runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2013-04-16:
Jeg vil godt starte med at henvende mig til de to ministre med en opfordring til at kigge op på tilhørerpladserne.
Her kan man se bare en lille del af de mennesker, som har passet deres arbejde som udsendte på vegne af forskellige regeringer og det store flertal af Folketinget.
Hverken jeg eller Enhedslisten har noget ansvar for at sende soldaterne ud i krig, hverken på Balkan, i Irak eller i Afghanistan, men uanset hvad vil vi forsvare dem, der i dag lider under, at de har passet deres arbejde som udsendte til krig.
Det handler om den rapport, der er lavet af SFI for Soldaterlegatet.
SFI's rapport er baseret på data fra forsvaret og Danmarks Statistik og omhandler de ca. 26.000 soldater, som har været udsendt i perioden 1992-2009.
Alle kan se af rapporten, at det er en ekstrem belastning at deltage som soldat i en krig.
Mange af de hjemsendte har i dag store psykiske men, og efter nogle år bryder mange af den samme og får diagnosen PTSD.
Jeg har snakket med en stor del af dem, og jeg er blevet bekræftet i, hvad vi nok alle ved, nemlig at når man kommer hjem fra at have deltaget i en krig som dem på Balkan, i Irak og i Afghanistan, har man svært ved at erkende, at man har psykiske men.
Vi snakker jo om unge mennesker, som havde det godt såvel sundhedsmæssigt som socialt, da de tog sted.
Når de kommer hjem, har mange ændret sig.
De har svært ved at sove, nogle af dem bliver meget aggressive, og de får nogle flashback.
Unge mænd går ikke bare til lægen, de flygter i stedet fra livet.
Nogle begynder at drikke eller får andre former for misbrug, først adskillige år efter bryder de sammen.
Desværre har mange af dem ikke fået anerkendt deres sygdom på grund af Arbejdsskadestyrelsens praksis, som betyder, at de skulle have en lægefaglig begrundelse for deres PTSD inden for 6 måneder.
Derfor vil jeg bede såvel forsvarsministeren som beskæftigelsesministeren om at kommentere denne skandaløse praksis, som betyder, at mange af veteranerne ikke får deres velfortjente anerkendelse.
Trine Bramsen (S), 2013-04-16:
Altså, der er ikke ændret et komma i reglerne for at opnå asyl i Danmark.
Det håber jeg at Venstres ordfører vil give mig ret i.
Der er ikke ændret et komma i reglerne for at opnå asyl i Danmark.
Jeg ved godt, at både Venstre og Dansk Folkeparti gerne vil udstille stigningen i asylansøgere som noget, der er Socialdemokraternes eller regeringens skyld, men faktum er jo, at der har været en stigning siden 2006.
Det skyldes krig og ufred rundtomkring i verden.
Jeg må igen sige, at når vi nu netop ikke har ændret et komma i reglerne for at opnå asyl i Danmark, hvorfor skal vi så regne på det?
Det må forholde sig, fuldstændig ligesom det gjorde for 2 år siden, da vi lavede de sidste udregninger, så der skal altså være et formål med at bruge penge på at lave de her beregninger.
Lene Espersen (KF), 2013-04-16:
Jeg kunne godt tænke mig så at spørge hr. Bjarne Laustsen, om han anerkender, at der var etableret et flertal uden om regeringen for at ændre de her regler, og at det så afstedkom, at regeringen blev mere velvilligt indstillet på at ændre reglerne.
Bjarne Laustsen (S), 2013-04-16:
Jeg ved ikke rigtig, hvad det er for en dagsorden, fru Lene Espersen forsøger at sætte.
Jeg har tilladt mig igennem de sidste 10 år at lave en kronologisk oversigt over, hvad der er blevet stillet af spørgsmål og af hvem, og over samråd og alt muligt, og der ser jeg ikke noget særlig borgerligt præg.
Jeg har heller ikke i de år, jeg har været herinde, hørt nogen særlige initiativer fra V, K eller andre borgerlige partier, med hensyn til at der skulle gøres noget særligt i forhold til det her problemsæt.
Altså, æres den, der æres bør, og så må og skal det være Enhedslisten.
Og vi har siddet sammen, også i forsvarsforligsforhandlingerne, og forsøgt i drøftelser at finde ting, vi også har været enige om.
Så jeg forstår ikke helt, hvad det er, fru Lene Espersen mener.
