Liv Holm Andersen (RV), 2013-05-07:
Vi skal derfor være kompromisløse i vores kamp for det simple, at alle skal kunne være her.
Det er en af de ting, der i vid udstrækning faktisk netop har gjort Danmark til et godt land at leve i.
Det er altså vigtigt for mig og for Det Radikale Venstre at markere over for alle borgere, at religionsfriheden i Danmark er uomtvistelig og gælder alle, og at alle i Danmark naturligvis, fristes man næsten til at sige, må indordne sig under principperne om respekt og tolerance – og det er igen, uanset ens etnicitet, ens baggrund, ens hudfarve, ens religion eller for den sags skyld ens politiske overbevisning.
Med andre ord skal tolerance være noget, som alle kan forventes at blive mødt med, men også noget, som kan forventes at enhver udviser.
Jeg har selv siden sagerne om jødiske børn, der udsættes for chikane på nørrebroskolerne, haft møder med flere repræsentanter for det jødiske samfund og talt med dem om, hvad de mener er løsningen.
De siger dialog og oplysning – oplysning og dialog.
Og jeg er et langt stykke hen ad vejen enig, for rigtig megen om end ikke al chikane handler jo grundlæggende om manglende viden, om fordomme og om stereotyper, som der kan graves grøfter på baggrund af.
Det er faktisk et modigt svar, de kommer med, for det, de foreslår, er jo et langt, sejt træk – og et langt, sejt træk, der kræver noget af os alle sammen.
Det kræver, at vi siger fra, at vi tager ansvar, og at vi fortsat kræver en kultur i Danmark, bygget på stadig mere ret til og flere krav til tolerance og sameksistens.
Ret til for alle, men også krav til alle om, at man deltager i det her projekt om tolerance, og dermed også til alle minoriteter.
I forhold til det her med fordomme er det jo – som jeg også snakkede med de jødiske repræsentanter om – netop sådan, når vi specifikt snakker om problemet med, at nogle muslimer chikanerer nogle jøder, at jøder i Danmark holdes ansvarlige for en konflikt, der foregår et helt andet sted i verden, nemlig i Israel og Palæstina.
Det er urimeligt.
Og det skal vi insistere på, også selv om det netop er det her lange, seje træk.
Enhver chikane eller diskrimination skal tages up front, og vi skal have et kontinuerligt fokus på det og en kontinuerlig samtale om det.
Der skal samarbejdes med minoriteterne selv, der skal samarbejdes med de steder – om det er folkeskoler eller det er natklubber – hvor udfordringerne udspiller sig, og hvor vi kan finde og videreudvikle på koncepter og løsninger, der viser gode resultater.
Regeringen har som tidligere nævnt taget initiativer for på bedre vis at kortlægge og gå ind i ekstremistiske og antidemokratiske miljøer.
På den måde får man indsigt i, hvor problemerne befinder sig, hvad problemerne handler om, og vi kan diskutere med pågældende kommuner og andre aktører om, hvordan vi bedst sætter ind.
Samtidig ønskes der også større viden om hadforbrydelser, og det er jo et område, hvor der bliver sat ind med yderligere kortlægning, så vi også her kan sætte målrettet ind.
Vi skal have folk til i højere grad at anmelde det, det skal efterforskes alvorligt, og det skal i øvrigt også tages meget alvorligt af alle vi andre.
Så det fokus må vi rette, og det er igen, uanset hvem der udsættes for vold, trusler og lignende, og uagtet hvem det er, der begår denne vold, kommer med disse trusler osv. – det vil igen sige, uagtet om det er trusler, når man går med kalot, eller om man nægtes adgang til et sted på grund af ens hudfarve, ja, eller endda det, der er værre.
Til sidst må jeg endnu en gang slå fast, at chikane, diskrimination og hadforbrydelser over for jøder såvel som over for alle andre grupper er et problem.
Sluttelig – for jeg kan se, at det er sluttelig – vil jeg bare sige, at Det Radikale Venstre bakker op om den vedtagelsestekst, der blev læst op af den socialdemokratiske ordfører, og så vil jeg sige tak for ordet.