John Dyrby Paulsen (S), 2014-01-21:
Tak, hr. formand.
Den sikkerhedspolitiske redegørelse fra regeringen, som vi debatterer her i dag, vidner jo om, hvor omfattende Danmarks sikkerhedspolitiske engagement rundtomkring i verden i virkeligheden er.
Den vidner desværre også om, hvor mange sikkerhedsmæssige udfordringer verden stadig væk kæmper med lige fra sikkerhedspolitiske konsekvenser af klimaforandringer til terrorisme – udfordringer, som også Danmark har en klar interesse i at løse, og hvor vi kan være med til at fremme vores værdier om menneskerettigheder, om fredelig sameksistens og ikke mindst om bekæmpelse af sult, hungersnød og fattigdom.
Herfra skal der også lyde en tak til Danmarks udsendte – til de udsendte i Afghanistan, til de udsendte i Kosova, til de søfolk, der har bekæmpet pirater ved Afrikas Horn, til de danskere, der lige nu hjælper med at destruere Syriens kemiske våben, til de mange civile danskere, der hjælper så mange steder rundtomkring i verden.
Jeres indsats er påskønnet, og I fortjener tak hver og en.
Der er rigeligt at tage fat på i 2014, der var rigeligt at tage fat på i 2013, og der vil også de kommende mange år være rimeligt at tage fat på.
Det vidner regeringens sikkerhedspolitiske redegørelse desværre også om.
I vores egen baghave, i det arktiske område, er der også rigeligt at tage fat på, og Arktis er nu for alvor kommet på dagsordenen i mange sammenhænge.
Et forstærket arktisk samarbejde ikke mindst i Arktisk Råd er vigtigt for den fortsatte fredelige udvikling i det arktiske område med alle de ændringer, som issmeltningen fører med sig.
Det er helt afgørende, at de arktiske stater arbejder tæt sammen, og at der ikke sker en militær opbygning i Arktis, bortset altså fra den indsats, der er livsvigtig i forhold til SAR-beredskabet, altså vores evne til at komme nødstedte til hjælp, uanset hvor de måtte have brug for det i det arktiske område.
Som socialdemokrater ønsker vi naturligvis, at Danmark fortsat fører en både aktiv og ansvarlig udenrigs- og sikkerhedspolitik, ikke kun, fordi vores sikkerhed som lille land bliver styrket af et forpligtende internationalt samarbejde, men også, fordi mange mennesker har brug for vores hjælp bare for at overleve.
Samtidig er det også afgørende, at kampen mod terrorismen fortsættes, og ikke mindst, at skrøbelige og konfliktramte stater hjælpes.
Det må ikke ske igen, at terrorister får fristeder, som vi så det tidligere i Afghanistan.
Det er derfor ikke et spørgsmål, om vi skal engagere os i konflikter og stabiliseringsindsatser, men om, hvor og hvordan Danmark i fremtiden skal engagere sig.
Vi vil altid engagere os som en del af en samlet international indsats i et tæt samarbejde med vores internationale partnere, primært FN og NATO.
Det er i øvrigt også billigere ikke bare i kroner og øre, men også i liv og levned.
Og det sidste er vigtigt, for sikkerhedspolitikken handler jo til syvende og sidst først og fremmest om mennesker: Det handler om de børn, der ikke kan gå i skole.
Det handler om de børn, der ikke får mad nok.
Det handler om den landmand, der ikke kan gå ud på sin mark.
Stabilitetsindsatser i verden handler om at give børnene mulighed for at gå i skole, give dem mulighed for at få mad hver dag, give landmanden mulighed for at gå ud og dyrke sin mark og give købmanden mulighed for at åbne sin butik.
Det er det, der skaber fremgang, det er det, der skaber stabilitet, og det er det, der skaber liv og levned hos de mennesker, der ellers ikke har mulighed for at få det.
Det har vi en forpligtelse til at hjælpe med til.
Den tid er heldigvis forbi, tror vi i hvert fald, hvor stater erklærede hinanden krig, og det er selvfølgelig godt.
Men i stedet ser vi en række væbnede konflikter rundtom i verden, som regel i kølvandet på omvæltninger i skrøbelige stater, hvor man ikke ved, nøjagtig hvem de stridende parter er, hvor de ikke identificerer sig, og hvor slagmarken er overalt – på markerne, i byerne, i forretningerne og i folks huse.
Det siges ofte, at sandheden er det første offer i krige og væbnede konflikter.
Det kan godt være.
Men de næste ofre er børnene og de almindelige mennesker, der blot ønsker at leve i fred og se deres egne børn vokse op, og det skal vi selvfølgelig hjælpe til med der, hvor vi kan.
Den sikkerhedspolitiske redegørelse sætter en tyk streg under, at Danmarks sikkerheds- og udenrigspolitik er mest effektiv, når vi engagerer os i at bekæmpe årsagerne til sikkerhedsproblemerne.
Vi behøver ikke at opfinde nye konflikter; der er rigeligt at tage fat på.
Der er ingen fredsdividende, der kan indkasseres.
Der er måske en vi er ligeglade-dividende, men Danmark og danskerne bliver aldrig ligeglade.
Vi engagerer os i verden.
Og når det kommer til stykket, handler det helt enkelt om at være med til at gøre børns liv bedre, gøre almindelige menneskers liv bedre der, hvor de ikke selv har en mulighed for at tage vare på deres egen sikkerhed.
Det har vi også en forpligtelse til at hjælpe med til, og det vil vi gerne.
Tak for ordet.