om det hele på en gang, havde man fået det.
Havde jeg vidst, at der var blevet så meget vrøvl, havde jeg slet ikke sendt det med; så havde jeg bare underrettet Folketinget om, at vi havde droppet opkvalificeringsaftalen.
Det er blevet offentliggjort i Lovtidende, og det tager nogen tid at få det oversat og alt det der, men det er blevet offentliggjort, sådan som det skal efter reglerne, og sådan som vi plejer og Udenrigsministeriet plejer.
Altså, der er intet at komme efter for fru Johanne Schmidt-Nielsen, der nu har prøvet med, jeg ved ikke hvor mange spørgsmål, der totalt ligner hinanden.
Line Barfod (EL), 2009-10-07:
Det er muligt, at ministeren mener, at bare man siger, at der intet er at komme efter, eller at der ikke er fejet noget ind under gulvtæppet, så forsvinder en sag.
Så nemt er det altså ikke.
Det plejer at være sådan i forholdet mellem Folketing og regering, at man kan regne med, at de informationer, man får fra en minister, er fyldestgørende.
Hvis ikke man gør det, skal ministeren gøre opmærksom på, at informationen ikke er fyldestgørende.
Ministeren kunne have ladet være med at sende aftalen, men bare oplyst, at der var indgået en aftale.
Eller ministeren kunne have sendt den halve aftale med, som ministeren gjorde, men så oplyst, at der manglede noget.
Her vælger ministeren kun at sende halvdelen af aftalen og ikke oplyse, at der mangler noget.
Hvad var begrundelsen for det?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-10-07:
Jeg er glad for, at fru Line Barfod siger, at jeg ikke havde behøvet at sende aftalen.
Det skal jeg huske en anden gang i lignende sager.
Det er jo det rene – undskyld, jeg siger det – nonsens, at der skulle være skjult noget.
Altså, aftalen er blevet offentliggjort, vi sendte bilaget, så snart der blev bedt om det, og det ændrer jo ikke noget som helst.
Den aftale, der blev indgået i maj, har fungeret.
Den har fungeret med Irak, og den har fungeret på fuldkommen samme måde som dengang, vi droppede opkvalificeringsordningen, da det drejede sig om Nordirak.
Der er ikke noget mystik i det.
Jeg kan ikke huske, om Enhedslisten overhovedet interesserede sig for det, da vi sidste gang fik en aftale – det er ikke så længe siden, det er også i min ministertid.
Jeg kan slet ikke huske, at man udtalte sig om det.
Nej, det, man ønsker, er jo en særlov, for at de afviste asylsøgere skal have opholdstilladelse, men det tør man ikke komme med.
Det her kan jo ikke føre til noget.
Aftalen er offentliggjort, den fungerer med Irak.
Færdig.
Line Barfod (EL), 2009-10-07:
Det er muligt, at ministeren ikke mener, der er nogen problemer.
Det var der jo også en tidligere regering, der blev ved med at sige: Der er ikke fejet noget ind under gulvtæppet, og der er ikke nogen problemer med hensyn til tamilsagen.
Den holdning kan man selvfølgelig godt have, så man bare, når man har flertallet, kan gøre, hvad der passer en.
Men det er bare ikke det, der er forholdet mellem regering og Folketing i et demokrati.
Hvis ministeren bare havde underrettet om, at der var kommet en aftale, var der selvfølgelig blevet stillet et spørgsmål, og man havde bedt om at få aftalen.
Mener ministeren så, at ministeren kunne nøjes med at sende halvdelen af aftalen og ikke gøre opmærksom på, at der manglede noget?
Det har jo været afgørende, at vi ikke har fået den halvdel af aftalen før, fordi vi så ikke har vidst, at regeringen havde indgået aftale med Irak om, at man ville fortsætte med at hjælpe dem, der vendte frivilligt hjem – en aftale, som man brød, dagen efter at den var indgået.
Ministeren har som minister en forpligtelse til at give fyldestgørende svar og underretning til Folketinget.
