Jane Heitmann (V), 2016-02-25:
Tak for ordet.
Jeg skal sige, at jeg også taler på vegne af Det Konservative Folkeparti.
I dag førstebehandler vi et lovforslag om ændring af sundhedsloven og lov om autorisation af sundhedspersoner og om sundhedsfaglig virksomhed.
Det handler i korte træk om muligheden for anvendelse af personlige alarm- og pejlesystemer, muligheden for tilbageholdelse og muligheden for at tilbageføre varigt eller midlertidigt inhabile patienter til en somatisk sygehusafdeling.
I pressen har vi bl.a. kunnet læse: Den 10. august 2011 forsvandt en 50-årig dement mand fra Næstved Sygehus, den 14. februar 2015 forsvandt en 75-årig dement mand fra Esbjerg Sygehus, og den 10. januar 2016 forsvandt en mand, som havde haft en hjerneblødning, fra Holbæk Sygehus.
Det er bare tre triste eksempler ud af en lang række andre triste eksempler på, hvordan demente eller andre patientgrupper, som af den ene eller den anden grund har en nedsat psykisk funktionsevne eller ikke kan tage vare på sig selv i kortere eller længere tid, er eller har været forsvundet fra de somatiske sygehusafdelinger.
Lovforslaget her skal bidrage til at få skabt tryghed og vise de mennesker, som er varigt eller midlertidigt inhabile, omsorg og respekt.
Men det drejer sig også om at give personalet mulighed for at drage omsorg for patienterne.
Når man som nu vælger at give mulighed for, at personalet på de somatiske afdelinger kan anvende personlige alarm- og pejlesystemer på patienter med nedsat psykisk funktionsevne og tilbageholde og tilbageføre denne patientgruppe, ja, så ligger der mange overvejelser bag.
Og vi har brugt megen energi på at drøfte mulighederne og ikke mindst de etiske dilemmaer, som sådan et lovforslag også rejser.
For det er en hårfin balance mellem hensynet til den frihed og integritet, som alle har krav på, på den ene side og så ønsket om at beskytte og sikre rammerne for en tryg indlæggelse både for patienter og pårørende på den anden side.
For os i Venstre vejer det tungt, at der allerede i socialloven er mulighed for anvendelse af personlige alarm- og pejlesystemer, dog ikke på sygehuse, og det er netop det, som lovforslaget åbner op for, nu i forhold til sundhedsloven.
Mindstemiddels- og proportionalitetsprincipperne er her helt afgørende.
Udgangspunktet for lovforslaget var oprindelig de varigt inhabile, men flere høringssvar har imidlertid påpeget, at det giver god mening også at inkludere gruppen af midlertidigt inhabile.
Det betyder, at patienter med f.eks. delir eller patienter, som er konfuse, også vil kunne få glæde af den tryghed, som det er hensigten at skabe med lovforslaget, så længe patienten er inhabil.
Indgrebene skal naturligvis ophøre, så snart patienten igen kan tage vare på sig selv, ligesom alle indgreb skal registreres.
Alzheimerforeningen, Danske Handicaporganisationer og Det Etiske Råd peger i deres høringssvar alle på, at de muligheder, som ny teknologi giver os i forhold til at drage omsorg for patienternes sikkerhed, ikke må erstatte den personlige pleje og omsorg.
Det er gode pointer at have i baghovedet, og jeg deler de betragtninger, altså at mødet mellem mennesker aldrig kan erstattes af en maskine.
Selv om lovforslaget her sikrer en klar hjemmel til, at regionerne får mulighed for at påsætte personlige alarm- og pejlesystemer på patienter med tilladelse fra afdelingens overlæge, og der i lovforslaget også er bestemmelser, for så vidt angår værge og nærmeste pårørende, ja, så kan det ikke udelukkes, at der hen ad vejen kan opstå situationer, som på nuværende tidspunkt kan være svære at forudse.
Derfor støtter vi fra Venstres side, at loven her evalueres 2 år efter ikrafttræden, således at man sikrer, at både patienternes retssikkerhed og hensynet til målsætningen om beskyttelse af patienternes sikkerhed, værdighed og integritet er intakt.
Venstre støtter lovforslaget, som det er fremsat.