runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-04-11:
Jeg må sige til hr. Morten Messerschmidt, at jeg ikke kender Danmarks Radios interne regler for opbevaring af og bortskaffelse af materiale.
Mit svar om, at jeg ikke har kendskab til, hvad der i øvrigt måtte være af telefonsamtaler, mail eller anden korrespondance mellem ministre på forskellige områder og bestyrelsesformænd, er jo baseret på, at det har jeg altså heller ikke foretaget nogen undersøgelse af.
Jeg mener: Der skal være et vist forhold mellem de spørgsmål, der bliver stillet, og de ressourcer, der bliver krævet med henblik på at give et svar.
Jeg har ganske enkelt ikke noget kendskab til det.
Jeg må også sige, at jeg altså har en sådan tillid til de enkelte ministre, at jeg tror, de varetager deres kommunikation med bestyrelsesformændene på en ansvarlig facon.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-04-11:
Det ville jo også være noget mærkeligt, om statsministeren havde kendskab til sådanne ting, som bestyrelsesmedlemmerne altså er pligtige til at destruere.
Jeg vil så bare spørge: Synes statsministeren ikke, at det er betænkeligt, at bestyrelsesmedlemmer bliver forpligtet til at destruere det her?
Der møder endda en person op fra Danmarks Radio for at afhente de ting til destruktion.
Synes statsministeren ikke på den baggrund, at det er besynderligt, at en generaldirektør altså ikke er omfattet af det kodeks, som bestyrelsesmedlemmer tilsyneladende er omfattet af?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-04-11:
Som sagt kender jeg ikke til de regler, men sådan som hr. Morten Messerschmidt fremstiller sagen, kan de jo godt fremstå mærkelige.
Men det er ikke noget, jeg som statsminister agter at blande mig i.
Jeg synes, det må være et internt anliggende, som Danmarks Radio selv må håndtere.
Per Clausen (EL), 2007-04-11:
Det andet, jeg vil spørge statsministeren om, vedrører det, at statsministeren med stor sikkerhed siger, at der er tale om en helt normal udveksling af kommunikation mellem minister og bestyrelsesformand.
Der er faktisk flere interessante elementer i det.
Statsministeren har sådan set ikke nogen idé om, hvordan det normalt foregår, for han kan ikke sammenligne det her med noget som helst.
Det eneste, han baserer sin vurdering på, er, at han i al almindelighed nærer tillid til ministrene, og derfor begår de ikke fejl.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-04-11:
Det kan jeg fuldstændig bekræfte.
Jeg har i almindelighed – og ikke bare i almindelighed – fuld tillid til ministrene.
Og jeg kan svare sådan, for ellers var de ikke ministre.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Per Clausen (EL), 2007-04-11:
»Mener statsministeren, at henvendelser til bestyrelsesformænd for statslige institutioner, selvejende institutioner og statslige selskaber med påpegning af, at der er enkelte navngivne medarbejdere, som udgør et særligt problem, er rimelige og skaber den fornødne armslængde mellem disse institutioner og den pågældende minister?«
Det var da rart at få bekræftet, at jeg har forstået et af grundprincipperne i det her system, nemlig at det er statsministeren, der udpeger ministre.
Det er rart, at der alligevel er noget, der hænger ved.
I det næste spørgsmål, jeg godt vil stille statsministeren, kommer vi til, om statsministeren skulle kunne gribes i at have en holdning i den her sag.
Hvis vi nu f.eks. tager Danmarks Radio, mener statsministeren så, at det er en god ting, at en minister retter henvendelse til bestyrelsesformanden og gør opmærksom på, at der er særlige medarbejdere, som udgør et særligt problem, underforstået at det bør bestyrelsesformanden vel på en eller anden måde tage hånd om?
Mener statsministeren, at det er den rigtige måde at håndtere det armslængdeprincip, som i hvert fald i forhold til en række institutioner gør sig gældende i Danmark, når man ser på relationen til ministre?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-04-11:
Hvad angår det konkrete indhold i den konkrete mail fra kulturministeren til den daværende bestyrelsesformand, må hr. Per Clausen tale med kulturministeren om det, og hvad der har ligget i de enkelte formuleringer osv.
