runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jens Hald Madsen (V), 2007-05-15:
Det er jo besynderligt, at man fuldstændig ignorerer, at der rent faktisk er sket en udvikling.
Jeg bliver nødt til at sige, at hvis det virkelig var fuldstændig kaos i Irak, så var vi ikke i stand til at bruge nogen som helst bistandsmidler dernede, for så var man ikke i stand til at lave nogen som helst genopbygning.
Kan man ikke godt forklare mig: Hvordan er man i stand til at lave genopbygning; hvordan er man i stand til at lave skoler, hospitaler, marksystemer, afvandingssystemer osv.; hvordan kan det være, at irakiske repræsentanter kan komme herop til Danmark og sige, at der sker fremskridt, hvis det er rigtigt, som der bliver påstået her, at det hele er kaos?
Vi er kommet i en anden fase.
Forskellen fra dengang, hvor Socialdemokratiet sagde, at vi skulle ud, er, at den irakiske regering dengang bad os om at blive, mens den nu kommer og siger: Nu mener vi, vi kan klare det.
Den tillid har Socialdemokratiet desværre ikke.
Det er jo ret stærke ord, hr. Holger K. Nielsen kommer med, for det, hr. Holger K. Nielsen egentlig siger, er, at den irakiske delegation, som var i det danske Folketing for nylig, er fuld af løgn.
Når de takker os for at have hjulpet dem med at komme af med en diktator, er de fulde af løgn.
Når de takker for, at de har fået lavet et demokrati og et parlament, hvor de er blevet folkevalgte, så er de fulde af løgn.
Når de irakiske parlamentarikere, der er folkevalgte, siger, at de nu faktisk kan tage over, som de har gjort med de tre provinser ud af de fire i det sydlige område, så er de fulde af løgn, de er købte.
De er fulde af løgn alle sammen, fordi det ikke passer ind i oppositionens politik.
Det synes jeg er ærgerligt.
Det er synd for et nyt demokrati, som endelig er kommet af med en fæl diktator.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-05-15:
Hvorfor vil regeringen ikke være så meget mandfolk, at man erkender, at man har tabt denne krig, og at det er derfor, man trækker sig ud?
Hvorfor vil man ikke indrømme, at det her handler om, at man ikke tør stå ansigt til ansigt med vælgerne i en kommende valgkamp med den her krig hængende over hovedet?
Hvorfor vil man ikke indrømme – og det er måske det alvorligste – at det her også handler om at give et billede af et Irak, som er stabilt og selv overtager hele sikkerhedssituationen, så man kan sende irakiske asylansøgere tilbage til Irak?
Jens Hald Madsen (V), 2007-05-15:
Det er måske ud fra sådan en eller anden filosofi om, at hvis man nu bliver ved og ved med at påstå, at beslutningsgrundlaget for den danske regering var det samme som f.eks. for briterne, så tror folk lige pludselig på det.
Enhver kan gå ind og tage beslutningsforslaget, og jeg kan huske det lige så tydeligt.
Der står masseødelæggelsesvåben i bemærkningerne, men hvis man læser selve beslutningsgrundlaget, er det baseret på FN-resolutionen.
Det er et faktum.
Det har intet at gøre med en løgn, men selvfølgelig må det være distraherende og irriterende for et oppositionsparti, som skal bruge det som begrundelse.
Det er bare at tage fat i det her beslutningsforslag.
Det er sjovt nok, at hver gang vi tager det frem og spørger, om det ikke er korrekt, at der står, at beslutningen er baseret på en FN-resolution, så må man jo erkende, at det er rigtigt.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-05-15:
Det er ikke godt at lyve over for andre, og det er heller ikke godt at lyve over for sig selv.
I sidstnævnte tilfælde kan det ende med, at man til sidst tror på det.
For det er ubestrideligt, at de præmisser, som krigen blev startet på, ikke holdt vand.
