runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sophie Løhde (V), 2010-04-08:
Lovforslaget her omhandler som bekendt en række ændringer af SU-loven.
For det første vil studerende med forslaget få mulighed for at få udlandsstipendier, selv om uddannelserne er normeret til mere end 2 år.
For det andet indfører man med forslaget mulighed for at tidsbegrænse uddannelsernes optagelse på listen over uddannelser, som berettiger til udlandsstipendium.
For det tredje flytter vi med lovforslaget kontrollen med studiefremdrift til Styrelsen for Statens Uddannelsesstøtte, så det fremover bliver nemmere at administrere studiefremdriften.
Endelig indebærer lovforslaget her også en ændring af Erasmus Mundus-uddannelserne i forlængelse af den aftale, som regeringen og Socialdemokraterne har indgået, sådan at tidsbegrænsningen på 2 år for modtagelse af udlandsstipendium ikke skal gælde ved deltagelse i de studier.
I Venstre glæder vi os rigtig meget over, at universiteterne bakker op om den aftale, og vi er glade for de ændringer, som nu bliver lavet med det her lovforslag.
Vi synes grundlæggende, det er vigtigt, at danske studerende har vide muligheder for at rejse ud i verden og suge viden til sig, og derfor synes vi, det er meget positivt, at vi med det lovforslag her og nu gør det lettere for de studerende.
Så vi kan på den baggrund fuldt ud støtte op om det fremsatte lovforslag.
Kirsten Brosbøl (S), 2010-04-08:
Socialdemokraterne har indgået en aftale med regeringen om den fremtidige regulering af Erasmus Mundus-uddannelserne, og en vigtig del af den aftale er det lovforslag, vi står med nu, som handler om at sikre, at danske studerende fremover ikke vil blive opkrævet brugerbetaling for Erasmus Mundus-uddannelser.
Vi har i forbindelse med behandlingen af L 119 på Videnskabsministeriets område, som udmønter aftalen om en ændring af universitetsloven, udtrykt vores kritik af hele forløbet omkring Erasmus Mundus-sagen, en sag, hvor regeringen jo i årevis så igennem fingre med ulovlig brugerbetaling, på trods af at man var vel vidende om, at problemerne med administrationen af uddannelserne var der, og at der altså var studerende, der var blevet opkrævet brugerbetaling for ordinære uddannelser, hvilket jo er i modstrid med gratisprincippet.
Først da sagen blev rejst i Folketinget, tog regeringen fat, og vi fik efter et langt forhandlingsforløb lavet den her aftale, som vi udmønter i dag.
Og den sikrer altså, at danske studerende ikke fremover kan blive opkrævet brugerbetaling, ved netop at udvide muligheden for at få udlandsstipendiet til at dække eventuelle udgifter ved studieophold i udlandet, som er en del af Erasmus Mundus-uddannelserne.
Således vil de dele af uddannelsen, der foregår i Danmark, blive dækket af taxametertilskud, mens de dele, der måtte foregå ved et betalingsuniversitet i udlandet, vil blive dækket af udlandsstipendiet.
Jeg vil gerne understrege her i dag, at vi selvfølgelig vil følge meget tæt, om der skulle være nogen, som ikke vil blive dækket ind af andre fonde, hvis ikke de har flere SU-klip tilbage.
Det er en meget, meget vigtig detalje i aftalen for Socialdemokraterne.
Vi har noteret os Københavns Universitets høringssvar, og det giver sådan set lidt anledning til, at vi gerne vil spørge ind til det, som de påpeger.
For det tyder jo på, at der stadig væk er en gråzone, som regeringen ikke har gjort os opmærksom på i forhandlingerne, nemlig at der fortsat skal betales den såkaldte konsortieafgift, selv om uddannelsen finder sted i Danmark.
Det er jo en væsentlig detalje, for noget af problemet handlede om, at den her konsortieafgift blev opkrævet af det danske universitet, så det vil sådan set fortsat stride mod gratisprincippet, hvis det skal opkræves fra de studerende.
Så jeg vil egentlig gerne spørge ministeren, om ministeren kan garantere, at der ikke vil blive opkrævet noget som følge af de regler, vi laver nu, af de studerende, og hvordan den konsorteafgift i fremtiden skal opkræves.
For jeg synes sådan set, det er en væsentlig pointe, som Københavns Universitet påpeger, og som vi i hvert fald er nødt til at få afklaret i udvalgsbehandlingen.