Hvad angår det generelle, synes jeg virkelig, at det må være op til den enkelte minister at vurdere, hvilke emner man vil tage op i en løbende dialog med bestyrelsesformændene for institutionerne inden for området.
Det tror jeg hverken at vi i Folketinget eller jeg som statsminister skal blande os i.
Per Clausen (EL), 2007-04-11:
Det, jeg må konkludere, er, at statsministeren mener, at det såmænd kan være meget rimeligt, at kulturministeren henvender sig til Danmarks Radios bestyrelsesformand og gør opmærksom på, at der er nogle medarbejdere, som gør en særlig uheldig indsats.
Lige såvel kan videnskabsministeren så begynde at rette henvendelse til landets rektorer for at gøre dem opmærksom på, at der er nogle medarbejdere, der gør en særlig dårlig indsats.
For det er jo konklusionen på, at statsministeren ikke vil sige, at det synes han er en dårlig idé.
Det er så, fordi han synes, det er acceptabelt, at det er o.k., at det er fint nok.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-04-11:
Jeg er bare nødt til at gentage over for hr. Per Clausen, at hvis han vil vide mere om baggrunden for, hvorfor kulturministeren har formuleret sig, som han har, må hr. Per Clausen tale med kulturministeren om det.
Som jeg flere gange har svaret her i Folketingssalen, har jeg ingen erindring om, hvad jeg måtte have ment om Danmarks Radios dækning af Irakkrigen i sin tid eller om enkelte medarbejdere, eller hvad.
Det synes jeg ærlig talt ikke er særlig interessant at kigge tilbage på.
Jeg kigger mere fremad, og derfor er jeg ikke i stand til at svare hr. Per Clausen med andet end det, jeg hele tiden har gjort i denne sag.
Kl.. 13.30
Per Clausen (EL), 2007-04-11:
Jeg er sådan set enig med statsministeren i, at i en lang række sammenhænge kan vi være fuldstændig ligeglade med, hvad statsministeren går rundt og mener.
Det er kun, når det bliver omsat til handling, det betyder noget.
Men problemet her er jo, at jeg sådan set bare beder statsministeren om at komme med en klar tilkendegivelse.
Den synes jeg statsministeren er kommet med indirekte, men det ville være rart, hvis den også kom direkte.
Statsministeren skal bare sige: I denne regerings tid er det sådan, at hvis der er ministre, der føler trang til at henvende sig til en bestyrelsesformand og gøre opmærksom på, at den pågældende har nogle medarbejdere, der udgør et særligt problem, er det godt nok, og så skal de bare gøre det.
Hvis vi kunne få et klart svar, kunne de ansatte i de institutioner jo også få et klart indtryk af, hvad de er oppe imod.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-04-11:
Jeg synes ikke, at man hverken fra Folketingets side eller fra min side kan komme med nogle bestemte retningslinjer for, hvordan en minister skal kommunikere med bestyrelsesformænd i institutioner inden for ministerens område.
Det overlader jeg ganske trygt til den enkelte minister selv at varetage, og jeg har fuld tillid til, at de kan gøre det på en ansvarlig facon.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-04-11:
Jeg har i et læserbrev fra et tidligere bestyrelsesmedlem, Rolf Bagger fra Det Konservative Folkeparti, læst, at når man træder ud af DR's bestyrelse, har man pligt til at destruere alt det materiale, man har oppebåret gennem sit arbejde – det gælder både noter, e-mail og andre ting.
Det har jeg efterfølgende fået bekræftet af andre folk, der tidligere har siddet i DR's bestyrelse.
Jeg vil bare gerne stille to spørgsmål til statsministeren.
Det første spørgsmål er: Når man nu som tidligere bestyrelsesmedlem er pligtig til at destruere alle de her materialer, finder statsministeren det så ikke besynderligt, at generaldirektøren altså ikke har destrueret de her materialer?
Det andet spørgsmål er: Mener statsministeren ikke, at det ville være noget besynderligt, om statsministeren ville være i stand til, som han bliver spurgt om af hr. Per Clausen, at fremdrage andre e-mail, når tidligere bestyrelsesmedlemmer er pligtige til at destruere disse email – i hvert fald hvis de ting, som hr. Rolf Bagger har fremført om sit arbejde i bestyrelsen, står til troende?