Trine Bramsen (S), 2013-04-16:
Man kunne jo vælge at se det sådan, at siden Venstres ordfører er i stand til at stå og opremse, hvor mange kroner der bliver brugt på udlændinge i Danmark, så er der i hvert fald slet ingen grund til at igangsætte nye beregninger.
Så jeg kan slet ikke følge den logik.
Jeg tror, det mere handler om at lave skræmmebilleder, prøve at udstille den her regering som uansvarlig i stedet for at pege på alle de rigtig gode integrationsinitiativer, som den her regering har igangsat for rent faktisk at få flere til at blive en del af fællesskabet.
Pernille Skipper (EL), 2013-04-16:
Tak for det.
Jeg vil læse en tale op på vegne af Enhedslistens ordfører, fru Johanne Schmidt-Nielsen, som desværre ikke kunne være her i dag.
Enhedslisten støtter ikke Dansk Folkepartis forslag.
For det andet har vi i Enhedslisten svært ved at se, hvad beregningerne skal bruges til.
Der er f.eks. ikke nogen tvivl om, at der er udgifter forbundet med at modtage flygtninge.
Flygtninge er ofte mennesker, der har oplevet krig og har været udsat for forskellige former for tortur eller nedværdigende behandling, og de har som oftest desværre traumer med i bagagen.
Det betyder naturligvis, at de vil have behov for behandling, ligesom de som oftest har behov for sprogundervisning, før de kan indgå på det danske arbejdsmarked.
Det koster med andre ord penge at hjælpe flygtninge.
Betyder det, at vi skal droppe at påtage os et ansvar for en del af verdens flygtninge?
Nej, vi er et af verdens rigeste lande, vi er en krigsførende nation, og vi skal naturligvis påtage os et ansvar for en del af verdens flygtninge, også selv om det koster penge.
Det er også muligt, at det koster det danske samfund penge, at danske borgere kan få lov til at gifte sig med en mand eller kvinde fra udlandet for derefter at slå sig ned her i Danmark.
Der kan f.eks. være udgifter til sprogundervisning.
Betyder det, at vi skal forhindre danske borgere i at finde kærester i andre lande?
Nej, forhåbentlig ikke.
Gad vide, hvad Dansk Folkeparti vil undersøge ud over dette?
Skal den udstødnings miljøbelastning regnes med?
Vi taler også om toiletbesøg på offentlige toiletter.
Skal de også regnes med?
Ja, kun fantasien sætter grænser, når Dansk Folkeparti fremsætter beslutningsforslag.
Som sagt støtter Enhedslisten ikke Dansk Folkepartis forslag.
Sanne Rubinke (SF), 2013-04-16:
Det er jeg i hvert fald på det her område.
Jeg taler i dag for vores integrationsordfører, fru Karina Lorentzen Dehnhardt, som desværre ikke kunne være her.
I SF er vi meget optagede af at få integrationen til at lykkes.
Vi er til gengæld mindre optagede af at lave nye opgørelser af omkostningerne forbundet med indvandringen.
Der er allerede gennemført en række undersøgelser, som belyser, hvad indvandringen koster.
Derfor har vi allerede en betydelig viden på området, og vi deler derfor ikke Dansk Folkepartis ønske at lave en ny opgørelse af økonomiske konsekvenser af indvandringen.
Vi er i regeringen langt mere fokuserede på at få en bedre integration og få flere ud på arbejdsmarkedet.
Vi ved, at det at få et job virker i forhold til en god integration til gavn for både den enkelte og samfundet som helhed. Vi skal selvfølgelig sikre, at mennesker, der kommer til det danske samfund, bidrager bedst muligt til fællesskabet, men kræfterne er langt bedre brugt på at arbejde for en bedre integration.
Nye beregninger af omkostningerne forbundet med indvandringen
vil jo som bekendt ikke i sig selv gøre noget for en mere vellykket integration.
Vi har sat en række tiltag i værk, som vil forbedre integrationen.
Vi har eksempelvis afskaffet fattigdomsydelserne og med ungepakken bl.a. hjulpet unge med indvandrerbaggrund bedre på vej med at få en uddannelse og dermed på længere sigt en plads på det danske arbejdsmarked og en god position i det danske samfund.
Regeringen har offentliggjort et nationalt integrationsbarometer, hvor vi løbende kan vurdere integrationsindsatsen og på den baggrund følge op både lokalt og nationalt.
Her vil det være muligt at se, hvordan de mange tiltag rent faktisk virker.