Som sagt har vi indgået den her aftale med regeringen, og vi støtter selvfølgelig på den baggrund forslaget, at vi får lukket det hul, der har været med brugerbetaling på Erasmus Mundus-uddannelser.
Jeg skal hilse fra den radikale ordfører, som desværre ikke kan være til stede, og sige, at Det Radikale Venstre også støtter forslaget.
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-04-08:
Da den her udlandsstipendieordning blev indført, blev det aftalt, at den skulle undergå en såkaldt evaluering, hvor vi skulle tage en status på, om der var nogle problemstillinger, der kunne løses for at give de uddannelsessøgende nogle bedre arbejdsvilkår.
Det med at give bemyndigelser til ministre synes vi sådan set fra Dansk Folkeparti side er noget, man skal passe lidt på med.
Vi synes jo, at indflydelsen og magten skal ligge i parlamentet, i Folketinget.
Den skal ikke ligge på ministrenes skriveborde sådan til daglig, og det betyder selvfølgelig også, at vi gerne lige vil have en sikkerhed for, at de her små bemyndigelser, som der trods alt er tale om i det her tilfælde, er af en sådan karakter, at vi godt kan gå med til det.
Men det vil vi nok spørge lidt ind til i forbindelse med udvalgsarbejdet.
Principielt kan Dansk Folkeparti støtte det her forslag.
Vi synes jo, det er dejligt med et forslag, som lægger op til, at vi kan få mere fleksibilitet for de uddannelsessøgende, og som tilmed er inden for den samme økonomiske ramme.
Så vi anbefaler forslaget.
Hanne Agersnap (SF), 2010-04-08:
Det er jo meget vigtigt, at danske universiteter kan deltage i internationalt samarbejde, og det er uhyre vigtigt, at vi står fast på gratisprincippet for uddannelser.
Der var jo det problem, vi opdagede for år tilbage, at Erasmus Mundus-uddannelserne ændrede karakter fra sådan gensidig udveksling af uddannelser til noget, hvor der blev opkrævet brugerbetaling af danske deltagere.
Socialdemokraterne gik konstruktivt ind i det og lavede en aftale, der udmøntes med bl.a. det her lovforslag, og som skulle sikre, at danske studerende kan deltage i Erasmus Mundus-programmer uden at skulle betale.
Man har gjort det med udlandsstipendierne for at bygge på en eksisterende ordning.
Der er det med udlandsstipendierne, at de er hæftet op på SU'en.
SU'en er jo ment til forsørgelse af de studerende, hvor udlandsstipendierne skulle gå til betaling af uddannelsesafgiften.
Derfor kommer der det problem, at hvis man ikke har flere penge til forsørgelse, kan man heller ikke få betalt uddannelsesafgiften.
Det regner vi med og håber på at der er taget tilstrækkelig højde for i aftalen.
Det fremgår ikke af lovforslaget, hvor man siger, at der vil være mulighed for at søge fonde, så vi håber, at der er sikkerhed for, at der er fonde at søge og det bliver muligt for de studerende at få betalt uddannelsesafgiften.
Med de bemærkninger kan vi støtte det, for de to principper – muligheden for at deltage i det internationale samarbejde, og at vi står fast på gratisprincippet – er principper, vi er glade for fortsat gælder.
Rasmus Jarlov (KF), 2010-04-08:
Jeg kan meddele, at også Det Konservative Folkeparti er varm tilhænger af det her forslag.
Vi er varme tilhængere af internationalisering og af, at danske studerende tager ud i verden for at blive klogere og studerer på de bedste universiteter.
Det er et godt princip, at vi lader pengene følge de studerende, så de ikke er afhængige af, at der skal være en udvekslingsaftale, for at de kan komme af sted, men at de også kan få tilskud til uddannelser, hvor der ikke er en aftale.
Der skal selvfølgelig også gives tilskud til uddannelser, der ikke varer præcis 2 år, men som eksempelvis varer 2½ år eller 3 år.
Det er et hul i lovgivningen, at det hidtil ikke har kunnet lade sig gøre.
Det er vi selvfølgelig alle sammen enige om at der skal rettes op på.
Vi er også, så vidt jeg kan høre på de øvrige ordførere, helt enige om, at der skal være mulighed for at få tilskud til Erasmus Mundus-uddannelserne.
