Mogens Jensen (S), 2010-04-22:
Tak, det skal blive kort, men jeg synes lige, der er grund til i hvert fald at afrunde debatten med et par kommentarer.
Jeg er som sagt glad for, at ministeren i ord lægger op til et bredt samarbejde om at udvikle og styrke kulturen i Danmark.
Det tager vi gerne imod.
Vi ser så også gerne, at det sker i handling, og det kunne det jo have gjort, hvis vi havde kunnet enes om et fælles forslag til vedtagelse her i dag.
Når det gælder armslængdeprincippet, som har været drøftet senest, tror jeg ikke, der er nogen – jeg er i hvert fald ikke – der er uenig med ministeren eller andre i, at vi selvfølgelig som politikere skal have lov at kunne sige vores mening, for ellers er det jo svært at deltage, særlig i en kultur- og kunstpolitisk debat.
Men det, der er det afgørende, er lige præcis, at der er fuldstændig vandtætte skotter mellem det, at vi har nogle meninger, og så hvilken del af kunsten og kulturen, der bliver støttet.
Det, som jeg tror har gjort oppositionen særlig nervøs med hensyn til armslængdeprincippet, er Dansk Folkeparti.
Når både formand og andre medlemmer af Folketinget er ude at lægge direkte pres på Danmarks Radio og Det Kgl. Teater, angriber navngivne produktioner og medarbejdere, er vi derude, hvor jeg synes armslængdeprincippet bliver overskredet, og hvor vi som politikere skal være varsomme.
Det, vi sådan set råber vagt i gevær over, er, at vi ikke skal hen imod en sådan udvikling, hvor politikerne får så direkte indflydelse på, hvad der støttes, og hvilke produktioner der igangsættes.
Det andet, jeg vil sige noget om, er med hensyn til de økonomiske rammer.
Det er jo ikke mærkeligt, at vi, der arbejder med kunst og kultur, har en lige så legitim ret til at sige – og det tror jeg også ministeren sagde – at kunst og kultur er så vigtigt for os i vores samfund, at det selvfølgelig har ret til sine investeringer, til sin andel af lagkagen.
at ministeren – med den position, ministeren har i regeringen – vil stille sig i spidsen for at kæmpe for det område, for der er ikke blevet investeret.
Det er rigtigt, at vi i 2001 under SR-regeringen landede på et højt niveau, og der er vi så blevet.
Og det er jo et af problemerne, for når der ikke bliver investeret, ja, så får man heller ikke noget afkast.
Det er det ekstra afkast, vi gerne vil se, til gavn for både kunsten og kulturen og ikke mindst for den oplevelsesøkonomi, som vi også tit taler om skal være noget af det, der driver den økonomiske udvikling i Danmark.
Der har vi faktisk noget at byde på, også set i et internationalt perspektiv.
Sidst vil jeg sige med hensyn til indsatsen over for den del af danskerne, som enten slet ikke eller kun i begrænset omfang benytter sig af kulturtilbuddene, at jeg er enig med ministeren i, at vi ikke skal proppe noget ned i halsen på folk.
Det er heller ikke vores udgangspunkt.
Men vi skal give alle folk muligheder, og vi ved, at der er nogle barrierer geografisk, og at der er nogle barrierer socialt.
Dem skal vi bryde ned, så alle får lige muligheder.
Det kræver altså også nogle investeringer.
Det kan godt ske, at den tredjedel, vi har talt om, var noget, der blev målt under Nyrup, men min påstand er, at vi ikke er nået så meget videre i de sidste 8 år.
Nu har ministeren lovet selv at igangsætte en ny undersøgelse.
Den kan vi så vente på.
Vi ved jo godt, at de barrierer er der, i forhold til at folk oplever kunst og kultur, og dem har vi alle en interesse i at bryde ned.
Jeg synes, det er godt, at ministeren stadig væk vil holde fast i det – det var også den tidligere kulturministers spor – og det vil vi gerne samarbejde om.
Vi glæder os til det videre arbejde, men havde håbet på, at vi kunne være blevet enige om et fælles forslag til vedtagelse i dag.
Det kunne vi så ikke, men verden går jo videre derforuden.