Pia Olsen Dyhr (SF), 2011-03-01:
I SF er vi meget enige i, at man skal være varsomme med nanosølv i forbrugerprodukter.
Man har meget lidt viden om det, og set med vores øjne kan et midlertidigt nationalt forbud faktisk være en del af løsningen.
Men jeg understreger med vilje »et midlertidigt nationalt forbud«, fordi vi netop gerne vil understrege principperne i REACH, altså at bevisbyrden må ligge hos industrien og ikke hos myndighederne.
Ved at lægge bevisbyrden hos industrien må industrien jo netop påvise, at det er uskadeligt at benytte sig af nanosølv, før vi i virkeligheden slipper det helt løs.
Problemet på nanoområdet er jo, at vores viden er uhyggelig lille, og hvis vi sammenligner det med andre områder, kan vi se, at vi på nanoområdet står på præcis samme måde, som vi har stået på gmo-området, altså med en meget lille viden, som vi så senere skal indhente med enorm hast, fordi industrien allerede har produceret produkterne.
Og derfor er der en udfordring i forhold til nanostofferne.
Vores udgangspunkt må være, at industrien altså her må oppe sig og over for os bevise, at det ikke er problematisk, før vi tillader det på markedet.
Det andet er jo i virkeligheden absurd, altså at det skal være sådan, at det først er tilladt, og at vi som myndigheder så efterfølgende skal løbe efter dem, når vi får påvist, at der kan være en eller anden fare ved et produkt.
Nanosølv er jo i dag ikke en del af REACH.
Det er muligt, at det bliver reguleret under REACH, men da der er tale om forholdsvis små mængder, når man snakker om nanostoffer, har jeg svært ved at se, at det sådan umiddelbart kommer til at indgå i REACH.
Men jeg er enig med miljøministeren i, at vejen frem er, at EU også laver fælles europæisk lovgivning på nanoområdet, også hvad angår nanosølv, som er nævnt i det her forslag, fordi forbrugerprodukter jo handles over grænser, i særdeleshed mellem EU-lande.
Så udgangspunkt må bare være, at vi ikke tillader stoffer, uden at vi har tilstrækkelig viden om, at de er sikre at have på markedet, og vi ved altså som sagt alt for lidt om nanosølv i dag.
I kemikaliehandlingsplanen har vi på netop Enhedslistens initiativ afsat midler til mere forskning i og viden om nanostofferne.
Jeg mener, at vi skal kigge med spænding på den undersøgelse, som Miljøministeriet kommer med, for at få mere viden på det område.
Det sjove ved det her med sølv i nanoform er jo, at det tilsættes en række forbrugerprodukter, der findes på det danske marked.
Som Enhedslisten nævner i deres forslag, er det cykelshorts, undertøj og strømper.
Jeg ved fra en, der sælger idrætstøj, at det findes i rigtig meget, altså sådan noget som løbesko, løbestrømper og lignende, for netop at undgå visse dufte eller lugte, som man ikke bryder sig specielt meget om.
Det viser for mig at se, at der er tale om noget kemi, der er unødig kemi.
Det er jo det, der er centralt her.
Jeg vil mene, at man faktisk kan klare det her problem på andre måder, f.eks. ved at benytte sig af en vaskemaskine, og derfor synes jeg også, at vi skal holde det lidt i hævd, at når vi har unødige kemikalier på markedet, som kan have voldsomme konsekvenser, må vores udgangspunkt være, at vi siger, at der ikke er brug for det her.
Der er intet, der tyder på, at vi har brug for det her.
Hvis industrien mener, at vi har brug for det, må de påvise, at det er ufarligt, før vi tillader det.
For vi ved jo også, at nogle af de her nanostoffer kan være farlige; de kan påvirke vores celler.
Undersøgelser viser i øjeblikket det ene og det andet, og jeg tror altså egentlig grundlæggende, at jeg vil have, at vi har et resultat, der siger, at det er uskadeligt, før vi begynder at jonglere for meget med det.
Men jeg noterer mig også, at ministeren er meget åben i sin holdning til Enhedslistens beslutningsforslag.
Jeg noterer mig selvfølgelig også, at hun ikke støtter det, men jeg hører fra ministerens side, at nu ser man på den her undersøgelse, og så ser man på det videre forløb og på, hvordan vi kan spille ind i forhold til EU, og det vil jeg gerne takke ministeren for.
For det, jeg tror vi har brug for, hvis Danmark skal have mulighed for at flytte noget på det her område, er faktisk, at vi har et Folketing, der kan stå sammen om nogle de her sager, altså at vi reelt flytter noget i EU og ikke bare bruger retorik på en talerstol i Folketinget.