runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bjarne Laustsen (S), 2009-10-29:
Den her sag er jo en udløber af aftalen om »Grøn Vækst«, og den er jo også relateret til de næste fire lovforslag, som Folketinget skal behandle i dag.
Det er en aftale, som Socialdemokratiet står uden for af den simple grund, at regeringen ikke ville forhandle med os.
Vi var med til de indledende drøftelser, men vi syntes som helhed, at det, man kom med, var for sent og for småt, og vi tror ikke, at det går i den retning, vi gerne vil.
Udgangspunktet var jo, at man lige havde ophævet braklægningen af omkring 125.000 ha jord.
Det tog man lige pludselig ind i omdrift, og vi ved godt, at det fører til ekstra gødningsforbrug, mere forbrug af pesticider osv.
Det ord, vi gerne vil have ind i vores landbrugsproduktion, er bæredygtighed.
Det vil sige, at vi gerne vil have noget mere økologi, mere natur og miljø, og får vi det i den plan med »Grøn Vækst«?
Der er svaret: Nej, det gør vi ikke.
Derfor er der behov for, at vi under udvalgsarbejdet også kigger meget kritisk på, om det her er godt nok.
Der er bestemt elementer i det, som går i den rigtige retning, men vi synes ikke, at det er godt nok.
Der er nogle meget skrappe krav, vi skal leve op til, vandrammedirektiv osv., og det er spørgsmålet, om vi i det hele taget når det.
Jo, det har man bestemt haft, men det, der har været spørgsmålet, har været, om man kunne nå de mål, der var aftalt, og som enten har bygget på frivillige aftaler på de her områder eller på lovgivning, som borgerne specifikt skal rette sig efter.
Det bliver vi nok også nødt til at kigge lidt på.
Spørgsmålet er selvfølgelig, om vi når målene, som vi gerne vil nå.
Hr. Henrik Høegh var også inde på, at det her betyder meget i forhold til hele den grønne diskussion om, om landbruget som energirigtig producent også kan være med til at bidrage til klimaløsningen.
Jeg synes, at det ligger lige for, at landbruget kommer til at gøre det.
Et af spørgsmålene er jo, at vi har nogle dyrkningsfrie bræmmer, og jeg kan forstå, at regeringen vil tillade, at man dyrker energipil i de dyrkningsfrie bræmmer.
Uanset om energipil kan være nok så fornuftig, er spørgsmålet, om det er det rigtige sted at plante dem.
Derfor skal vi give tilsagn om, at alle de steder, hvor vi kan se at vi kan forbedre det her, vil vi gerne gøre det.
Den diskussion, som hr. Henrik Høegh var inde på, om, at man ikke havde opfyldt alting i den aftale, man har lavet sammen med Dansk Folkeparti, lytter vi også gerne til under udvalgsarbejdet.
Men vi er bekymret for, om man generelt når målene, og derfor hælder vi mest til at udelade dem fra det her lovforslag.
Det er vel generelt sådan, at ting, man ikke har haft indflydelse på, behøver man heller ikke at bære igennem her i Folketinget.
Karen Hækkerup (S), 2009-10-29:
Nu er det ikke, fordi jeg vil kaste hår i suppen, men grunden til, at jeg alligevel tager ordet, er for at spørge justitsministeren om den flerårsaftale, som der snart skal forhandles om: en flerårsaftale for domstolenes økonomi.
Jeg rejste spørgsmålet under mit indlæg, hvor jeg gjorde rede for, at Socialdemokraterne er meget villige til at tage ansvar for en stor, bred aftale, der sikrer de fornødne ressourcer til domstolene.
Der står jo i lovforslaget under punkt 5.2, at der skal laves en flerårsaftale, og derfor vil jeg spørge justitsministeren, hvornår ministeren påtænker at indkalde til forhandlinger i et sådant forhandlingsforløb.
Henrik Høegh (V), 2009-10-29:
Nu er det helt naturligt, at man, uanset om man er smed eller landmand, i sit politiske arbejde læser høringssvarene, og det er såmænd det, jeg har gjort.
Så meget til det første spørgsmål.
Så skal jeg sige om det, vi gerne vil kigge på mellem første og anden behandling, at det ikke har noget at gøre med målsætningen.
Den målsætning, vi har sat, står ikke til debat.
