Thomas Jensen (S), 2011-04-26:
Jeg vil også ved det her beslutningsforslag sige tak til ministeren og tak til boligordførerne for debatten om forslaget.
Forslagets formål er at styrke lejernes retsstilling ved fraflytning, så udlejerne ikke længere kan kræve nyistandsættelse ved fraflytning, samt at sikre, at lejeren bedre kan gennemskue og påvirke de istandsættelsesomkostninger, der er forbundet med fraflytning fra en lejebolig.
Årsagen til, at vi fremsætter forslaget, er netop, at tvister om fraflytning er den mest hyppige tvistform i huslejenævnene; af de ca. 10.000 årlige sager er det ca. en tredjedel, som handler om fraflytning.
Og for at understrege det her forslags relevans er det centralt at fastslå, at over halvdelen af fraflytninger fra private lejeboliger vedrører korttidslejemål på under 2 år.
Af de 530.000 private udlejningsboliger er der årligt samlet ca. 110.000 fraflytninger, og ud af de 110.000 fraflytninger vurderes det, at ca. 60.000 af de årligt fraflyttede lejemål drejer sig om korttidskontrakter, hvor lejerne efter mindre end 2 års leje skal nyistandsætte lejemålet ved fraflytningen.
Det vil sige, at lejere i mere end halvdelen af de årlige fraflytninger afkræves en nyistandsættelse af lejemålet ved fraflytningen.
Det må siges at være en absurditet, at udlejer efter så kort tids beboelse som under 2 år kan kræve en nyistandsættelse med afhøvling af gulve, maling af lofter, vægge, radiatorer, lister, paneler osv.
Og det synes jeg med al tydelighed understreger det her forslags relevans.
Mange lejere i private udlejninger får alt for store regninger ved fraflytningen.
Det er regninger, det er vanskeligt at se den saglige begrundelse for, og tvisterne handler om, i hvilken stand lejemålet skal være i, når lejeren fraflytter lejemålet.
Eksempelvis kræves der ofte en meget dyr istandsættelse ved fraflytning af en privat lejebolig, hvor der på det almene område kun kræves en normalistandsættelse.
Årsagen til den positive udvikling i den almene sektor med de færre fraflytningstvister er indførelsen af en normalistandsættelse frem for en nyistandsættelse.
Jeg tror, at vi alle sammen, hvis vi tænker sådan 10-15 år tilbage, kan huske mange artikler i aviserne om nogle ulykkelige lejere, der fraflyttede en almen boligforening, og de kom til at betale skyhøje priser ved fraflytningen.
Det ser vi ikke længere, og det er jo simpelt hen, fordi vi herindefra har ændret loven, sådan at vi har fået en bedre regulering af området, sådan at både udlejere og lejere får en langt rimeligere fraflytningsomkostning.
Nyistandsættelse – bare lige for at trække det ned på jorden, hvad vi taler om her – betyder, at en lejer ved fraflytning skal istandsætte med maling af vægge, hvidtning af lofter, afhøvling og lakering af gulve, maling af radiatorer, vinduer, paneler, lister osv.
Og ved en normalistandsættelse skal lejeren ved fraflytning male vægge og hvidte lofter og eventuelt ved misligholdelse lakere gulvene og eventuelt før det afhøvle dem.
Vi foreslår derfor, at lejeloven ændres således, at lejerens retsstilling ved fraflytning styrkes, så udlejeren ikke kan kræve nyistandsættelse ved fraflytning, men den mere rimelige normalistandsættelse.
Udgifterne ved normalistandsættelse er lavere og rimelige, og antallet af tvister på det private lejeboligmarked vil falde, ligesom vi har set det i den almene sektor, efter at der blev indført krav om normalistandsættelse.
Der er flere ordførere, der har været inde på, om det her forslag så giver øget administration og dermed øget husleje via budgetlejen.
Jeg vil sige, at det er en noget overdrevet skræmmekampagne, når flere ordførere og selv ministeren går frem og påstår, at det her vil give massivt øgede administrative omkostninger, der via budgetlejen vil blive overvæltet på huslejen.
Forslaget medfører jo, at der indføres en mere realistisk istandsættelsesform, nemlig normalistandsættelse, som mindsker antallet af tvister, og det ved vi jo fra det almene område.
Når udlejere og lejere ligesom i dag gennemgår lejemålet og laver en fraflytningsrapport, skal de jo forholde sig til, om lejemålet er normalistandsat med hvidtede lofter, nymalede vægge og eventuelt lakerede gulve.
Så er der jo ikke meget administration i forbindelse med at lave den fraflytningsrapport, og dermed er grundlaget for tvister over urimeligheder jo heller ikke til stede.
Og på den måde vil mange af de problemer, som vi i dag ser, forsvinde.
Derfor er det min klare overbevisning, at når administrationen ses i lyset af det her forslags krav om normalistandsættelse, vil der ikke komme forøgede administrative opgaver og udgifter, og dermed er der ikke nye udgifter, som skal væltes over på lejeren.