Vi har i SF en stærk målsætning om at sikre en vellykket integration til gavn for den enkelte og til gavn for samfundet og samfundsøkonomien som helhed.
Vi kan som nævnt ikke se, hvordan nye bureaukratiske opgørelser og beregninger kan bidrage positivt til den målsætning.
Vi kan derfor ikke støtte forslaget.
Inger Støjberg (V), 2013-04-16:
Nu skal ordføreren lige have fakta på plads, for det er jo sådan, at der er kommet rigtig mange flere romaer til Danmark.
Det er jo ikke på grund af krig og ufred.
Der er kommet flere somaliere til Danmark, og det er fra et land, hvor der er blevet mere fredeligt og mere roligt, end der har været tidligere.
Det er på grund af de ændrede regler på asylområdet, som regeringen jo selv siger koster 220 mio. kr., altså det, at man kan få lov til at bo uden for centrene og arbejde.
Hvis vi tager familiesammenføringsområdet, er det 200 mio. kr., og hvis vi tager fjernelsen af starthjælp, er det 250 mio. kr. i 2015.
Altså bare med de her tre lempelser er det en ekstraudgift på 700 mio. kr. Men det kan da godt være, at 700 mio. kr. er så lille et tal, at det ikke er noget, som regeringen vil regne med, men jeg kan sige, at det vil vi gerne i oppositionen i en tid, hvor riget fattes penge, men jo især i en tid, hvor en løsagtig udlændingepolitik betyder, at færre udlændinge kommer ud på arbejdsmarkedet, og at vi dermed får en dårligere integration i Danmark.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2013-04-16:
Tak for det.
Faktisk er det sådan, at Liberal Alliance allerede i januar måned spurgte til, hvornår en analyse af nettoudgifterne ved indvandring kunne forventes, så derfor er det her jo sådan set bare et forslag, der lægger op til det.
Her blev vi mødt med et svar om, at man i stedet for at bruge ressourcerne på økonomiske analyser hellere ville prioritere en forbedret integration her og nu.
Det naturlige følgespørgsmål er selvfølgelig: Hvorfor udelukker det ene det andet?
I Liberal Alliance har vi jo den holdning, at det er godt med viden, at man skal finde ud af, hvordan tingene hænger sammen.
Nina Smith, professor i økonomi, har på et tidspunkt beregnet, at danskerne i gennemsnit koster 1 mio. kr. hver, og jeg er sikker på, at man også vil komme frem til et resultat, der viser, at indvandrerne koster penge, i hvert fald i gennemsnit, og det viser jo egentlig mest af alt, at der er noget galt med den danske samfundsmodel, fordi vi har en samfundsmodel, der dybest set ikke hænger sammen.
Mennesker kommer til at koste penge i stedet for at skabe værdi.
Liberal Alliance ønsker, at der skal føres en helt anden udlændingepolitik end den, der har været ført i de seneste mange årtier.
Vi synes, at det skal være sådan, at udlændinge, der vil komme til Danmark og kan bidrage, skal være mere end velkomne, men folk, der kommer hertil for at få del i velfærdsordninger eller for at begå kriminalitet, skal vi sørge for at holde ude.
Så hvis man nu lavede et system, hvor man lukkede kasserne for de indvandrere, der kommer, og hvor man måske også havde en lidt mere fornuftig økonomisk politik generelt, så ville man kunne lave undersøgelser, der viste, at ikke alene indvandrere, men også herboende danskere var en god forretning.
Viden er magt.
Vi stemmer for forslaget.
Liselott Blixt (DF), 2013-04-17:
Og det er Region Sjælland, hvor jeg selv kommer fra og er vokset op.
Vi ved også godt hvorfor, men det er der jo ikke nogen der gør noget ved.
Hvorfor lukker man skoler, så små børn skal tage en skolebus for at komme 15-20 km i skole – børn, der måske har forældre, der er på overførsel, og som måske ikke lige står op til tiden?
Hvorfor gør man ikke mere ved de skoler og sikrer, at de børn kommer i skole, får deres morgenmad, får deres undervisning, så de kan fortsætte folkeskolen ud og få sig en uddannelse?
Det er jo der, man skal sætte ind, altså mens de er små.
Astrid Krag (S), 2013-04-17:
Jeg tror, at hvis vi skal nå i mål med ambitionen om større lighed både i sundhed bredt og i behandling, skal vi sætte ind alle steder.