Det, vi gerne vil kigge på, er det, der er blevet afdækket i nogle høringssvar, altså nogle økonomiske konsekvenser i forhold til nogle specielle bedriftstyper.
Det er det, vi kigger på.
Bjarne Laustsen (S), 2009-10-29:
Jeg opfatter jo hr. Henrik Høegh som Venstres ordfører i den har sammenhæng og ikke nødvendigvis som landbrugets repræsentant.
Det går jeg ud fra at jeg har ret i.
Med hensyn til, om det er ambitiøst nok eller ej, vil jeg sige, at det jo er et spørgsmål om, hvorvidt man, når man kommer dertil, rent faktisk har levet op til målene, og det kan vi godt være i tvivl om.
Dernæst er det jo sådan, at regeringen har valgt ensidigt at lave en aftale med Dansk Folkeparti.
Derfor er det jo interessant, at Venstre ikke i de forhandlinger, der har været ført om »Grøn Vækst«, har nået de resultater, de gerne ville, men gerne ville have lov til at diskutere det med den øvrige opposition i udvalgsarbejdet.
Det lytter vi gerne til, men jeg synes bare, at det er interessant, at man ikke har lavet aftalen færdig og sørget for, at de ting, man gerne selv ville have med, også var blevet udmøntet i aftalen.
Henrik Høegh (V), 2009-10-29:
Det er vist ikke en hemmelighed, at hvis hr. Bjarne Laustsen læste høringssvarene, ville han også læse sig til, at landbrugserhvervet synes, at det her er nogle meget ambitiøse mål.
Og når jeg nævner, at der er nogle af vilkårene i forbindelse med efterafgrøder, som vi kommer til at kigge nærmere på, baserer det sig også på nogle af høringssvarene.
Der er nogle specifikke bedriftstyper, hvor det her kan få nogle voldsomme konsekvenser, og det er det, vi gerne vil kigge på her mellem første og anden behandling.
Der skal hr. Bjarne Laustsen, hvis han nu har lyst at være med i debatten, være meget velkommen.
Bjarne Laustsen (S), 2009-10-29:
Jeg vil gerne spørge Venstres ordfører hr. Henrik Høegh – når han siger, at der er nogle, der synes, at det her er for ambitiøst – hvem det er, der synes det. Så er det et spørgsmål, om man lever op til alle kravene, og vi er sådan set enige i en lang række af målsætningerne, men så siger Venstres ordfører, at han under udvalgsarbejdet bl.a. vil kigge på, om der er ressourcer nok, og hvad det her kommer til at koste.
Brian Mikkelsen (KF), 2009-10-29:
De 110 mio. kr. har været nok; man er begyndt at høvle ned i bunkerne.
De, som må være de bedste til at undersøge det, konsulentfirmaerne, mener, at det har været nok.
Fordi politireformen nu har vist sig at være en succes, løser politiet jo flere opgaver nu.
Derfor har vi også tænkt os at tage det frem som et tema under finanslovforhandlingerne.
Det er nu engang sådan, at økonomiske udgifter finansieres ved en finanslovaftale.
Hvis der skal bruges nogle flere penge, skal tingene jo finansieres, og så skal pengene findes et eller andet sted, og det er jo naturligt, at det sker under finanslovaftalerne.
Vi vil gerne have den bredest mulige aftale; det går vi altid efter fra regeringens side – altid.
Men det betyder så også, at man skal være med til at finde nogle penge.
Vi vil gerne have flest mulige partier med i en sådan aftale, og det håber vi da også på lykkes.
Karen Hækkerup (S), 2009-10-29:
For det første vil jeg sige, at jeg er meget enig med ministeren i betragtningerne om, at domstolene har klaret det rigtig flot – de knokler igennem for at leve op til den service, som borgerne forventer – på trods af at ved vi, at de har utrolig dårlige økonomiske forhold, fordi der kommer mange flere sager.
28 pct. flere sager!
Det er klart, at så vokser bunkerne og medarbejderne bliver hårdt presset.
Derfor er jeg meget enig i, at der er behov for, at der skal laves en aftale, men jeg bliver lidt ærgerlig, når ministeren siger, at det vil blive forhandlet i forbindelse med finanslovaftalen, for normalt plejer vi jo også at kunne forhandle den her slags ting uden for den finanslovkreds, som regeringen ynder at gøre brug af, og som jo er meget, meget snæver.