Det får vi også løst med den her lovgivning, og det glæder os meget.
Per Clausen (EL), 2010-04-08:
Jeg vil sige, at jeg sådan set er meget glad for at få mulighed for at være ordfører for det her lovforslag.
Det fremgik også af det, vi fandt ud af, at ministeren – det var så videnskabsministeren og ikke undervisningsministeren – enten var vidende om det eller i hvert fald burde have været vidende om det, hvis han læste de papirer, han fik tilsendt.
Det her lovforslag i dag er i hvert fald dokumentation for, at det var os, der havde ret, og videnskabsministeren, der havde uret.
Det er selvfølgelig også dokumentation for, at det nytter noget, selv om man er et lille oppositionsparti, at lave et kritisk opsøgende arbejde i forhold til den politik, som forskellige ministre fører.
Et eller andet sted er det også historien om, at det indimellem godt kan nytte at stille nogle af de mange spørgsmål, som nogle politikere og ministre synes er lidt overdrevet.
Man kan ikke forvente at få et nyt lovforslag ud af alle de spørgsmål, man stiller, men virker det bare en gang imellem, er det o.k. Så til selve lovforslaget: Jeg har jo i det, jeg nu har sagt, nærmest antydet, at Enhedslisten nok stemmer for lovforslaget, og det gør vi også.
Det gør vi ikke, fordi vi synes, at det her er den optimale løsning.
Problemet er jo, at mens vi i Danmark har et uddannelsessystem, der er baseret på gratisprincippet, har en lang række andre lande i EU et uddannelsessystem, der er baseret på betaling fra de studerende.
Vi så jo helst, at det, man havde etableret i Erasmus Mundus-systemet, var en udveksling mellem studerende, hvor der så at sige ikke var penge mellem den studerende og det enkelte uddannelsessted.
Det kan vi jo glæde os over at vi er enige med regeringen i, for det fremgår af både teksten og bemærkningerne, at regeringen vil gøre et forsøg på at sikre, at det bliver konsekvensen, når det det nye Erasmus Mundus-projekt skal laves.
Når det er sagt, vil vi alligevel støtte det her lovforslag, fordi vi mener, at det giver en løsning på det praktiske problem, som vi står med nu.
Det kan jo ikke nytte noget – må jeg erkende – at Enhedslisten siger, at vi ikke vil have udveksling med andre uddannelsessteder i Europa, fordi de har et andet system, end vi har; det vil vi først have, når der er fået styr på det.
Vi vil støtte forslaget, fordi det giver nogle fordele.
Der har man så i første omgang henvist til, at de kan søge fonde og legater.
Det synes vi så ikke nødvendigvis er helt tilfredsstillende, og derfor vil vi i det videre forløb arbejde med at få det yderligere afdækket, så vi sikrer, at de studerende rent faktisk får dækket de udgifter, de har.
Men uanset det betragter vi det her som et fremskridt, og vi vil stemme for lovforslaget.
Pernille Frahm (SF), 2010-04-08:
Det overrasker mig jo ikke, at ministeren afviser forslaget, for det er jo sådan næsten en reflekshandling, når der kommer noget fra oppositionen.
Men det overrasker mig alligevel, at ministeren ikke går lidt med på nogle af de tanker, der indholdsmæssigt ligger i det forslag her.
For ministeren har næsten kun talt ud fra den ene del af baggrunden for forslaget, nemlig antallet og timer og kroner og øre – hele den økonomiske og kvantitative del af sagen, kan man sige – men der er faktisk også en anden del af sagen, som trænger til at blive belyst.
Det er det faktum, at forældre til børn, der har vanskeligheder, og børn, der har vanskeligheder, lige nu ligger i et retligt vakuum.
Hvad har man ret til, og hvad har kommunerne pligt til?
Det er ikke særlig tydeligt, det er faktisk nærmest meget uklart.
Og en af måderne at få afklaret det på var at få lavet den her følgegruppe, så man kunne finde ud af, om børn rent faktisk får det, de har behov for, om der er noget i loven, vi skal ændre, for at de får det, de har behov for, og om loven er god nok osv. osv. – altså hele det retlige grundlag.
Tina Nedergaard (V), 2010-04-08:
Min respons på det er, at jeg faktisk mener, at det retlige grundlag er i orden, men at vi jo har med mennesker at gøre, og derfor kan der ske fejlskøn ude i kommunerne.