Så handler det om, at vi alle sammen – jeg som sundhedsminister, regionspolitikerne, hospitalsledelserne, de kommunale politikere, embedsmændene og det sundhedspersonale, der er kommunalt – tager det på os, at tingene må gøres anderledes.
For hvis tingene bare bliver ved med at blive gjort, som de er blevet gjort indtil i dag, vil vi jo se den udvikling, der har betydet en fordobling i uligheden i antal år, vi har her på kloden, før vi skal herfra.
Og det vil jeg ikke være med til; det mener jeg ikke vi kan leve med.
Derfor skal vi kigge hele vejen rundt.
Det handler om at kigge på det bredt.
Hvordan sørger vi for at møde den enkelte nybagte familie, hvor den er?
Og det er ikke for i udgangspunktet at sige, at hvis du er SOSU-hjælper, er du en dårligere mor, end hvis du er atomfysiker, som spørgeren brugte som eksempel – overhovedet ikke, på ingen måde.
Men statistikkerne viser os bare, at vi har fået indrettet vores fællesskab, vores velfærdssamfund, vores sundhedsvæsen på en måde, som er lettest at manøvrere i og komme igennem og få hjælp i, kan man sige, hvis du har en lang uddannelse.
Det handler om mange ting.
Og det handler om, at vi som politikere også er forpligtet i forhold til det, hver gang vi lægger en ny politik frem.
Liselott Blixt (DF), 2013-04-17:
Jeg er glad for, at man vil se på forudsætningerne, for vi er jo ikke uenige i, at der er nogle, der skal have en anden behandling.
Altså, vi er individuelle alle sammen og skal have behandling ud fra de forudsætninger, vi har.
For det kan jo lige så godt være en med en lang uddannelse som atomfysiker eller noget andet, som bare ikke forstår, hvor vigtigt det er at leve sundt.
Og der håber jeg da, at man tager det med i betragtning og siger, at det ikke handler om pengepung eller uddannelse.
Men det kan være, at det ender sådan, når man ser, hvem der får mere behandling end andre, at det er dem, der har en kortere uddannelse eller måske slet ikke nogen uddannelse.
Men når man kommer med de her udmeldinger, synes jeg, det nogle gange virker, som om det er staten, der skal bestemme, hvordan det gode liv skal være for den enkelte.
Og man mangler at svare på, hvordan vi forebygger, at nogle kommer i den situation, at de ikke har en uddannelse og ikke kan tage vare på sig selv, og hvorfor man ikke sætter ind, når vi taler om småbørnsfamilier, dem, der har brug for hjælp, fra starten af, når børnene er små.
Astrid Krag (S), 2013-04-17:
Jeg vil meget gerne takke spørgeren for at rejse det her emne, som jo, hvis spørgeren spørger mig, er et af de vigtigste emner for vores sundhedsvæsen overhovedet.
Jeg tror, det er noget af det helt fundamentale, vi er nødt til at slå fast.
For vi kan se, at uligheden i sundhed er mere end fordoblet i de seneste 25 år, sådan at forskellen i levetid mellem den fjerdedel af danskerne, der har henholdsvis de længste og de korteste uddannelser, nu er 10 år for mænd og 6 år for kvinder. Det er uacceptabelt, og det bliver vi nødt til at gøre noget ved. En grunderkendelse i det er, at når vi snakker om fri og lige adgang, så er det altså ikke det samme som at behandle alle ens.
Spørgeren siger, at det synes hun sådan set allerede i dag er grundlæggende i sundhedsvæsenet.
De mener, at vi kan gøre det bedre i forhold til det at møde den enkelte patient og det at have en forståelse for, hvilke ressourcer den enkelte patient har med ind i et behandlingsforløb.
Hvad har man med sig i bagagen?
Har man et stærkt netværk osv.?
Så der er altså en bred opbakning til den her dagsorden.
Vi ved, at uligheden i sundhed selvfølgelig hænger sammen med livsstilen, altså hvordan vi lever, hvilket arbejdsliv vi har, hvilke madvaner vi har, og hvordan vi har mulighed for at røre os i hverdagen.
Men vi ved også, at der også er ulighed i behandlingen.
, men også med hensyn til det at komme ud på den anden side og det at kunne vende tilbage til det liv, du havde, før den alvorlige sygdom ramte, se en sammenhæng med, hvor lang uddannelse du har.
Det mener jeg er en falliterklæring i et ellers virkelig godt fungerende sundhedsvæsen, hvor et dedikeret personale knokler hver eneste dag.