Jeg vil bare spørge til regeringens intentioner: Bliver der endnu en gang lagt op til, at man vil lave en snæver aftale alene med Dansk Folkeparti, som man gjorde, da man afsatte de 110 mio. kr., der jo desværre viste sig – som vi sagde – ikke at være nok, eller påtænker man den her gang, at der kan laves en bredere aftale, hvor vi er flere partier, der i fællesskab kan tage ansvar og sikre, at domstolene får den økonomi, de har behov for?
Brian Mikkelsen (KF), 2009-10-29:
Regeringen gjorde jo det fornuftige, at vi sammen med Dansk Folkeparti i foråret lavede en midlertidig forhøjelse af domstolenes budgetter, gav flere penge til domstolene.
Men vi sagde også, at vi på baggrund af en nøjere undersøgelse fra et konsulentfirma skulle have en flerårsaftale.
Det vil vi også forberede initiativer til i løbet af den her finanslovaftale, og derfor vil der også være drøftelser om domstolenes økonomi i forbindelse med det her års finanslov.
Jeg vil da også godt rose hr. Simon Emil Ammitzbøll for at støtte forslaget.
Jeg vil altid godt rose Liberal Alliances ordfører, lige så vel som jeg roser andre ordførere, men i det her tilfælde vil jeg helt undtagelsesvis specielt rose den konservative ordfører for den ihærdighed og det engagement, som den konservative ordfører har haft i den her sag.
Med hensyn til andre spil synes jeg, at man må diskutere det, når de ting kommer op.
Vi har fulgt udvalgets anbefalinger, og de rummer så det forslag, som vi har nu.
Hvis der kommer nogle andre problematikker op, vurderer vi selvfølgelig dem.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2009-10-29:
Det skal hr. Per Clausen have tak for, for jeg vil meget gerne svare på spørgsmålet om, hvornår regeringen kommer med et bud på, hvornår Danmark kan være fri for fossile brændsler.
Man kunne jo godt række en finger i vejret og så sige, at vi jo nok er fri for fossile brændsler engang i 2040 eller 2060.
Det ene bud er vel lige så godt som det andet.
Men regeringen har faktisk valgt at ville sige, ikke bare hvornår vi er fri for fossile brændsler, men også hvordan vi bliver det, og hvad det er, der skal til.
Derfor har man nedsat en Klimakommission, som næste år kommer med nogle konkrete bud på, hvornår vi er fri for fossile brændsler, og hvordan vi bliver det.
Det er let at sige hvornår, men det er svært at sige hvordan.
Det er faktisk den seriøse tilgang, regeringen har til den problemstilling. Så vil jeg sige i forhold til Kyotoaftalen, at vi af alle nationer har den mest ambitiøse udfordring.
Vi skal reducere vores CO2-udledning med 21 pct. i forhold til 1990.
Vi mangler omkring 1 mio. t årligt frem mod 2012.
Det er regeringens intention at leve op til den forpligtelse, og så må vi konkret se på, hvordan det kan lade sig gøre.
Per Clausen (EL), 2009-10-29:
Det var jo en lang snak for at erkende, at jeg, hvad angår det første spørgsmål, havde ret.
Så er der den anden del af mit spørgsmål, som hr. Per Ørum Jørgensen ikke nåede frem til, og det kan jeg sådan set godt forstå, for så kan han jo forsøge at skøjte uden om det her i anden runde.
Det var spørgsmålet om, hvorvidt det virkelig kan passe, at regeringen stadig væk ikke har et bud på, hvornår Danmark kan være uafhængigt af fossile brændstoffer, og af samme grund jo heller ikke har nogen plan for, hvordan man skal nå frem til det.
Så kunne jeg selvfølgelig supplere med at spørge, om hr. Per Ørum Jørgensen ikke også er bekendt med, at Danmark for at leve op til sin Kyotoforpligtelse jo er tvunget til at købe sig til løsninger i andre lande i et meget, meget stort omfang.
Så der tegner sig måske et lidt andet billede af det, hr. Per Ørum Jørgensen taler om, og det ville han jo nok være nødt til at forholde sig til, hvis han svarede på spørgsmålene i stedet for at gentage sine foredrag,
Per Ørum Jørgensen (KF), 2009-10-29:
Jeg er utrolig glad for hr. Per Clausens spørgsmål.
Jeg kunne måske godt tænke mig at høre hr. Per Clausen give karakterer til ministrene.