Mogens Jensen (S), 2007-04-11:
Hvis der er noget, som er lykkedes med omgangene med statsministeren i denne sag, er det, at statsministeren trods alt har sagt i et samråd, at statsministeren mener, man bør respektere armslængdeprincippet.
Armslængdeprincippet går lige præcis ud på, at hverken ministeren eller vi som politikere skal blande os i de faglige dispositioner eller personaledispositioner ude i de enkelte institutioner.
Hvis statsministeren mener noget med, at statsministeren respekterer armslængdeprincippet, må statsministeren da også forholde sig til sagen, hvis en minister bryder armslængdeprincippet og rent faktisk siger til en statslig institution – i dette tilfælde DR – at i regeringen synes vi, der er problemer med de og de medarbejdere, fordi de er for venstreorienterede eller fremfører en kritisk holdning til regeringen.
Skal det være muligt at gøre det inden for armslængdeprincippet?
Ja, og Christian S. Nissen siger jo netop til Politiken, at han klart mener, at den mail og i øvrigt også andre henvendelser fra regeringen til ham og andre i DR blev opfattet som et klart og tydeligt udtryk for pression.
Det gjorde den tidligere nyhedsdirektør Lisbeth Knudsen også.
Hun siger direkte til TV 2 Nyhederne, at hun oplevede det sådan, at der var pression fra både flere ministre og regeringspartierne, og siger også: Hvad ville de opnå?
Jeg tror, de ville få mig til at blive så bange og bekymret, at jeg ville bede redaktionen om at ændre kurs, men det gjorde jeg ikke, og heldigvis for det.
Men jeg forstår statsministerens svar på den måde, at det er i orden, at ministre henvender sig direkte til bestyrelsesformænd for institutioner, udpeger konkrete medarbejdere og siger: De udgør et problem, og det må I gøre noget ved.
Det er i orden set fra statsministerens stol.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-04-11:
Jeg er nødt til at gentage, hvad jeg har sagt nu efterhånden mange gange, for det er jo det samme spørgsmål, jeg får gang på gang.
Altså: For så vidt angår det konkrete indhold af den mail, som kulturministeren sendte til den daværende bestyrelsesformand, må hr. Mogens Jensen snakke med kulturministeren om, hvad der ligger bag de enkelte formuleringer.
Og for så vidt angår det mere generelle – altså den måde, hvorpå en minister har kontakt og dialog med bestyrelsesformændene i institutioner inden for ministerens område – mener jeg altså, vi må overlade til ministeren selv at håndtere det.
Jeg har fuld tillid til, at det kan hver eneste minister gøre på en ansvarlig facon.
Per Clausen (EL), 2007-04-11:
Jeg synes sådan set, at statsministeren har svaret relativt klart på de spørgsmål, jeg har stillet i dag, og det er jeg taknemlig for.
Jeg skal bare være sikker på, at jeg har forstået svarene rigtigt.
Jeg forstår dem på den måde, at statsministeren mener, det er i overensstemmelse med armslængdeprincippet og udtryk for god kommunikation mellem minister og bestyrelsesformand, når ministeren fremlægger konkret kritik af medarbejdere og gør opmærksom på, at de udgør et særligt problem.
Statsministeren sender det signal, at det sådan set er en rigtig god måde at kommunikere fra ministre til bestyrelsesformænd på, og det er jo rart at vide.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-04-11:
Hr. Per Clausens konklusioner må stå fuldstændig for hr. Per Clausens egen regning, for hr. Per Clausen kan ikke lægge andet i det, jeg har sagt, end det, jeg rent faktisk har udtalt her, nemlig at jeg trygt overlader det til hver enkelt minister at håndtere kommunikationen med bestyrelsesformænd på ministerens område.
Det har jeg fuld tillid til at de kan gøre på en ansvarlig facon.
For så vidt angår den helt konkrete sag, har jeg gjort det klart, at selvfølgelig må en minister ikke referere fra et fortroligt ministermøde; det er en fuldstændig fast regel her i landet.