Og derfor synes jeg, at det er lige så pinligt, at man tilsyneladende heller ikke vil stå ved og tale sandt om det, der er baggrunden for, at man nu trækker sig ud.
Al den der udenomssnak, som hr. Jens Hald Madsen kommer med, skal jo så dække over, at det her handler om, at krigen er tabt.
Hvorfor kan regeringen ikke være mandfolk nok til at erkende: Vi gik ind i krigen på et forkert grundlag, og vi har tabt krigen, så derfor trækker vi os ud?
Jens Hald Madsen (V), 2007-05-15:
Altså, på daværende tidspunkt var jeg formand for Det Udenrigspolitiske Nævn.
Jeg kan blot konstatere en ting: Der var nogle partier i oppo sitionen, som brød en tradition.
Jeg kan simpelt hen ikke forstå det.
Regeringen fremsætter noget, som er baseret på en FN-resolution, som en diktator ikke ønsker at overholde, og der står i den FN-resolution, at der er en konsekvens, og så er der nogle oppositionspartier, der ikke vil bakke op om, at det skal have en konsekvens.
Jeg er fuldstændig enig med hr. Morten Helveg Petersen i, at det var et brud, et alvorligt brud, og det er derfor, jeg siger, det er uvurderligt.
Det er da af uvurderlig betydning, at vi igen kan vende tilbage til et bredt flertal, for det har vores danske soldater faktisk fortjent.
Morten Helveg Petersen (RV), 2007-05-15:
Nu er det jo Venstres ordfører selv, der står og siger, at det er af uvurderlig betydning at have brede flertal i udenrigspolitikken.
Sådan måtte jeg forstå det.
Derfor er det lidt, undskyld, tykt at skulle høre på, at det er af uvurderlig betydning at have brede flertal i udenrigspolitikken, når man ikke var en døjt interesseret i det på det tidspunkt i 2003.
Derfor hænger tingene ikke sammen for Venstre og Venstres Irakpolitik, og det tror jeg er rimelig åbenbart for enhver, der følger den her debat.
Jens Hald Madsen (V), 2007-05-15:
Når hr. Morten Helveg siger, at han ikke misunder mig min situation, må jeg sige, at det er gensidigt i forhold til den situation, Det Radikale Venstre er i.
Jeg synes bare, at det måske er lidt forsimplet at sige, at man konstaterer som noget faktaagtigt, at det hele er bygget på en løgn.
Det bliver jeg bare nødt til at afvise og sige simpelt hen ikke er korrekt.
Det er da rigtigt, at der ikke var et bredt flertal for at gå ind i Irak, men det kan jeg vel lige så vel spørge dem, som ikke ville tilslutte sig det, om.
Jeg skal vel ikke redegøre for, hvorfor Det Radikale Venstre ikke tilsluttede sig.
Jeg skal redegøre for, hvorfor Venstre gjorde, som de gjorde.
Jeg mener, at det var en rigtig beslutning, ud fra at Saddam Hussein ikke ville overholde de vilkår, der stod i den FN-resolution, og at det havde en konsekvens.
Det må være hr. Morten Helveg Petersen selv, der skal redegøre for, hvorfor man agerede, som man gjorde.
Morten Helveg Petersen (RV), 2007-05-15:
Jeg må sige, at jeg ikke misunder hr. Jens Hald Madsen den tjans at skulle stå her i dag og forsvare regeringens Irakpolitik efter alt det, der er sket gennem de forgangne år.
Lidt skarpt sagt kan man vel sige, at krigen starter på en løgn og slutter på en løgn.
Det er ikke nemt at forsvare, i betragtning af hvad vi gennem årene har hørt fra partiet Venstre om fremskridt i Irak.
Det enkle spørgsmål er: Hvorfor var det ikke af uvurderlig betydning at have et bredt flertal, da man i sin tid startede krigen ulovligt?