Er ministeren enig i, at man som minister har pligt til at give fyldestgørende svar?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2009-10-07:
Her har jeg overinformeret, og det beklager jeg, men jeg er glad for, at fru Line Barfod indrømmer, at det havde jeg slet ikke behøvet.
Så med hensyn til, hvad jeg ville have gjort, hvis man havde bedt om det: Jamen det bad man jo om, og så fik man det.
Karen Ellemann (V), 2009-10-07:
Det valg er jo klokkeklart.
Jeg mener ikke, at det er et valg om, at man enten har tillid, eller også har man ikke tillid.
Selvfølgelig har jeg tillid, og jeg har tillid begrundet med, at vi præcis har skabt de økonomiske rammer for, at kommunerne under et kan leve op til de aftaler, der er indgået.
Når jeg siger, at det også er vigtigt at få det fulde billede med, og derfor altså bruger ord på at fortælle om de yderligere puljer, så handler det jo om, at vi betragter hele danmarkskortet, ser på alle 98 kommuner, ser på udgiftsniveauet osv. og indgår en økonomiaftale, som altså bare har været støt stigende.
Så jeg har sådan set brugt min taletid på at sige, hvad der er grundlaget for den her fornuftige budgetlægning, som skal finde sted ude i kommunerne nu.
Det grundlag har jeg et medansvar for.
Det har jeg i allerhøjeste grad leveret, og nu skal kommunerne derude levere i deres budgetlægning, og det har jeg tillid til at de kan, fordi de sådan set har fået hele grundlaget for at kunne gøre det.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-10-07:
Nu ved jeg jo altså ikke, hvor Socialdemokraterne er henne i den her sag, men regeringen og KL har jo i fællesskab analyseret mulighederne for at frigøre ressourcer til noget bedre end bare automatisk at sidde og udbetale en række ydelser, ud fra om man kan konstatere, om personen er 65 år eller ikke er 65 år, og hvis personen er 65 år, så får personen sin folkepension.
Hvis det kan gøres på en smartere måde, synes jeg, at det er den rigtige vej at betræde, og det er i hvert fald det, vi arbejder med.
Men om det konkrete projekt er der bare at sige, at der ligger et effektiviseringspotentiale.
Der ligger et trecifret millionbeløb, som man kan bruge på andre og bedre ting, og det tæller for mig ret meget i den her sag.
Jeg kan ikke forstå, at det skulle have en særlig kvalitet, at man skulle sidde i 98 kommuner og konstatere, at deres borgere nu når folkepensionsalderen, hvis man kan gøre det på en smartere måde.
Som jeg sagde før, ser vi på det på en fordomsfri måde, og vi vil da bestræbe os på, at så mange ressourcer som muligt frigøres fra bureaukrati og sagsbehandling til andre områder.
Det er sådan set vores ledestjerne i den her sag.
Rasmus Prehn (S), 2009-10-07:
Kan ministeren redegøre for, hvorfor Kommunernes Landsforening, KL, har trukket sig fra samarbejdet i arbejdsgruppen vedrørende centralisering af objektiv sagsbehandling under Finansministeriet?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-10-07:
Der kan jeg sige, at det er en forkert præmis, hr. Rasmus Prehn har for spørgsmålet.
Kommunernes Landsforening har mig bekendt ikke trukket sig fra et samarbejde i arbejdsgruppen vedrørende den objektive sagsbehandling.
Regeringen og KL nedsatte i forlængelse af økonomiaftalen for 2009 en arbejdsgruppe, der skulle undersøge mulighederne for at effektivisere den objektive sagsbehandling ved at udnytte stordriftsfordele.
Arbejdsgruppen færdiggjorde sit analysearbejde, og da analysearbejdet var færdigt, opløstes arbejdsgruppen, fordi der ikke var mere at lave.
Så jeg tror ikke, at der er nogle, der har trukket sig i den her sag.
Man analyserede opgaven, man løste opgaven, man afleverede sin rapport.