Jeg har også gjort det klart, at regeringen aldrig har haft nogen planer om at privatisere Danmarks Radio.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-04-11:
»Hvilke overvejelser har udenrigsministeren gjort sig i relation til Danmarks rolle i at bekæmpe den udbredte holocaustfornægtelse i den arabiske verden, herunder hvilken betydning udenrigsministeren vurderer at det har for denne indsats, at der også i den hjemlige debat er røster, der søger at bagatellisere eller fornægte holocausts eksistens, og at en sådan benægtelse ikke synes at være omgærdet af den samme utvetydige afstandtagen som hidtil?«
Det er jo sådan, at i muslimske kredse i både Mellemøsten og Vesten, som jo i stigende grad oplever en indvandring af ekstreme muslimer, er der en meget kedelig tendens i retning af det fænomen, man normalt kalder holocaustbenægtelse.
Det er selvfølgelig noget, som vækker en voldsom afsky i vores del af verden, fordi vi jo historisk har oplevet de modbydeligheder og grufuldheder, som fandt sted under anden verdenskrig.
Det er særlig bekymrende, at vi nu også i Danmark, faktisk også i Det Konservative Folkeparti, ser ekstreme muslimer, som tilslutter sig denne holocaustbenægtelse.
Jeg vil også gerne høre, hvad man i det større perspektiv kan gøre fra dansk side for at bekæmpe denne ondartede fordummelse, som vil jeg kalde det.
Per Stig Møller (KF), 2007-04-11:
Lad mig først lige slå fast, at behandlingen af sager i Det Konservative Folkeparti jo først og fremmest er et lokalt anliggende, og at Københavns Konservative Vælgerforening den 30. marts har besluttet at indstille vedkommende til eksklusion med den begrundelse, at hendes holdninger ikke er forenelige med konservative værdier.
Der er altså reageret over for det, der hedder holocaustbenægtelse, fra vores side.
Regeringen finder, det er meget vigtigt, at der ikke sker holocaustfornægtelse, og at man hele tiden skal være klar over, at der kan finde og finder folkemord sted, og hvilke mekanismer der ligger bag det.
Derfor tager den danske regering også meget kraftigt del i indsatsen mod holocaustbenægtelse.
På Stockholmkonferencen vedtog man, at der skulle være en Auschwitzdag, og den danske regering har fastlagt denne dag til den 27. januar.
Vi blev i 2004 medlem af den internationale task force om uddannelse i forskning i holocaust, som altså har til formål at fastholde erindringen om holocaust.
Vi har også arbejdet for FN-erklæringer omkring holocaust, i 2005 blev der af FN's Generalforsamling gennemført en vedtagelse, som Danmark og Israel var blandt forslagsstillerne til, og jeg var en af de få udenrigsministre, som var til stede i FN for at fremføre nationale indlæg, hvor jeg også understregede nødvendigheden af at bekæmpe holocaustfornægtelse.
Denne beslutning, som blev truffet af FN i 2005, er blevet bekræftet i 2007 med en ny fordømmelse af enhver benægtelse af holocaust.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-04-11:
Jeg vil gerne spørge, om udenrigsministeren ikke finder det foruroligende, at en person, der har de sympatier, og som på sin hjemmeside linker til David Irwin, der ligestiller revisionister med historikere, kan opnå en så stor og central position i Det Konservative Folkeparti, som vedkommende har opnået.
Jeg er selvfølgelig tilfreds med, at udenrigsministeren siger, at man vil gøre op med det og påbegynde en procedure frem mod eksklusion.
Det samme bekræftede økonomi- og erhvervsministeren over for mig og mit parti den 10. april, men er det virkelig acceptabelt, at en person, der er nået så langt frem i Det Konservative Folkeparti, skal vente 10 måneder på en eksklusionsbegæring?
Vi taler altså om en person, der både har været på studietur hos Hizbollah og har opfordret til at søge ind i terrororganisationer, hvis man vil have militærtræning, og vi taler om en person, som netop er eksponent for den modbydelige holocaustbenægtelse.
Synes udenrigsministeren virkelig, at den sanktion, der lægges op til, er tilstrækkelig?
Per Stig Møller (KF), 2007-04-11:
I modsætning til andre partier har vi jo ikke topstyring, som betyder, at det er os i toppen, der afgør, hvem der må være medlem af de forskellige vælgerforeninger.
Det er faktisk sådan, at vi har demokrati i vores parti, og det betyder bl.a., at de lokale vælgerforeninger selv afgør deres anliggender.
Derfor er jeg også tilfreds med, at Københavns Konservative Vælgerforening traf beslutningen den 30. marts.
