Marianne Jelved (RV), 2014-04-04:
Tak, og tak for ordet.
Jeg vil først tale om beslutningsforslag nr. B 46 om forsikring af fredede bygninger og dernæst om beslutningsforslag nr. B 47 om indførelse af beskyttelseszoner for fredede bygninger.
Vi er alle enige om, at de fredede bygninger er en vigtig del af vores fælles kulturarv.
Dansk Folkeparti har fremsat et beslutningsforslag, der, og jeg citerer: »pålægger regeringen at tage initiativ til at styrke retsstillingen for ejere af fredede bygninger, for så vidt angår forsikring af bygningen.
Herunder bedes undersøgt, om en løsning kunne være, at man gennem lovgivning lod alle borgere via deres forsikringsselskab indbetale et lille beløb til en fond til sikring af fredede bygninger«.
Den almindelige udvikling på forsikringsmarkedet indebærer, at forsikringsselskaber i stigende grad opdeler de forsikrede i forskellige grupper og fastsætter præmien herefter, og præmien vil sandsynligvis blive forhøjet, når bygningen er fredet, ligesom der vil være et tillæg, når bygninger har stråtag eller kælder eller er opført i bindingsværk eller ligger i et område med meget hærværk el.lign. Nogle bygninger kan falde ind i flere af de fordyrende grupper, hvor fredningen blot er en af dem.
Jeg anerkender, at der er sket en præmieforhøjelse på husforsikringer, men ikke at det alene skyldes fredningen.
For ejere af fredede bygninger kan forsikringspræmierne til gengæld fradrages i den skattepligtige indkomst i henhold til ligningsloven.
Arbejdet pågår fortsat, og styrelsen har foreløbig afholdt møde med brancheforeningen Forsikring & Pension, og senere på året vil Kulturstyrelsen udgive informationsmateriale om brandsikring af fredede bygninger.
Hvad angår lov om stormflod og stormfald, som der i bemærkningerne til forslaget henvises til, er det en lov, der dækker en katastrofesituation, som den enkelte husejer ikke kan forsikre sig imod i et privat forsikringsselskab.
På det punkt er ejernes retsstilling ikke anderledes end andre husejeres.
Det vil desuden være urimeligt at pålægge samtlige husejere en udgift til forsikring af fredede bygninger, når ejerne af de fredede huse i forvejen nyder økonomisk fordel fra det offentlige, f.eks. i form af den før omtalte fradragsmulighed for forsikringspræmier.
Dertil kommer mulighed for direkte tilskud til restaurering og for fritagelse for grundskyld.
Som grundlaget er nu, mener jeg ikke, at der er basis for at oprette en fælles fond til forsikring af de fredede bygninger, og regeringen kan ikke støtte beslutningsforslaget.
Om B 47 om beskyttelseszoner vil jeg sige følgende: Beslutningsforslaget har til formål at indføre beskyttelseszoner for fredede bygninger, og forslaget pålægger regeringen at fremsætte lovforslag om ændring af bygningsfredningsloven med indførelse af beskyttelseszoner for fredede bygninger og indførelse af mulighed for fredning af bygningshelheder af enestående national betydning, også selv om enkelte bygninger isoleret set ikke opfylder kravene til fredning.
Bygninger fredes og bevares efter bygningsfredningsloven.
Loven har til formål at værne om landets ældre bygninger af arkitektonisk, kulturhistorisk og miljømæssig værdi, og der er i Danmark ca. 9.000 fredede bygninger.
Bygninger skal bevares efter reglerne i bygningsfredningsloven, og det påhviler derfor ejeren af en fredet bygning at holde den i forsvarlig stand.
Bygningsfredningsloven skelner mellem to former for beskyttelse af bygninger.
Bygninger kan fredes, eller de kan udpeges som bevaringsværdige.
Fredede bygninger har særlig arkitektonisk eller kulturhistorisk kvalitet af national betydning.
Det er staten, der beslutter fredningerne, mens det er kommunerne, der er myndighed for de bevaringsværdige bygninger.