Nu ved jeg ikke, om hr. Rasmus Prehn synes, at arbejdsgruppen så skulle fortsætte, men i lyset af det tidligere spørgsmål om ønsket om, at man skal kunne sidde og arbejde med tingene, selv om det måske er overflødigt, vil jeg bare sige, at vi i fællesskab har draget den konklusion, at når der ikke er mere at analysere, er arbejdet færdigt.
Rasmus Prehn (S), 2009-10-07:
Ja, altså hvis udgangspunktet er, at man har haft sådan en gruppe, der bare skulle sidde og analysere, og den så rent faktisk er færdig med arbejdet, så er den historie jo ude.
Men det, jeg forstår, er, at man rent faktisk fra regeringens side har været meget mere pågående i forhold til rent faktisk at få lavet en aftale.
Man har rent faktisk prøvet at forhandle med Kommunernes Landsforening om at få landet en aftale om det her om, at kommunerne midt i en periode med strukturreform og alt muligt andet skulle til at bryde op en gang til og flytte rundt på medarbejdere, afgive ting og have alle de problemer, der er, med de mellemregninger, der er, når kommunen løser en opgave, og når en mere central enhed løser en opgave.
Hov, hov, det her er altså ikke med vores gode vilje.
Det fremgår jo sådan set også af artiklen her fra den 10. september i Jyllands-Posten, at der er op til flere, der rejser det kritiske flag over for det her.
Det er måske det, der er årsagen til, at finansministeren er lidt mere tilbageholdende med at sige, hvad regeringens planer er på det her område.
Det virker, som om man har slået et meget stort brød op – at man sådan set har stillet en masse ting i udsigt her – men så har man i forhandlinger med forskellige parter kunnet konstatere, at man endnu en gang havde et projekt fra regeringens side, som ikke havde nogen gang på jorden, at der ikke rigtig var opbakning til det.
Er det i virkeligheden ikke det, der er situationen?
For hvor er ellers de konkrete beslutningsforslag i forhold til det her henne?
Hvis man har analyseret færdigt, hvorfor kommer regeringen så ikke med en mere klar plan?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-10-07:
KL og regeringen har i fællesskab analyseret det her, der ligger en rapport, der viser, at der er et effektiviseringspotentiale, arbejdsgruppen løste sin mission, arbejdsgruppen blev opløst.
Derefter prøver regeringen naturligvis at sondere og arbejde videre med den rapport, der ligger, ligesom, har jeg forstået, KL rent faktisk i øjeblikket arbejder med konklusionerne i rapporten og ser, hvad de skal gøre.
Så det er en ikkesag, vi står og debatterer her i Folketinget, og det kan man selvfølgelig sige er fint for folkestyret, men det er næppe særlig frugtbart for den her sag, for det fører hverken til en løsning eller til det modsatte.
Der ligger en analyse.
Rasmus Prehn (S), 2009-10-07:
Det har jo altså virkelig stor betydning for det danske samfund, hvis man lige efter en strukturreform, som jo ikke har været problemfri, synes, at man skal til at rippe op i strukturerne en gang til og tage områder som boligstøtte, folkepension, børnebidrag, friplads og barseldagpenge og administrere dem fra centralt hold.
Det er da virkelig en kæmpeændring, og jeg synes, at finansministeren skal passe meget på med at stå og negligere det som noget ubetydeligt at debattere her i Folketinget.
Vi ved jo, at den strukturreform, som regeringen gennemførte med en historisk smal opbakning i Folketinget, har været fuld af problemer.
Man lovede, at borgerne skulle have en oplevelse af bedre service, de har fået det modsatte.
Man er, allerede inden det her arbejde er faldet på plads, i gang med at tage helt centrale områder i kernevelfærden og flytte dem væk fra kommunerne igen, og så kan ministeren ikke redegøre her i salen mere præcist for, hvad regeringens planer er, end ved at sige, at man sidder og analyserer, og man håber på nogle stordriftsfordele.
Men det gik jo galt sidste gang, så skulle man ikke til at passe lidt på?