Mette Gjerskov (S), 2011-03-22:
Der er gift i vores drikkevand.
Hver fjerde drikkevandsboring indeholder rester af sprøjtegift, og det er helt, helt uacceptabelt, men jo også samtidig en meget naturlig konsekvens af en regering, der i 10 år har siddet på hænderne på det her område, en regering, som for et syns skyld har lavet nogle frivillige handlingsplaner, som alene har medført et større giftforbrug i stedet for et mindre giftforbrug, en regering, som overhovedet ikke på noget tidspunkt har ønsket at tage den her debat med landbruget og sikre drikkevandet.
Derfor fremsætter en samlet opposition nu det her beslutningsforslag om sprøjtefrie beskyttelseszoner omkring vandforsyningerne.
Vi vil ikke have gift i vores drikkevand.
Det er meget enkelt.
Sådan som det er nu, skal der udtages drikkevandsboringer med jævne mellemrum på grund af forurening, og samtidig skal der så også laves nye boringer og nye områder for borgernes regning, og samtidig skal man så betale landbruget for ikke at sprøjte.
Tingene hænger ganske enkelt ikke sammen.
Vandboringerne er meget, meget sårbare over for nedsivninger i nogle særlige jordlag.
Derfor vil vi ikke gå ind, som ministeren gør, og bare komme med en eller anden rund zone og sige, at sådan skal det være.
Det kommer jo an på jordbundsforholdene.
Det kommer jo an på virkeligheden omkring drikkevandsboringen.
Det kan være helt op til 300 m fra en drikkevandsboring, men måske kun i den ene retning, ikke i den anden retning.
Det afhænger jo af, hvor man suger vandet ud henne.
Vi mener naturligvis, at vi skal sørge for, at det er forureneren, der betaler.
Derfor mener vi også, at finansieringen af de her zoner skal gå over pesticidafgiften, altså dem, der gerne vil have lov til at bruge sprøjtegift i det her land, må betale en afgift, som så bruges til at sikre rent drikkevand for borgerne.
Det kan ikke være den enkelte borgers problem at skulle betale til landbruget for ikke at sprøjte.
Det har altid været et godt princip, at det er forureneren, der betaler.
Det er den måde, hvorpå man sikrer sig, at forureneren stopper med at forurene.
Nu har jeg hørt Venstre, som går så meget op i, at vi så vil ind og tage jorden fra folk.
Nej, det vil vi da ikke, men vi vil da selvfølgelig have, at der skal være en konsekvens.
Er man ikke parat til at indgå en aftale, er man ikke parat til at lade være med at sprøjte, selv om man får kompensation, så må vi jo selvfølgelig i sidste ende gå ind og ekspropriere.
Sådan er det, og det vigtigste er jo, at vandet er rent, og at der ikke bliver hældt gift i vores boringer.
Når vi så hører ministeren tale om, at det er fortidens synder, bliver jeg en smule træt, fordi det, vi taler om, der er den seneste sprøjtegift, der er dukket op – det tager jo lang tid, før sprøjtegiften dukker op i drikkevandet og bliver fundet i vores drikkevand – er Roundup, en meget, meget almindelig sprøjtegift, som bliver brugt rigtig meget i landbruget, og som for den sags skyld også bliver brugt af private.
Det er den, man som haveejer kan gå ned og købe, hvis man lige skal have lille skvæt hist og pist.
Det er den, der dukker op i drikkevandet.
Det er også den, hvorom de unge mennesker på landbrugsskole før i tiden jo på det nærmeste fik at vide, at de kunne tage sådan et glas med godt med Roundup og drikke det, for det var fuldstændig ufarligt.
Vi må bare konstatere, at virkeligheden igen viser sig at være den logiske.
Jeg synes ærlig talt, at det ville klæde en regering efter 10 år ved magten, at man reflekterede en lillebitte smule over stigningen i forbruget af sprøjtegift, stigningen i antal drikkevandsboringer, der bliver taget ud, og så samtidig alle de sundhedsproblemer, vi ved der er, ved at danskere bliver udsat for kemi.
Vi vil have rent drikkevand, vi vil have giftfrit drikkevand, og vi er sikre på, at det her forslag om zoner omkring drikkevandsboringer rent faktisk kan løse problemet.
Jamen jeg kan så åbenbart ikke få nogen saglige svar fra ministeren, men jeg kan så forklare ministeren, at det, i forbindelse med at vi taler om boringsnære beskyttelsesområder, rent faktisk er en anbefaling, som kommer fra Miljøministeriet selv.
Det drejer sig om de embedsmænd, som miljøministeren ikke selv gider at lytte til, men som vi godt gider at lytte til, fordi vi faktisk mener, at det her er et sagligt og et fagligt grundlag for vores beslutningsforslag.
Men det kan vi åbenbart ikke komme videre med.
Så vil jeg spørge om en anden ting.
Ministeren sagde, at det er fortidens synder, altså at mange af de sprøjtemidler, vi finder, er fortidens synder.
Ja, nogle af dem er.
Men skulle ministeren ikke hellere tage at hæfte sig ved det, der er den store fare, nemlig dem, som ikke er fortidens synder, dem, som vi finder i dag, fordi de bliver brugt på markerne i dag?
Og her er Roundup et super godt eksempel på, hvor galt det kan gå, når miljøministre og andre folk tror, at det hele nok går, og når ikke vi hænger os særlig meget i det her med de pesticider.
Roundup, som aldrig kunne dukke op i grundvandet, dukkede op alligevel i ni tilfælde i 2009.
Lad være med at komme og snakke om fortidens synder, det er i dag og i morgen, vi taler om.