Det kunne da være ganske underholdende, men jeg har nok en fornemmelse af, i hvilken retning hr. Per Clausen ville pege.
Hr. Per Clausens spørgsmål er centreret i 2001, 2002 og 2003 i stedet for at forholde sig til, hvad det egentlig er, alle partier i Folketinget har vedtaget, når det gælder udbygningen af vindkraft i forbindelse med energiaftalen.
Det er så ærgerligt, at Enhedslisten ikke er med.
Det kunne have været ganske konstruktivt, hvis man også ville gå ind at tage ansvar for udbygning, når det gælder vindkraft.
Vi har lige indviet verdens største havvindmøllepark, Horns Rev II, en vindmøllepark, der kan forsyne 200.000 husstande med el.
Det er den slags kapacitet, vi snakker om.
Så det er en gammel diskussion.
Så vil jeg igen sige, at andelen af vedvarende energi steg med 1 pct. årligt, siden den her regering kom til, så vi ryger op på 20 pct. vedvarende energi i 2011, hvor EU-gennemsnittet ligger på 8 pct.
Det er ikke så dårligt.
Per Clausen (EL), 2009-10-29:
Jeg skal nok skåne hr. Per Ørum Jørgensen for at give karakterer til regeringens ministre.
De bærer jo alle sammen ansvaret for den politik, der bliver ført, og det må være en byrde, der er tung nok at bære rundt på.
Det, jeg vil spørge hr. Per Ørum Jørgensen om, er to enkle ting: Kan hr. Per Ørum Jørgensen ikke bekræfte, at udviklingen med udbygning af vindkraft blev sat i stå af VK-regeringen, da den overtog magten, og at man fastholdt denne situation, indtil man indgik et forlig med andre partier om, at man skulle sætte gang i det, og for det andet, at regeringen efter 8 år ved magten og i hvert fald 2-3 år, hvor man har erklæret, at klimaproblemer og energiproblemer er meget vigtige, stadig ikke har noget som helst svar på, hvornår Danmark skal være uafhængigt af fossile brændstoffer.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2009-10-29:
Jeg er faktisk meget tilfreds med den danske indsats.
Jeg har også bemærket, at statsministeren – både den tidligere og den nuværende statsminister – har en meget progressiv rolle i forhold til de klimaforhandlinger, der pågår i december.
Regeringens indsats er jo også koordineret, og på den baggrund er det jo egentlig flot – og det synes jeg gerne at jeg vil give et kompliment for – at fru Margrethe Vestager nærmest udtrykker beundring over for klimaministeren, som jo er en del af regeringen, og dermed jo også en beundring for regeringen.
Så lad os tage forskningsindsatsen: I 2008 brugte man 500 mio. kr. af statens midler på forskning i grøn teknologi, i 2010 bruger man 1 mia. kr.
Det er ét eksempel.
Vi kan se resultaterne, og jeg synes ikke, der er grund til at være så pessimistisk, som fru Margrethe Vestager i sine spørgsmål giver udtryk for.
Margrethe Vestager (RV), 2009-10-29:
Der er jo bare det ved det, at ord alene gør det ikke.
Og jeg sidder tilbage med en oplevelse af, at De Konservative er lige så grønne som ordførerens røde slips.
Altså, det er et spørgsmål om ord, grøn klimastrategi, grøn vækst
: Lige så snart man får fejet det der grønne af, viser det sig, når man så kigger efter, at det ikke er særlig grønt.
Der er ikke meget grønt at komme efter.
Jeg deler sådan set – hvad skal man sige? – den der lidt nøgterne tilgang til, at det endelig er lykkedes at få tilstrækkelig meget vind op.
Men jeg synes, at det er en hindring for den egentlige diskussion af det her, at når vi begynder at diskutere tingene, bliver det til automatpilot, og så bliver det til, at der bliver et totalt dække af den interne diskussion, der har været både i Det Konservative Folkeparti og også mellem statsministeren og klimaministeren om, hvad der egentlig var strategien.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2009-10-29:
Jeg synes overhovedet ikke, der er nogen grund til at drage den konservative formands intentioner på klimaområdet i tvivl.
Vi er i vores folketingsgruppe enige om den linje, der ligger, inklusive den linje, som klimaministeren, Connie Hedegaard, også repræsenterer udadtil, og vi deler alle den beundring, som også den radikale ordfører gav udtryk for.