Jeg kan heller ikke stå her og sige, at der aldrig sker en skelen til økonomien på det her område, men jeg vil bare sige, at med de tal og den udvikling, der er sket – en 25-procents-stigning på 3 år – skeles der i hvert fald ikke ret meget til det.
Men jeg vil ikke afvise, at der er familier, som oplever problemer, og det er også derfor, at jeg mener, at det var rigtig godt, da vi i forbindelse med kommunalreformen lagde det mere decentralt ud, at det blev fulgt op af en klart bedre klageadgang for forældrene.
For selv om det er kompliceret at klage, er det dog immer væk bedre at have muligheden end at blive efterladt med en frustration over, at man ikke mener, at man får den service leveret, som man faktisk har et retligt krav på.
Pernille Frahm (SF), 2010-04-08:
Problemet med det retlige grundlag er to ting: For det første er det jo kun den udvidede specialundervisning, man kan klage over, og det betyder, at der er lidt mindre retssikkerhed, kan man sige, omkring den almindelige specialundervisning, som måske ellers kunne forebygge større problemer og forebygge, at nogle røg ud i den udvidede specialundervisning.
Det var den ene del af det.
Den anden del af det er, at ja, flere kan klage nu efter kommunalreformen, men ministeren er vel også opmærksom på, at det er der så sandelig også flere der gør – og der er flere, der får ret i deres klager, et stigende antal forældre får ret i deres klager.
Det betyder jo, at når summen af penge er den samme – for det er den jo – så får børnene af de forældre, der klager og får ret, tilført ressourcer fra den samlede pulje, og det betyder, at børnene af de forældre, som ikke klager, får tilsvarende mindre, fordi puljen er konstant.
Tina Nedergaard (V), 2010-04-08:
Det er overhovedet ikke på grund af manglende viden, men jeg beklager, at jeg ikke helt forstår, hvad der lægges i den definition, at det er en fast pulje, en pulje, der ikke ændres, for det skal den jo.
Og det kan man så også konstatere at den gør, for den skal jo ændres, efter det behov der er, for sådan er loven.
Men det kan man jo også se på udgiftsændringerne.
Der er sket en stigning på 25 pct. på 3 år, og det viser jo, at det ikke er en særlig konstant pulje af penge, der er tilført området.
Jeg mener også, at fru Pernille Frahm må erkende, at hvis vi skal lykkes med at løse opgaverne i vores samfund, er vi også nødt til at se på, at når vi har så dramatisk en stigning i udgifterne og forældrene tilsyneladende ikke er blevet lykkelige, er der noget, der er i disharmoni.
Og derfor er det jo godt, at kommunerne og regeringen i samarbejde kigger området igennem, så vi kan se, hvor problemstillingerne opstår.
Pernille Frahm (SF), 2010-04-08:
Nu ved jeg jo godt, at fru Anne-Mette Winther Andersen og undervisningsministeren er fra samme parti, så det, der kommer her, skulle ikke overraske.
Men alligevel er der altså en vis overraskelse over, at Venstre heller ikke vil være med på det her.
Det, der er sagen, er, at vi jo ikke har det overblik, som fru Anne-Mette Winther Andersen siger vi har.
Vi har ikke det overblik over, hvor mange børn der sidder og venter, og hvor længe de venter.
Vi har ikke det indblik i og overblik over, hvor mange børn der ikke får den specialundervisning, som de pågældende lærere mener de burde have, altså det, de lærere, der har med børnene at gøre, og det, de skoleledere, der har med de børn at gøre, mener.
Vi har ikke det samlede overblik.
Nu har jeg læst de der redegørelser
hvert eneste år.
Der er ikke noget overblik i det.
Jeg laver ikke sådan et forslag for sjov.
Jeg kunne godt tænke mig at vide, om fru Anne-Mette Winther Andersen synes, man skulle undersøge andet end den økonomiske situation, for det er jo det, regeringens og KL's arbejdsgruppe skal forholde sig til nu.
Det er de stigende udgifter.
Har fru Anne-Mette Winther Andersen lyst til at undersøge andet end bare kroner og øre-problematikken?
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2010-04-08:
Jamen jeg blev også rasende godt gift for 16 år siden, men jeg vedkender mig min arv fuldstændig.
Jeg har det faktisk sådan, at jeg mener, at man ikke kan kigge på den økonomiske ramme, uden at man ser på: Hvorfor er behovet, som det er?