Så har vi det jo også sådan i vores parti, at vi har spilleregler, ligesom man har i et retssamfund, og de spilleregler betyder altså, at man har mulighed for at appellere sin sag til en generalforsamling.
Det synes jeg er fair, og hos os har vi altså den procedure, at eksklusioner finder sted på generalforsamlinger.
Der er først ordinær generalforsamling i Københavns Konservative Vælgerforening om 10 måneder.
Selvfølgelig kan der indkaldes til en ekstraordinær generalforsamling, men igen: Der er ikke nogen topstyring i vores parti.
Det vil være Københavns Konservative Vælgerforening, der selv afgør, om den vil fremskynde sin generalforsamling og gøre den til en ekstraordinær generalforsamling, men man kan konstatere, at Københavns Konservative Vælgerforening har reageret over for et medlem, som har leveret de udtalelser, som hr. Morten Messerschmidt peger på.
Men da vi ikke er et topstyret parti, respekterer vi, at vælgerforeningen i København håndterer sagen.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-04-11:
Jeg synes, udenrigsministeren viger uden om problemet.
Sagen er jo, at det ikke bare er et menigt medlem af Det Konservative Folkeparti, det er et medlem, der indtager en bestyrelsespost og har en ledende position i partiet.
Det er selvfølgelig meget godt, at man kan smykke sig med, at der er demokrati osv., men hvad nu, hvis vi forestiller os, at fru Safia Aoudes får meldt en masse af sine ekstremistiske islamiske venner ind og får ændret eller væltet beslutningen på den generalforsamling, som først skal finde sted om 10 måneder?
Der er altså noget tid at arbejde i.
Så vil den danske udenrigsminister altså sidde som udenrigsminister for et parti med et bagland, som har sanktioneret de synspunkter og de holdninger, og det vil jeg betragte som meget, meget uklædeligt for den danske udenrigsminister.
Kan den danske udenrigsminister ikke godt forstå det?
Per Stig Møller (KF), 2007-04-11:
Det ville blive en total glidebane, hvis vi også skulle diskutere enkeltmedlemmer af Dansk Folkeparti, som jo også er kommet med uhyrlige udtalelser.
Der er bare det ved det, at i Dansk Folkeparti er det partilederne, der siger, at man ikke kan være medlem.
Vi har altså anderledes demokrati i Det Konservative Folkeparti, og den lokale vælgerforening har jo også reageret, så jeg synes, man er helt derude, hvor man misbruger en konkret sag.
Spørgsmålet går jo konkret på, hvad den danske regering gør, og den danske regering er altså meget aktiv for at fastholde holocaust i bevidstheden og gå imod benægtelsen.
Lad mig give et andet eksempel.
Jeg er godt klar over, at det åbenbart er lokalpolitik, der interesserer hr. Morten Messerschmidt, men nu er det jo nationalpolitik, jeg er blevet spurgt om, og der har vi altså også lagt megen vægt på at undsige Iran og Irans holocaustbenægtelse, som jeg synes er betydelig alvorligere.
Vi lagde vores kræfter i for at få en udtalelse fra EU, vi fik den på topmødet den 14.-15. december 2006, og i den hedder det: EU fordømmer enhver form for benægtelse af holocaust som historisk kendsgerning, både helt og delvis, og afviser derfor på det kraftigste de underliggende præmisser og målsætninger for den konference om holocaust, som de iranske myndigheder organiserede.
Det er den nationale position, det er den danske position, og det er den konservative position.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-04-11:
For det første vil jeg slå fast og bekræfte, at jeg mener da bestemt, at der – ikke mindst når det gælder en medieinstitution som Danmarks Radio – skal være et armslængdeprincip.
Det har jeg gjort klart tidligere, og det gentager jeg gerne.
Det er der ikke noget nyt i.
Men det næste, jeg vil sige, er, at jeg absolut ikke mener, at kulturministerens mail på nogen måde er et brud på armslængdeprincippet.
Der er tale om en henvendelse fra en minister til en bestyrelsesformand, og det er jo ikke nogen indblanding i Danmarks Radios redaktionelle linje, og det er heller ikke en henvendelse til nyhedschefen eller en anden redaktionel medarbejder eller leder.