Vi har jo diskussionen i vores folketingsgruppe, og det er der, vi fastlægger vores politik.
Der er fuld opbakning lige fra formanden og så til den bagerste bænk i den konservative folketingsgruppe til den grønne profil, som Det Konservative Folkeparti har, og for den indsats, der skal gøres i relation til det.
Derfor er den udlægning af og det forsøg på at skabe et divergerende billede af, hvordan stemningen i den grønne fløj i Det Konservative Folkeparti er, fuldstændig forkert.
Vi står sammen om den linje, der ligger.
Margrethe Vestager (RV), 2009-10-29:
Jeg synes, det er meget interessant at høre ordførerens tilgang til det her.
Den der forestilling om, at man nu kan slå sig op på, at det hele går så godt, kalder jo på en undersøgelse af, hvad det egentlig er, der foregår i Det Konservative Folkeparti.
Jeg er faktisk en meget stor beundrer af Connie Hedegaard, og jeg synes, at det er en rigtig prioritering, at hun i dag sørger for at diskutere byrdefordelingen internt i EU, så vi kan komme i gang med den nødvendige klimabistand.
Men jeg er lige så lidt imponeret af den konservative formand, som jo netop har sagt, at klimaet slet, slet ikke er den samme udfordring som det at forhindre, at vi kommer under islamistisk overherredømme – tror jeg, det var.
Er ordføreren enig med sin formand?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2009-10-29:
Jeg vil bare sige, at Det Konservative Folkeparti jo faktisk har taget miljøproblematikken og den grønne dagsorden alvorligt siden 1950'erne.
Så det er bestemt ikke nogen erkendelse, vi er nået frem til her i forbindelse med et landsmøde sidste år.
Vi var faktisk de første, der formulerede en miljøpolitik i Danmark.
Det er måske sådan set historisk viden, der mangler i forhold til Det Konservative Folkeparti.
Så vil jeg bare sige, at hvis vi tager eksporten af energiteknologi sidste år, vil man se, at den var på 60 milliarder, en stigning på 20 pct., hvor vindindustrien jo stod for omkring de 66 pct.
Det er måske ikke så dårligt igen.
Vi når 20 pct. i 2011 med hensyn til vedvarende energi, hvor EU-gennemsnittet er 8 pct.
Det er måske heller ikke så dårligt, som hr. Ole Hækkerup giver udtryk for.
Jeg tror bare, at hr. Ole Hækkerup er lidt snæversynet og kun tror, at vedvarende energi er vind.
Det er det slet ikke.
Vi har faktisk haft en pæn udvikling.
Ole Hækkerup (S), 2009-10-29:
Jeg skal bare konstatere, at da Venstre lavede sin politik om, for så vidt angår vedvarende energi, stod Anders Fogh Rasmussen på Venstres landsmøde og sagde, at nu skiftede man kurs, nu lagde man en helt ny politik, og han vidste godt, at mange ville være glade for det, han sagde, fordi så fik man gjort op med de første mange år, der havde været onde ved klimaet.
Så det er jo i virkeligheden en tilståelsessag, synes jeg, når den daværende statsminister stiller sig op og siger: Ja, vi har lavet vores politik om, ja, den var forkert i de første år, og så konstaterer jeg bare – og det var det, jeg konstaterede i min ordførertale – at det selvfølgelig havde nogle konsekvenser for den vedvarende energi.
Jeg er glad for, at Danmark er vært for klimatopmødet.
Jeg håber inderligt, at vi når et resultat, men jeg skal bare sige, at når vi står og slår os på brystet og siger, hvor fantastisk vi gør det, så handler det i vid udstrækning om den indsats, der blev gjort i 1990'erne.
Det kan man forvisse sig om, hvis man ser, hvor mange megawatt der produceres fra vindmøller i Danmark.
Kurven flader ud, i det øjeblik hr. Per Ørum Jørgensens parti overtager regeringsansvaret.
Det er vi så heldigvis ude at få skubbet i gang igen nu, men tænk engang, hvor vi havde været i dag i forhold til den danske klimapolitik på hjemmebane!
Per Ørum Jørgensen (KF), 2009-10-29:
Nu er det jo en gammel diskussion, og det kan godt være, at hr. Ole Hækkerup ikke har bemærket, at mens den her regering har haft magten siden 2001, er andelen af vedvarende energi steget med omkring 1 pct. årligt.