Jens Hald Madsen (V), 2007-05-15:
Det, der er så ærgerligt ved den her diskussion, og det sker jo gentagne gange, er, at statsministeren, udenrigsministeren, forsvarsministeren og regeringspartierne har fundet den balance i debatten, at vi faktisk erkender, at der er store, store problemer og vanskeligheder i Irak, og så samtidig forklarer, at der er sket store fremskridt i forhold til valgproces, forfatning og økonomisk genopbygning.
Hvad er så forskellen, vil jeg spørge hr. Rune Lund?
Forskellen er, at Enhedslisten ikke er i stand til, ikke evner at have den balance.
Det eneste, Enhedslisten evner, er at kritisere.
Hvis Enhedslisten havde lidt format, bare en lille smule format, så havde hr. Rune Lund også nævnt, hvilke positive ting der er sket i Irak, men det formår hr. Rune Lund ikke, og det er synd.
Rune Lund (EL), 2007-05-15:
Det er hr. Rune Lund helt klar over.
Han har bl.a. haft lejlighed til flere gange også at diskutere med statsministeren om det sydlige Irak og Basraområdet, hvor statsministeren gentagne gange har sagt, at det i syd skam gik rigtig godt, og at det var derfor, at de danske styrker godt kunne trækkes væk, og hvor jeg og Enhedslisten hele tiden har gjort opmærksom på, at det er en fuldstændig forkert beskrivelse af, hvad der foregår.
Men jeg fik ikke svar på mit spørgsmål.
Vi har en borgerkrig i et land, som er i fuldstændig opløsning.
Hr. Jens Hald Madsen nævnte jo, at Saddam Hussein kunne finde ud af det der med at slå civile ihjel.
Så må vi også bare konstatere, at tidsskriftet The Lancet i en artikel fra den 11. oktober 2006 opgør, at der på det tidspunkt var 655.000 døde irakere som følge af Irakkrigen.
Det er oven i købet et tal, som fremgår af Udenrigsministeriets publikation »Danmarks engagement i Irak« fra maj 2007.
Så hvordan synes hr. Jens Hald Madsen egentlig det går?
Jens Hald Madsen (V), 2007-05-15:
Nu har jeg ikke haft så tæt et forhold til Bush i beslutningsprocessen, bliver jeg nødt til at sige til hr. Rune Lund.
Til gengæld har jeg jo haft et tæt forhold til hr. Rune Lund ved hver evig eneste onsdag at høre ham spørge statsministeren om, hvordan statsministeren synes det går.
Det er jo en meget konstruktiv demokratisk proces, vi har gang i her, i stedet for at fortælle, hvad den alternative mulighed var: Hvordan kommer man af med en fæl diktator, der slår sin egen civilbefolkning ihjel?
Hvordan gør man det med diplomati for eksempel og kun diplomati?
Det havde måske været mere konstruktivt af hr. Rune Lund at forklare det.
Jeg kan blot sige én ting, og det er, at der altså er forskel på, hvad der foregår i Nordirak, hvad der foregår i det centrale Irak, og hvad der foregår i Sydirak, og det ved hr. Rune Lund også.
Rune Lund (EL), 2007-05-15:
Mit spørgsmål er egentlig noget i retning af: Hvordan synes hr. Jens Hald Madsen selv det går i Irak?
Nu har vi her den 9. maj fået en situations- og trusselsvurdering fra Irak fra Forsvarets Efterretningstjeneste.
Det er en situations- og trusselsvurdering, der fylder tre sider.
Der står bl.a.: »Situationen har udviklet sig til borgerkrig, hvor irakerne kæmper om territorier, ressourcer og politisk magt, og landet er præget af opløsning og udbredt kaos.«
Er det det Irak, som hr. Jens Hald Madsen gerne ville skabe, dengang han sammen med Bush og Blair startede den ulovlige Irakkrig?
Per Kaalund (S), 2007-05-15:
Det var jo nok det svar, jeg havde forventet.