Derfor er jeg jo rigtig glad for at se, at både Lægeforeningen og Danske Regioner går med ind i den her diskussion af, hvad det så er, der skal til, for at vi i højere grad kan tilpasse behandlingen til den enkelte.
Det handler ikke om, at der så er nogen, der skal have dårligere behandling, eller at folk med lange uddannelser skal bag i køen eller skal have mindre behandling, men det handler om, at vi skal blive stadig bedre til at forstå den enkeltes forudsætninger for at gå igennem et behandlingsforløb på den måde, der giver størst udbytte for den enkelte.
Sophie Løhde (V), 2013-04-17:
De mange enestuer kan jeg forsikre ministeren om er på vej qua det, at der i øjeblikket er igangsat supersygehusinvesteringer rundtom i hele det danske land, som gør, at vi forhåbentlig i de kommende år får et mere fremtidssikret og moderne sundhedsvæsen.
Der er afsat over 40 mia. kr. til det.
Men det er helt rigtigt, at der er en markant forskel på vores prioritering af sundhedsområdet.
Hvis vi skal tage regeringens finanslov og sammenligne den med det udspil, som Venstre kom med, ser vi, at der er en klar prioritering der.
Regeringen siger, at den simpelt hen ikke prioriterer sundhedsområdet lige så højt, som den tidligere regering, VK-regeringen, gjorde.
Den vil hellere noget andet.
Det er jo fair nok, men så skal man udtrykke sine prioriteringer tydeligt.
Så spørger jeg bare her i dag for nu tredje gang for at få et fuldstændig simpelt svar på det helt simple spørgsmål, jeg stillede: Når det var, at man dengang stillede sig op til Danske Regioners årsmøde – som denne gang finder sted i morgen – og lovede alle og gik i pressen med, at nu skulle der afsættes 4,2 mia. kr. ekstra om året til sundhedsområdet, vel vidende, at vi stod midt i en økonomisk krise, vil jeg spørge: Hvornår kommer de penge så?
Liselott Blixt (DF), 2013-04-17:
Jeg ønsker at stille sundhedsministeren et spørgsmål om nogle udtalelser, nogle pressemeddelelser, der har været fra ministerens side, hvor jeg gerne vil have præciseret, hvad ministeren mener med, at det skal være slut med ligebehandlingen på hospitalerne.
Jeg ved, at det er en del af regeringens sundhedsudspil, men jeg kunne godt tænke mig at vide, hvem det er, der skal have mere behandling end andre, og om der så er nogen, der skal have en ringere behandling.
Jeg troede jo altid, at vi behandlede folk individuelt – det gjorde vi, da jeg arbejdede på sygehusene.
Det var sådan, at kom der en hjemløs, blev der tildelt flere fagpersoner; det kunne også være, at der kom en socialrådgiver ind over.
Og vi gjorde andre ting.
Havde man mange ressourcer, fik man hjælp efter det.
Samtidig kan jeg så se, at statsministeren på sit pressemøde i går udtalte, at fri og lige adgang til sundhed er grundlæggende for vores samfund; alle skal have lige adgang til et godt sundhedssystem uanset pengepungens størrelse.
Det synes jeg kommer lidt i karambolage med, at der er overskrifter i medierne, der siger, at fattige syge skal have mest hjælp.
Altså, hvordan sikrer man, at det er dem, der har brug for det, der får hjælpen?
Jeg mener, at man i forhold til alle dem, der i dag kommer ind i sundhedsvæsenet, så ikke skal se på, hvor mange penge der er i pengepungen, eller hvilken uddannelse de har, men at man skal se på, hvilket behov og hvilke ressourcer den enkelte person har.
Der kunne jeg godt tænke mig at spørge ministeren: Hvad er det, ministeren mener?
Sophie Løhde (V), 2013-04-17:
Det var et meget langt svar på et meget simpelt spørgsmål.
Ministeren fremhæver, at vi nu står midt i en økonomisk krise.
Jeg håber da, at ministeren er klar over, at lige inden folketingsvalget, hvor S og SF lovede de 4,2 mia. kr. ekstra om året, stod Danmark i den grad også i en økonomisk krise.
Alligevel valgte man at udstede løfter, som der tilsyneladende aldrig nogensinde har været dækning for, hvilket også viser sig i dag.