Det er væsentlig mere, end hvad den gjorde under den tidligere regering, hvis det er den diskussion, vi skal tage.
Så vil jeg også sige, at hvis man ser på EU i dag, hvis man tager gennemsnittet i EU, er andelen af vedvarende energi 8 pct.
I Danmark når vi op på 20 pct. i 2011.
Vi har en målsætning om at være på 30 pct. i 2020.
Det er da måske ikke så dårligt igen, men det er selvfølgelig et tema, der egner sig til oppositionens politik, nemlig at sige, at regeringen ikke gør det godt nok, og at man gerne vil levere 110 pct. vedvarende energi med tilbagevirkende kraft, men det er bare ikke en diskussion, som jeg synes er særlig seriøs.
Ole Hækkerup (S), 2009-10-29:
Det jo ikke nogen hemmelighed for nogen, der er til stede her i dag, at netop vindmølleudbygningen blev der sat stop for i de første mange, mange år af VK-regeringens levetid.
Jeg synes bare for at sætte tingene i perspektiv, at det er fair at sige: Det, man slår sig på brystet af ude i verden – og med god ret slår sig på brystet af ude i verden – er i virkeligheden nogle resultater, der er skabt langt tidligere.
Det er det ene.
Jeg må bare sige, at min oplevelse er, at når det handler om hjemmebanen i Danmark og det handler om tiden efter klimatopmødet, at den danske regerings politik lader meget tilbage at ønske, og det var det, jeg understregede.
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2009-10-29:
SF kan støtte L 5.
Jeg vil gerne starte med den sidste del af det, nemlig at man forlænger skrotningsordningen for vindmøller, altså det, at man kan få et skrotningstilskud, hvis der er taget vindmøller ned.
Det er en sag, der har kørt i rigtig lang tid, kan man roligt sige.
Det blev oprindelig vedtaget i 2004.
Det er sådan set 5½ år siden, da det var i marts måned, det blev vedtaget.
Det er jo sådan et symptom på, at det er gået for langsomt med at få omsat den aftale til noget, der fungerer i praksis, nemlig planlægning og opstilling af vindmøller.
Nu viser det sig så, at der er et antal projekter – tre muligvis fire projekter – der er i klemme, fordi de enten hænger fast i Naturklagenævnet, eller fordi der er sket nogle andre ting, herunder at nettilslutningen, altså elnettet, ikke er i orden.
Vi har diskuteret frem og tilbage, hvad det er bedst at gøre, og vi er så landet på, at det nok er bedst simpelt hen at forlænge ordningen, sådan at man sender et klart signal til de projekter, der hænger fast.
De hænger jo også fast på den måde, at de kan risikere, at de ikke kan få de lån, som de skal have til at gennemføre de her projekter, som er udmærkede projekter.
Så det kan vi støtte.
Vi kan også samtidig sige, at det her problem aldrig var opstået, hvis man havde husket at lægge en dispensationsmulighed ind i den oprindelige lov, da den blev vedtaget, for så havde man sådan set kunne ordne det her inden i dag, nemlig allerede i sommer.
Så er der den anden del, nemlig at luftfarten kommer ind under i EU's kvotesystem.
Det kan man sige er en lille, spæd start til, at luftfarten skal betale noget af sin egen klimaforurening.
Det betyder nemlig, at luftfarten får alt for mange gratiskvoter, og det er så både flyvninger internt i EU og ind og ud af EU.
Det loft, der er over deres udslip, er også for lavt til, at det virkelig sætter pres på luftfarten for, at den effektiviserer og får et mindre udslip.
Men det er dog en spæd start.
Nogle af høringssvarene peger på, at det også er urimeligt, at luftfarten ikke betaler den fulde brændstofafgift.
Det er jeg fuldstændig enig i.
Det burde den gøre, for ligesom det er en god regulator for biltrafikken, vil det selvfølgelig også være det for flytrafikken, hvis det er sådan, at de skal betale fulde energiafgifter.
Det er bare væsentlig vanskeligere at komme igennem med, fordi det kræver enstemmighed.
Derfor må man sige, at det også af den grund er fint nok at begynde at gå kvotevejen.
Ordningen er stadig væk for slap, men det var altså så langt, man kunne komme i EU på det her område i denne omgang.
Det skal jo ikke udelukke, at vi senere hen kan stramme skruen.