Det at gå terroristernes ærinde er selvfølgelig begrundet i sikkerhedssituationen.
Er der slet ikke flere terrorister tilbage i det sydlige Irak, som efter hr. Jens Hald Madsens argumentation nu trygt kan gå i gang?
Det var den ene ting.
Den anden ting er, at vi jo tit har hørt, og det må også give genklang i hr. Jens Hald Madsens ører, at vi bliver, til arbejdet er gjort færdigt.
Per Stig Møller (KF), 2007-05-15:
Der er vi jo enige, vil jeg sige til hr. Rune Lund.
Er det ikke dejligt?
Vi skal have meget mere civil bistand, meget mere.
Vi øger også vores bidrag til den civile bistand i 2007 og 2008.
Det er vi helt enige om.
Nu anførte hr. Rune Lund eller hr. Holger K. Nielsen, at nogle ngo’er havde sagt, at de ikke ville derud, men det vil de jo ikke på grund af den manglende sikkerhed.
Det vil sige, at vi jo nødig skal komme i den situation, at vi bevilger penge på civil bistand, som ikke kan komme i omløb, fordi der ikke er nogen sikkerhed.
Derfor går det hånd i hånd.
Det der med at forestille sig, hvilket hr. Lars Barfoed også fangede hr. Rune Lund i, at man kan klare det med en masse civil indsats tror jeg ærlig talt talebanerne blæser ret meget på.
Jeg tror ærlig talt ikke, at vi får lov til at lave nogen som helst civil indsats til gavn for piger i skolerne, hvis Taleban ikke oplever, at disse piger bliver beskyttet af internationale soldater og afghanske soldater.
Morten Helveg Petersen (RV), 2007-05-15:
Men jeg mener sådan set, at grundlaget for vores deltagelse, ud over hele diskussionen om de klare FN-mandater, er meget klart: at der skal skabes en sikkerhedsmæssig situation, der så i øvrigt gør det muligt at foretage den her genopbygning.
Jeg er med på, at det er kolossalt vanskeligt, og at det er farligt, og at ngo’erne har store betænkeligheder og bekymringer ved at agere her og nu, men så må målsætningen jo være at skabe den sikkerhedssituation, der gør det muligt for ngo’erne at operere.
Så ambitionen er selvfølgelig at skabe en sikkerhedssituation, der gør det muligt at foretage den her genopbygning, som er så afgørende på den lange bane.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-05-15:
Men det betyder jo så, at realiteten – det er det, som hr. Morten Helveg Petersen indrømmer her – er, at det er den militære indsats, det her handler om; at det er muligt, man stræber efter den civile genopbygning, håber på den, men der er ingen som helst sikkerhed for, at det er den, som bliver fokuspunktet.
Det er rigtigt, at der er stor interesse omkring den danske samtænkningsstrategi, som jeg personligt synes er interessant og spændende, men som jo ikke har meget realitet i sig, medmindre specielt USA også går ind på den tænkning, og medmindre den aflejrer sig i hele den måde, NATO fører krig på.
Morten Helveg Petersen (RV), 2007-05-15:
Det skulle meget nødig være tilfældet, og jeg mener netop, at den danske strategi eller det danske grundlag for Afghanistanpolitikken er et interessant grundlag, også i NATO-regi, fordi man søger at koble den militære del med den civile genopbygningsdel.
Men jo, selvfølgelig gør det da et stort indtryk.
Alt andet ville være helt kunstigt og mystisk at stå her og sige.
Selvfølgelig gør det et stort indtryk, hvis ngo’er siger, at det her er så farligt, at man ikke kan operere.
Det, der er grundlaget for vores tilkendegivelse her i dag i forbindelse med beslutningsforslaget, er, at vi jo er nødt til at stræbe efter, at der kommer en sikkerhedssituation, der gør det muligt for ngo’er at operere og foretage aktiviteter og dermed bidrage til den vigtige genopbygning.