Og hvem er det, der udløser det behov?
Kommunerne er jo i den grad interesseret i at give det bedste, det ved vi jo.
Som udgangspunkt er det altså alle menneskers ønske at gøre det bedste for hinanden.
Der er ikke ret mange, jeg kan forestille mig kunne have det ønske at sige: Hvordan kan vi gøre det dårligst muligt for nogen.
Så derfor har kommunerne jo ønsket om at gøre det bedste.
Derfor mener jeg også, at vi er nødt til at få det afdækket på en måde, så det bliver mere tydeligt, og det bliver det jo nu, fordi de går ind og ser på, hvordan det her egentlig ser ud.
Vi kan roligt regne med, at kvalitetsrapporterne og de nationale test sammen vil give et billede, som bliver tydeligt, og dermed er det igen en klar afdækning, der viser, hvor behovet er, hvem der har behovet, og bliver det lavet, som det skal?
For skolerne skal melde ind til kommunerne, hvordan de vil løse problemet.
Pernille Frahm (SF), 2010-04-08:
Nu skal jeg passe på med de der navne, men ordføreren kan så måske gøre det klart for mig, hvordan de test er i stand til at vise, hvor mange børn der sidder og venter nu på at få den specialundervisning, de har brug for, og hvordan de test vil vise, hvordan timerne bliver brugt, når specialundervisningen bliver bevilget.
Hvordan vil de test vise det?
Det forstår jeg simpelt hen ikke, og det er der ingen andre, der forstår.
Men det kan være, at ordføreren kan forklare det.
Anne-Mette Winther Christiansen (V), 2010-04-08:
Jeg vil nok egentlig give et helt andet eksempel og sige: Sidste år havde vi et lovforslag her i salen, som også mødte modstand fra det samme parti.
Det gik på, at man gerne måtte starte en specialundervisningssituation, før der var en klar udredning, hvis forældrene var enige, hvis skolen var enig, hvis lærerne tydeligt havde beskrevet, hvad der var af behov.
Det betød jo, at man så efterfølgende kunne lave den psykologiske udredning, PPR-udredningen, der skulle til for at bekræfte, at det her var fuldstændig rigtigt set.
Den bliver ikke brugt særlig meget, men den er der.
Det er lagt op ad, at vi har de nationale test, hvor vi i hvert fald vil finde nogle, som har svært ved at svare på spørgsmålene, og som har svært ved at læse spørgsmålene.
Og der er jo en afdækning: O.k., her er i hvert fald noget, der skal findes ud af.
Er det overhovedet, fordi læsningen ikke er på plads?
Eller er det på grund af ordblindhed?
Eller er det på grund af noget andet?
Det spørgsmål vil naturligvis komme frem hos læreren, når resultatet ser ud, som det gør, plus at jeg ved, at Socialistisk Folkeparti i hvert fald siger, at lærerne jo kender børnene.
Så det gør de jo allerede, inden de sætter børnene til at løse testen.
Leif Lahn Jensen (S), 2010-04-08:
Mange af os, der enten har siddet i en kommunalbestyrelse eller jævnligt kommer ud til kommunerne, ved jo godt, at der er et stigende problem på specialundervisningsområdet.
Antallet af børn, der skal have ekstra hjælp, er stigende, og det kommer kun til at se værre og værre ud.
Det er efterhånden et kæmpe problem i kommunerne, fordi de simpelt hen ikke har penge nok til at tage sig af det, som de jo ifølge loven er forpligtet til.
Forslaget beskriver ganske godt de problemstillinger, der er på det her område: I 2009 sparer 41 pct. af landets kommuner på området vedrørende disse børn, det vil nok heller ikke blive bedre med regeringens nulvækst, der er et stigende antal klager fra forældre, det er ikke alle elever, der får den undervisning, de har behov for, og der er også nogle, som må vente over et halvt år på specialundervisning, altså ting, som ingen overhovedet kan være tilfredse med.
Der er jo et svært område, og man kan spørge sig selv, hvad søren man skal gøre, hvad der er rigtigst at gøre: Skal vi skyde flere penge i det?
Jo, nulvækst hjælper jo ikke, for når udgifterne for tiden stiger ret meget, er nulvækst faktisk det samme som besparelser.
Men foreslår man det, vil man bare høre ministeren sige: Penge, penge, penge, I vil altid have penge, og flere penge giver ikke nødvendigvis bedre skoler.