Så vil jeg godt samle op på den der lidt skingre snak, den megen processnak, der har været fra nogle ordføreres side og desværre også fra ministerens, om de her lejelovsforhandlinger mellem parterne.
Det er noget vaskeægte vrøvl, når ministeren og de borgerlige ordførere påstår, at det her forslag er i strid med de lejelovsforhandlinger mellem parterne på lejeboligmarkedet, der nu bliver skubbet i gang igen.
Sandheden er, at der nu er gået 5½ år, hvor de forhandlinger har sneglet sig af sted uden et resultat, som ministeren vil fremsætte som forslag til forenkling af lejelovene.
Det synes jeg virkelig er at holde parterne for nar, for hver gang parterne på bedste vis er kommet frem til en god og afbalanceret aftale, er ministeren kommet med yderligere krav til parterne, og på den måde er det hele endt i uendelighedsforhandlinger.
Borgerligheden vil ikke færdiggøre processen med forenklinger.
Det arbejde ligger og venter på det nye flertal efter folketingsvalget.
Imens vi afventer folketingsvalgets udskrivelse, ligger det jo lige for for Folketingets partier at fremlægge deres politik på de punkter af lejeloven, som der ikke forhandles om.
Sandheden er jo, at der på de områder, som der fremsættes forslag om i dag, ikke er enighed mellem parterne.
Folketinget skal ikke låses i sit arbejde med lejeloven, fordi ministeren trækker parternes arbejde ud i en uendelighed.
Derfor fremlægger vi Socialdemokrater selvfølgelig vores politik på området, og det er ikke i strid med parternes enighedsliste.
Som jeg tidligere har nævnt, også heroppe fra talerstolen, vil jeg bare lige minde om, at den tidligere Venstreminister, fru Karen Jespersen – det var den tidligere velfærdsminister – jo tidligere er gået ind og har ændret i det, som parterne har aftalt, nemlig vedrørende restancerne, antallet af restancedage, altså hvor hun gik ind og ændrede det fra 10 til 14 dage; og det blev vedtaget i L 92 tilbage i 2008-09.
Så derfor må man sige, at hvis der er nogen, der skal rende rundt og spille hellige her i dag, er det i hvert fald ikke Venstre og De Konservative.
Med hensyn til de enkelte kommentarer til lovgivningen vil jeg sige, at socialministeren sagde nogle forskellige ting, men ville prøve at skyde det hen, som om Socialdemokraterne hellere ville føre valgkamp med det her forslag.
Til det vil jeg sige, at det her forslag har vi fremsat tidligere; det var umiddelbart efter et folketingsvalg.
Så det er ikke for at føre valgkamp.
Men jeg kunne måske opfordre den konservative socialminister til at være lige så klar i mælet, som ministeren har været i dag, nemlig med hensyn til at Det Konservative Folkeparti ikke er lejernes parti, men er et parti, som ikke vil ændre balancen i forhold til udlejerne.
Hvis De Konservative talte lige så klart hver evig eneste dag, kunne det være, at man ville se lidt mere til dem i offentligheden.
I forhold til Venstres ordførers tale vil jeg sige, at der jo ikke var noget indhold i talen, hvad angår det konkrete lovforslag.
Der var kun en lang snak om proces, og jeg har været inde på, at det jo er noget vrøvl, ordførerne kommer med om alt det her med, at vi ikke kan fremsætte forslag, parallelt med at der forhandles på nogle andre områder af lejeloven.
I forhold til Dansk Folkepartis ordfører vil jeg sige, at der blev stillet en masse gode, konstruktive spørgsmål.
Og igen vil jeg sige, at det er nogle komplicerede spørgsmål, som jeg er sikker på at vi kan få belyst bedre under udvalgsbehandlingen, og det ser jeg frem til.
Og så ser jeg også frem til, at vi måske kunne få rykket Dansk Folkeparti helt over i folden og være med til – ligesom vi talte om i forbindelse med B 114 – at få rykket lovgivningen sådan, at den ville falde bedre ud, altså sådan at vi fik en bedre fordeling mellem lejerne og udlejerne.
Ellers vil jeg også sige tak til den konservative ordfører for dennes input.
Der vil jeg sige, at det jo igen var det der med at cykle rundt i den processnak, og det kommer vi altså ikke videre af.
Det her er et konkret holdningsbaseret forslag fremsat af Socialdemokraterne, så det står vi fuldt ud ved, og det kan sagtens fremsættes parallelt med parternes forhandlinger.
Så vil jeg sige tak til SF for opbakningen, og jeg vil sige tak til Enhedslisten for opbakningen til forslaget, og så vil jeg også sige tak til Det Radikale Venstre.
Det er godt at høre, Det Radikale Venstre går positivt ind i forslagets behandling.
Jeg havde heller ikke ventet andet, for vi kunne jo se, at da beslutningsforslaget blev fremsat i 2005, var det særdeles positive takter, der kom fra den radikale ordfører.
Så jeg håber også, at det er det, vi kommer til at se afspejlet, når vi er færdige med udvalgsbehandlingen.