Det er en kommunikation mellem en minister og en bestyrelsesformand.
Det mener jeg klart ligger inden for rammerne af armslængdeprincippet, og det understreges jo også af, at den tidligere generaldirektør Christian S. Nissen har sagt til Politiken, at han ikke opfattede den mail som nogen sensation.
Han lod den jo også blive liggende i 4 år uden at gøre noget, før den nu er blevet bragt frem i forbindelse med markedsføringen af en bog.
Morten Messerschmidt (DF), 2007-04-11:
Jeg er utrolig glad for, at udenrigsministeren gør en stor indsats for at bekæmpe holocaustbenægtelse, jødehad, og hvad vi ellers oplever af modbydeligheder, og det er jo ikke så lidt i den muslimske verden.
Men jeg tror altså, der er mange, som sidder med en meget ubehagelig smag i munden.
Der er mange borgere her i landet, som stadig har de modbydeligheder, der foregik under anden verdenskrig, hvor også danske jøder blev drevet ud fra deres hjem, ført ind i godsvogne og kørt til Auschwitz, i klar erindring.
Jeg synes, det er utrolig hæderligt, at udenrigsministeren gør en indsats for, at dette skal blive mindet, både med Auschwitzdagen og andre gode initiativer, men jeg synes, det er knap så hæderligt, at man ikke tager noget klarere afstand fra de fuldstændig uacceptable udtalelser og fuldstændig uacceptable synspunkter, som er kommet til udtryk, og derfor vil jeg igen appellere til, at udenrigsministeren meget klart siger og i hvert fald bekræfter, at han vil opfordre den nævnte generalforsamling til at foretage en eksklusion.
Det vil være et klart signal om, at de synspunkter ikke hører hjemme i dansk politik, hverken på Christiansborg eller i lokalforeninger i Det Konservative Folkeparti.
Mogens Jensen (S), 2007-04-11:
Nu kan man godt høre på statsministeren, at han ikke har læst den pågældende bog, som Christian Nissen har skrevet; det citat stammer jo ikke fra bogen.
For hvis statsministeren havde gjort det, ville han også vide, at grunden til, at Christian Nissen gemmer denne mail til senere og ikke offentliggør den med det samme, jo er, at han frygter, at det vil få konsekvenser for ham, hvis han begynder at gøre den her mail til en sag på det pågældende tidspunkt.
Så der er jo nok en grund til, at mailen er gemt og blevet genoptrykt i bogen – i øvrigt sammen med en anden mail, hvoraf det jo helt klart fremgår, at kulturministeren også har givet bestyrelsesformanden for DR en skideballe, fordi regeringen ikke var tilfreds med Danmarks Radios virksomhed.
Jeg vil godt spørge statsministeren: Er det klogt af kulturministeren at rette en henvendelse til DR, hvori man angiver navngivne journalister?
Jeg forstår, at det er Lene Johansen, Trine Sick og Ole Sippel, man har været utilfreds med.
Er det klogt af ministeren at gøre sådan?
Rune Lund (EL), 2007-04-11:
»Hvad er statsministerens holdning til asyl til de irakiske tolke, som har bistået de danske tropper i Irak?«
Mit spørgsmål drejer sig om statsministerens holdning til de irakiske tolke, som har bistået de danske tropper i Irak.
Det skyldes selvfølgelig den diskussion, der har været om den meget store fare, som de tolke befinder sig i, også når de danske tropper bliver trukket hjem fra Irak.
Statsministeren har i går været ude og sige, at man ikke vil lade nogen af de her tolke i stikken, og der synes jeg da, det kunne være lidt rart at få at vide, hvad det mere præcist betyder.
Betyder det f.eks., at hvis de tolke kommer til Danmark, henvender sig og om beder om asyl, er det noget, Danmark så vil give dem?
Det kan statsministeren jo få lejlighed at komme ind på.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-04-11:
Debatten i medierne om de irakiske tolke har i løbet af de seneste uger fyldt ganske meget.
Jeg vil da godt sige, at al den virak faktisk er noget overraskende, for regeringen har jo gentagne gange understreget, at vi ikke vil lade nogen af bataljonens irakiske tolke i stikken i forbindelse med hjemtagningen af den danske bataljon.
Og det er selvfølgelig et løfte, vi står ved.