Kulturstyrelsen lægger i sin praksis stor vægt på at sikre arkitektoniske og kulturhistoriske helheder.
Det betyder bl.a., at styrelsen i mange tilfælde benytter muligheden i bygningsfredningsloven for at lade fredningen omfatte dele af bygningens umiddelbare omgivelser.
Et helt konkret eksempel er Bispebjerg Hospital i København, hvor alle de oprindelige bygninger fra 1908-13 for nylig er blevet fredet sammen med haveanlægget omkring bygningerne og de interne vejforløb.
Kulturstyrelsen foretager desuden jævnligt udvidelse af eksisterende fredninger, således at bygningsomgivelser inddrages i beskyttelsen.
Her kan nævnes, at styrelsen i 2011-12 udvidede fredningerne på en række vandmøller til også at omfatte dæmninger, mølledamme, stemmeværk, tilog fraløbskanaler m.v.
Udvalget om bygningsbevaring, som blev nedsat i 2007, drøftede muligheden for at indføre beskyttelseszoner omkring fredede bygninger, således at skæmmende nybyggeri op til eller i nærheden af den fredede bygning kunne forhindres.
Udvalget konkluderede, at en automatisk fredning af den fredede bygnings omgivelser ville være uhensigtsmæssigt, fordi den i for høj grad ville fastfryse samfundsudviklingen i stedet for at være med til at skabe et velafbalanceret billede af bygningskulturen i samfundet.
Desuden ville en automatisk fredning af den fredede bygnings omgivelser give store praktiske problemer især i byområder.
Udvalgets overordnede synspunkt var, at der ikke skulle ske en automatisk fredning af de fredede bygningers omgivelser.
Med lovændringen, som blev enstemmigt vedtaget af Folketinget i 2010, blev det synspunkt taget til efterretning, og jeg mener, at der med den nuværende lovgivning er taget så meget hensyn til de fredede bygningers omgivelser, som det er muligt og forsvarligt at gøre.
Udvalget om bygningsbevaring drøftede ligeledes muligheden for at indføre fredning af samlinger af bygninger, altså helheder.
En del af udvalget anførte, at der er et behov for at kunne værne om sammenhængende bygningsmiljøer, selv om bygningerne ikke hver for sig opfylder kravene om arkitektonisk og kulturhistorisk værdi til at kunne fredes som enkeltbygninger.
En anden del af udvalget fandt, at adgangen til at frede bygningshelheder ville være for indgribende og være en fastlæggelse af samfundets udviklingsmuligheder.
Denne del fandt endvidere, at behovet for at værne om samlinger af bygninger kan varetages, ved at der i fredningsbeskrivelserne gøres rede for den fredede bygnings samspil med omgivelserne, og ved at kommunerne inddrager disse oplysninger og eventuelt rådfører sig med Kulturstyrelsen i deres lokalplanarbejde og kommuneplanarbejde.
Jeg er enig i, at der er et samfundsmæssigt behov for at beskytte samlinger af bygninger, men der er via planloven mulighed for at beskytte disse helheder, en opgave, som påhviler kommunerne.
Bygningsfredning er et temmelig vidtgående indgreb i den private ejendomsret, og jeg synes derfor, at det er et rigtigt princip, at kun bygninger med arkitektonisk eller kulturhistorisk værdier på nationalt niveau underlægges de restriktioner, der naturligt følger med en fredning; dette også i betragtning af, at udvalget om bygningsbevaring så sent som i 2009 afgav sine anbefalinger uden at anbefale hverken beskyttelseszoner eller helhedsfredninger.
Der er efter min mening ikke i den mellemliggende periode sket en udvikling, der kan begrunde de foreslåede ændringer, og jeg understreger, at der stadig væk er mulighed for at tage de hensyn via bl.a. Kulturstyrelsens mulighed for at tage helhedshensyn og kommunernes mulighed for at tage hensyn i deres kommuneplan og lokalplaner.
Jeg skal derfor meddele, at regeringen ikke kan støtte op om beslutningsforslagene.