Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2015-03-25:
Vi har i mange år levet med en terrortrussel, som vi i hvert fald håbede aldrig ville udmønte sig i et konkret angreb.
Vi har haft en dygtig efterretningstjeneste, som har forpurret et par angreb i overhovedet at finde sted.
Men vores værste tanker blev alligevel til virkelighed i februar, da to blev dræbt og flere blev såret ved angrebet i København.
Derfor skal det terrorangreb mane til eftertanke.
Kunne vi have gjort mere for at forhindre det?
Den ubehagelige virkelighed er jo desværre nok, at vi aldrig kan gardere os hundrede procent imod et terrorangreb.
Men vores opgave er at sikre, at vi har taget alle de forholdsregler, man kan tage.
Vi har i SF syntes, det var vigtigt at få redegørelser, som gjorde os klogere på, hvad vi kan lære af angrebet, så vi kan sætte ind med nye initiativer.
Vi har haft diskussionen om politiet, og der kommer nok en runde to der, når vi har det fulde overblik over, hvad der skete i København.
Og så er vi nu aktuelt i gang med kriminalforsorgen.
Vi ved jo, at en femtedel af syrienskrigerne f.eks. er kendt for kriminalitet, så vi ved også, at de på et tidspunkt vil runde vores fængsler.
Det er derfor afgørende, at vores fængsler kan håndtere radikaliserede, at vi har de tilbud, der er behov for, og ikke mindst, at vi har et personale, som er veluddannet og kan spotte tegn på radikalisering.
I 60 tilfælde har personalet i fængslerne faktisk videregivet en bekymring for radikalisering, og i 11 tilfælde har man startet exitforløb.
Vi synes måske ikke i SF, at 11 exitforløb er prangende.
Vi ønsker et udgangspunkt, hvor man iværksætter exitforløb på en bekymring, så vi sikrer, at der sættes ting i gang omkring den indsatte.
Så kan det godt være, man må aflyse den her bekymring, men man sikrer i hvert fald, at der starter en indsats, og at vi ikke får løsladt nogle, uden at der er taget hånd om dem, og uden at der er en mentor, som ligesom følger dem bagefter.
Det er min holdning, at hvis man ikke kan nå dem med de tilbud, vi har, ja, så må man tænke nyt.
Vi har jo før sagt og slået til lyd for, at eksradikaliserede kan spille en rolle i det her, fordi de faktisk kender tankesættet.
De kan blive nøglen til at nå ind til de her mennesker.
Vi får en redegørelse om kriminalforsorgen om ca. 1 måned.
Vi har appelleret til, at der bliver sat ting i gang med det samme, men vi er tilfredse med, at der er lovning på, at vi allerede i maj vil få en redegørelse, og at der også kommer antiradikaliseringsinitiativer på baggrund af den.
Vi er nemlig optaget af, at man er mindst lige så indstillet på ressourcerne til kriminalforsorgen og det forebyggende arbejde ude i kommunerne, som man er på midlerne til PET og politi.
Det er godt, når det lykkes at fange forbryderne, men det allerbedste er nu engang, at vi forebygger, at de udvikler sig til nogle.
Noget er jo på vej med satspuljen, men vi har især tænkt over det her med arabisk, så man faktisk kan forstå, hvad der tales om i vores fængsler, bedre og flere exitforløb, mere personale, bedre løsladelser.
Så har vi faktisk også talt for det her med at få isoleret de toneangivende radikalisatorer, så de i hvert fald ikke påvirker de andre.
Jeg hørte også justitsministeren sige noget i den retning.
Hun brugte godt nok udtrykket isolationsfængsel, og det håber jeg ikke der er tale om, for jeg tror ikke, det er godt at bruge isolationsfængsel som sådan.
Men i hvert fald at få dem fjernet og få dem anbragt på en lidt mere sikker måde lyder som en rigtig klog ting.
Jeg glæder mig til at diskutere de her forslag, når redegørelsen foreligger, men jeg vil gerne allerede nu kvittere for, at justitsministeren faktisk har sagt, at hun vil gøre noget ved løsladelse af varetægtsfængslede.
Der har været et hul i lovgivningen i mange år, og kan vi få det på plads, er jeg sikker på, at vi vil hjælpe rigtig mange andre, som i dag falder ned mellem to stole.