Men jo, selvfølgelig gør det da indtryk.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-05-15:
Jeg vil godt spørge hr. Morten Helveg Petersen, om det ikke gør indtryk på ham, der lægger så stor vægt på den civile genopbygning, at en række ngo’er i søndags sagde i Berlingske Tidende, at de ikke ønsker at arbejde i det sydlige Afghanistan, dels fordi sikkerheden er for dårlig, dels fordi de ikke ønsker at arbejde under militærbeskyttelse.
Morten Helveg Petersen (RV), 2007-05-15:
Jeg mener, at vi skal være meget realistiske, at vi skal være meget nøgterne med hensyn til, at det her er kolossalt farligt og vanskeligt og besværligt, og at det kommer til at tage lang tid.
Heldigvis er der også nogle steder tegn på fremskridt med hensyn til genopbygningsindsatsen.
Der er flere piger, der kan gå i skole og kommer til at gå i skole i nogle områder.
Der er små lyspunkter hist og her.
Men det er samtidig vigtigt, at vi ikke foregøgler nogen, at det her er rosenrødt.
Det her er kolossalt vanskeligt, og det kommer til at tage lang tid.
Rune Lund (EL), 2007-05-15:
Jeg kunne godt tænke mig en eller anden form for bundlinje fra hr. Morten Helveg Petersen.
Når vi nu lægger det hele sammen, går det så i den rigtige, eller går det i den forkerte retning?
Jeg kan godt give mit bud på det.
Man bruger ni gange så mange penge på militær, som man bruger på civil genopbygning.
Man tror, man kan skyde sig til en løsning i Afghanistan.
Man har oven i købet tænkt sig at fortsætte den strategi.
Man har valgt at forsætte med en medicin, som indtil nu ikke har vist sig at virke.
Det er tydeligt for mig, at det går i den forkerte retning, og det er også tydeligt for mig, at den her krig i Afghanistan er lige så tabt som den i Irak, hvis ikke man sadler fuldstændig om.
For ellers er der en ting, der er sikker, og det er, at det er Taleban, der vinder det her.
Morten Helveg Petersen (RV), 2007-05-15:
Jeg prøvede i mit indlæg at være meget nøgtern med hensyn til de problemer, som er i Afghanistan.
Det tror jeg er kolossalt vigtigt at vi alle sammen er, så man ikke foregøgler nogen, at det her er en nem mission, og at den er hurtigt overstået; så vi ikke foregøgler nogen, at det her svarer til at bygge skoler i Danmark eller andre fredelige lande.
Jeg hæfter mig ved, at der er fremskridt på en række indikatorer, herunder at det er muligt for flere piger at gå i skole, og at der også er genopbygningsindsatser, der lykkes.
Det hører også med i billedet.
Men jeg mener, at man er nødt til at være meget nøgtern med hensyn til, at det her er farligt, og at det kan være meget langvarigt, så man har et realistisk indtryk af, at det her altså ikke bare er løst i morgen.
Rune Lund (EL), 2007-05-15:
Hr. Morten Helveg Petersen siger, at det ikke må mislykkes i Afghanistan.
Men hvordan synes hr. Morten Helveg Petersen så selv, det går i Afghanistan?
Går det i den rigtige retning?
Har man den rigtige militære strategi?
Er det den rigtige strategi, som USA i stigende grad er begyndt at bruge, nemlig at bombe med fly, som går ud over mange civile?
Er det godt at se, at modstanden mod regeringen eller i hvert fald utilfredsheden er stigende?
I hvilken retning går det?
Går det i den rigtige retning, eller går det i den forkerte retning?
Lars Barfoed (KF), 2007-05-15:
Jeg kan ikke se forskellen overhovedet i det, hr. Jens Hald Madsen gav udtryk for, og det, jeg giver udtryk for.