Det har vi jo hørt den tidligere minister, hr. Bertel Haarder, sige, og det vil vi sikkert også høre den nuværende minister sige.
Derfor synes vi jo, det er et rigtig godt og konkret forslag fra SF, fordi det her ikke nødvendigvis koster det store.
Man foreslår simpelt hen at lave en følgegruppe af eksperter, ikke eksperter, som ministeren finder blandt sine egne folk, men eksperter, som har noget at gøre med de her børn til daglig, og det synes jeg lyder rigtig, rigtig interessant.
De vil jo helt klart være de rigtige til at fortælle os, hvad de rette løsninger er, hvad problemstillingen er, og selvfølgelig hvordan man løser den.
Gruppen skal rådgive og vejlede skolerne, belyse udviklingen inden for specialundervisningen, få overblik over bl.a. ventelister, tildeling og visitation samt vejlede Uddannelsesudvalget og ministeren.
Ministeren vil også gerne løfte skolen og eleverne.
Det har vi jo senest set, da ministeren nedsatte en arbejdsgruppe, der skal løfte de dygtigste elever.
Så siger jeg: Her nedsætter vi en gruppe, der skal løfte de svageste elever, og så må man jo sige, at det hele ligesom passer sammen.
Sophie Løhde (V), 2010-04-08:
Fru Marion Pedersen er Venstres ordfører på det her, men hun er desværre syg i dag, så jeg har lovet at læse hendes ordførertale op: Lovforslaget i dag vedrører forbedring og forenkling af regler om støtte til køb af handicapbil.
De to F'er særlig vigtige at bide mærke i: forbedring og forenkling.
Lovforslaget har nemlig til formål at gøre reglerne på området enklere og mere overskuelige og samtidig sikre borgerne forbedringer på området.
I Venstre synes vi, det er et rigtig godt initiativ, der både kan være til glæde for den kommunalt ansatte, den enkelte borger, de pårørende og kommunen som helhed.
Baggrunden for lovforslaget skal findes i den betydelige kompleksitet, som i dag karakteriserer reglerne inden for støtte af køb til en handicapbil.
Det er specielt den lange sagsbehandlingstid, der i mange tilfælde vurderes som unødvendig, og som både er til gene for den enkelte borger, der må vente længe på en afklaring, og for kommunen, der kunne bruge ressourcerne langt bedre et andet sted.
Med dette lovforslag vil der ske en forenkling og en forbedring af reglerne, så de bliver mere gennemskuelige og fleksible.
Som et resultat vil borgeren opleve en kortere og forbedret sagsbehandling, og kommunen vil opleve en større fleksibilitet og frigivelse af ressourcer til andre borgernære områder.
I forhold til forbedringer indeholder lovforslaget to konkrete forbedringer, der vedrører fordelingen af provenu og eftergivelse af gæld ved frakendelse.
I forhold til forenklinger består disse bl.a. af en tydeliggørelse af målgruppen, hjemmel til, at afprøvningen af en bil kan overlades til borgeren i samarbejde med en privat aktør, uden at en eventuel sagsbehandler er til stede, og en mulighed for en tro og love-erklæring i genbevillingssager.
For at lovforslaget får den bedst mulige start, vil bekendtgørelse og vejledning være til stede i god tid før ikrafttræden den 1. oktober 2010.
Desuden vil Socialministeriet afholde en række undervisningsdage for de kommunale sagsbehandlere, der til daglig sidder med området.
Det vil give kommunerne og de ansatte en god føling med og orientering om det nye regelsæt, inden det for alvor tages i brug.
Det vil både være til gavn for den enkelte sagsbehandler, der vil føle sig bedre klædt på, og for borgeren, der vil møde et velinformeret og fagligt funderet personale, der kan imødekomme den enkeltes behov.
I Venstre havde vi gerne set, at der med forslaget også var sikret en god ordning for genbrug af brugte handicapbiler.
Vi ser frem til, at et sådant initiativ kommer til efteråret.
Derudover ønsker vi, at der fremadrettet også ses på afgiftsreglerne, så miljørigtige biler også kan omfattes.
Som nævnt i min indledning, indeholder lovforslaget to vigtige formål: forenkling og forbedring af reglerne om støtte til køb af handicapbil.
Venstre kan derfor med glæde støtte forslaget.