Det var ufinansierede løfter, som man brugte i kampen for at kunne komme ind og sidde på bagsædet af ministerbilerne vel vidende, at de penge ikke findes, og at man ikke har tænkt sig at indfri dem.
Det ved vi jo på en række områder.
Det skyldtes, at ministeren med sit eget parti sammen med Socialdemokraterne havde lovet at sænke belægningen på de medicinske afdelinger med et procentpoint pr. år.
Vi fik så i går at vide, at det ikke bliver til noget, at det var udtryk for detailstyring.
Astrid Krag (S), 2013-04-17:
Jeg er meget enig med spørgeren i, at vi bliver nødt til at have det her dobbeltblik, hvor vi kigger på – for det mener jeg skal være ambitionen – at der er reel lighed i behandlingen i vores sundhedsvæsen, men når vi snakker forebyggelse, handler det i høj grad om uddannelse.
Og det handler også om ting, der foregår under trafikministerens ressort, for der skal være sikre cykelstier til skolerne.
Det handler om ting, der foregår på børne- og undervisningsministerens område, for børn skal bevæge sig i skolen, og det skal man få med ind som en del af deres grundvæsen, deres grundværen, altså motion og bevægelse.
Og det er jo kommunerne, der løfter det, der hedder den primære forebyggelse, altså det, der handler om, at der skal være legepladser, at der skal være bevægelse i skolen, og her skal der være en ordentlig indsats.
Noget af det seneste, vi har gjort, er jo at give 13 mio. kr. til at oprette et center for forebyggelse i praksis ude i KL, som skal bistå kommunerne med at tage de forebyggelsespakker, Sundhedsstyrelsen har lavet, og føre lige præcis den brede forebyggelsespolitik ud i livet.
Og kommunerne har heldigvis taget rigtig godt imod det.
Stine Brix (EL), 2013-04-17:
Først vil jeg sige, at jeg synes, det var en spændende diskussion om ulighed og sundhed, som jeg er enig med ministeren i er en af de vigtigste diskussioner, vi har, når det gælder vores sundhedsvæsen.
Alligevel vil jeg tillade mig at skifte scene eller emne om ikke andet.
På forsiden af Politiken i går er jeg sikker på at ministeren også så en historie om, at der i Sundhedsstyrelsens vaccinationsudvalg er flere læger, som også samtidig arbejder for virksomheder, som producerer og sælger vacciner.
Det er jo en noget problematisk dobbeltrolle, mener jeg.
Altså den ene dag rådgiver man myndighederne om, hvilke vacciner de skal indkøbe og tilbyde, den anden dag arbejder man for virksomhederne, som lever af at producere og sælge vacciner.
Jeg mener, at vi har brug for uafhængig rådgivning for at kunne være sikre på, at de beslutninger, vi træffer som sundhedsmyndigheder og som politikere, er de bedste for patienterne og ikke de bedste for virksomhederne.
Derfor vil jeg gerne spørge ministeren, om ministeren deler den opfattelse, at Sundhedsstyrelsen og andre myndigheder i sundhedsvæsenet skal benytte sig af uafhængig rådgivning, og i så fald, om ministeren vil gøre noget for at stramme op på de regler, vi har i dag, for, hvornår man som læge kan rådgive.
Gitte Lillelund Bech (V), 2013-04-17:
Altså, jeg glæder mig virkelig til at se ministeren i Herning i morgen.
Jeg håber sådan set også, at der er en hel del af regionsmedlemmerne, der har fulgt debatten i dag.
Nu fik jeg i hvert fald bekræftet, sådan må jeg forstå det, at ja, der var også økonomisk krise, da S og SF lovede 4,2 mia. kr. ekstra til Danske Regioner lige før valget.
Der var økonomisk krise der, men alligevel skønnede S og SF, at man kunne bruge 4,2 mia. kr. ekstra om året.
Så det var et ja, det er jeg glad for.
Så var der et andet spørgsmål, som jeg ikke fik svar på: Hvornår kommer de penge så til regionerne?
Hvis jeg skal forstå ministerens lange svar, som så ikke var et årstal, så må det være, at regeringen har prioriteret anderledes: De kommer aldrig.
For regeringen har valgt at sige: I får ikke flere penge til sygehusvæsenet, til gengæld bruger vi nogle flere penge ude i kommunerne til de ældre medborgere.
Så synes jeg sådan set bare, man helt ærligt skulle sige, hvis man var sundhedsminister: Kære regioner.
De 4,2 mia. kr., vi lovede før valget, får I aldrig.