Det onde vil vi bekæmpe, og det tror jeg er helt i overensstemmelse med det, hr. Jens Hald Madsen sagde, så jeg forstår simpelt hen ikke de bemærkninger.
Jeg må bare sige, at jeg til gengæld undrer mig over, at Enhedslisten ikke i højere grad vil tilslutte sig den kamp, men bare vælger at slå ud med armene og nærmest gå ind for, som jeg forstår det, en slags rundbordspædagogik for talebanere, fordi det skulle kunne bringe fred og forsonlighed.
Hvis de dog blot ville lytte lidt til en moderator fra Enhedslisten, som kunne sætte sig ned i rundkredsen og snakke lidt med dem, så ville det nok gå alt sammen.
Det nytter altså ikke noget i så betændt og hårdt et klima, som der er i Afghanistan.
Der skal altså andre midler til.
Rune Lund (EL), 2007-05-15:
Det bliver bare mere og mere mærkværdigt, for de fem partier, som vil stemme for det her beslutningsforslag, har ikke bare en forskellig tolkning af, hvordan man skal løse det her problem i Afghanistan – hr. Søren Espersen og Dansk Folkeparti vil bare ned og skyde og bombe en masse mennesker, så skal alle problemer nok løse sig, og jeg kan forstå, at der er lidt andre holdninger blandt andre af partierne her i Folketingssalen i dag – men også i analysen af, hvad det er for en situation, vi har i Afghanistan, kan jeg forstå, at der også blandt regeringspartierne er en fuldstændig forskellig opfattelse af, hvad det er, man har med at gøre i Afghanistan.
Vi har hr. Jens Hald Madsen, som har været oppe på Folketingets talerstol og sige, at der er det gode og det onde, og sådan er det bare, og så har vi hr. Lars Barfoed, som er tilhænger af en lidt mere nuanceret analyse.
Så vi må egentlig konkludere i dag, at både med hensyn til analysen af, hvordan det ser ud i Afghanistan, og hvad der skal gøres ved problemerne, stritter alting i alle retninger, men alligevel stemmer man for det samme beslutningsforslag.
Det virker rimelig mærkeligt på mig, må jeg sige.
Lars Barfoed (KF), 2007-05-15:
Man skal nok altid vare sig ganske meget med entydigt at dømme nogen til kun at være gode eller kun at være onde.
Men jeg synes, vi skal forene os kampen mod det onde, som er, at der er nogen, som vil terrorisme – også terrorisme rettet mod Danmark og den vestlige frie verden – som vil forstyrre den samfundsorden, som vi har, forstyrre den frihed, forstyrre respekten for menneskerettigheder og demokrati.
Det er ondt, og det vil vi bekæmpe, og det er bl.a. det, vi gør i Afghanistan.
Vi vil også bekæmpe dem, der vil forhindre civilbefolkningen i Afghanistan i at leve et fredeligt liv, som vil bombe skoler, som børn skal gå i for at lære noget for i sidste ende at være med til at genopbygge deres samfund.
Det er ondt, og det vil vi bekæmpe.
Rune Lund (EL), 2007-05-15:
Da hr. Jens Hald Madsen holdt sit ordførerindlæg, kunne man forstå, at det var de gode mod de onde.
Det var sådan, det var: Der var de onde, og så var der de gode, og sådan var det bare.
Man kunne også have en lidt anden analyse, som havde et andet udgangspunkt, og der føler jeg mig egentlig meget godt dækket ind af Anders Jerichow, som skriver i Politiken den 11. maj i år: Drop enhver forestilling om, at de gode befinder sig på den ene side og de onde på den anden.
Taleban har aldrig kun været ond.
De krigsherrer, som nu er på NATO’s side, har aldrig kun været gode.
NATO’s styrker kæmper både sammen med og imod krigsforbrydere.
Er det i virkeligheden ikke et billede, som er meget tættere på sandheden, at der i den afghanske regering også er krigsforbrydere, folk fra Den Nordlige Alliance, som har begået nogle af de værste menneskerettighedskrænkelser, som vi har set i Afghanistan?
Lars Barfoed (KF), 2007-05-15:
Der er jo ingen tvivl om, at situationen i Afghanistan er utrolig kompliceret, bl.a. fordi der er disse mange forskellige grupper og interesser, som er mere eller mindre voldelige i deres udtryksformer, havde jeg nær sagt.
Men vi må jo endnu en gang holde os til, at det er vigtigt, at der er en demokratisk valgt regering, som får plads til at udøve sine magtbeføjelser.
Vi må også holde os til, at bl.a. i hvert fald Taleban – og der går jeg ud fra, at vi kan være enige – udgør en væsentlig del af den trussel, der er imod sikkerheden og freden i Afghanistan, og at det derfor i høj grad drejer sig om at bekæmpe Taleban.
Men det er jo selvfølgelig ikke gjort med det.
Holger K. Nielsen (SF), 2007-05-15:
Det er jeg meget tilfreds med at høre, og så håber jeg også, at vi ligesom kan få en diskussion, der ikke bare kører på, at vi skal ned og bekæmpe Taleban.
Har det fanget ordførerens opmærksomhed, at der også kan ligge et problem i nogle af de krigsherrer, som tilhører den såkaldte Nordalliance, f.eks. general Dostum, og at nogle af disse krigsherrer faktisk støtter Karzai?
Det vil sige, at Karzai er afhængig af nogle af de værste forbrydere, man kan forestille sig, i Afghanistan, og at det også kan være et problem med den her militære indsats, vi skal ned til, således at det bliver for forenklet at sige, at vi nu bare skal ned at støtte Karzairegeringens kamp imod Taleban, fordi der faktisk også er grupperinger, som støtter Karzai, og som er et problem i det her.
Jens Hald Madsen (V), 2007-05-15:
Det, der gjorde indtryk på mig, da jeg deltog i Interparlamentarisk Union sammen med spørgeren, var, hvor stort et had der er til USA, hvor stort et had der er til Israel, og hvordan man er i stand til konstant at køre dagsordenen, uanset om det handler om Irak eller Afghanistan eller om et hvilket som helst andet sted, over i en fast hadsk retning vendt mod USA, som er vores bedste allierede, i hvert fald den, vi kan have mest tiltro til, og så en kampagne vendt imod Israel.
Det var det, der gjorde indtryk på mig.
Det er vel det, der er den egentlige problemstilling i forhold til Irak.
Irak kan ikke ses som en isoleret problemstilling.
Alle nabolandene omkring Irak har jo deres egen dagsorden.
Tag f.eks. Iran, som har en helt specifik dagsorden for at få fokus på Irak og ikke på sig selv.
Det, der vel er det ulykkelige, er, at selv om et flertal af den irakiske befolkning kæmper for at få opbygget demokrati, er der utrolig stærke kræfter uden for Irak, der gør alt for at ødelægge deres fremtid og deres muligheder for at skabe fred og stabilitet.
Morten Helveg Petersen (RV), 2007-05-15:
Den her indsats hviler på klokkeklare FN-mandater.
Den her indsats skulle gerne føre til, at flere piger kan begynde at gå i skole, hvad de ikke kunne før under Taleban, og alligevel vælger SF at sige nej.
Jeg er helt med på, at der er kolossale vanskeligheder forbundet med den her mission, og vi skal være meget realistiske med ikke at foregøgle nogen, at det her er nemt og er klaret i morgen.
Men det slår mig ikke desto mindre, at når det kommer til nogle af de her helt fundamentale frihedsrettigheder og demokratiske rettighe der, som vi forsøger at udbrede gennem den her indsats, så vælger SF alligevel at sige nej.
Hvordan harmonerer det med, hvad jeg ellers har indtrykket af, at SF går forrest i kampen for det internationale retssamfund og den slags ting?