Ole Birk Olesen (LA), 2015-11-20:
Liberal Alliance er jo ikke med i forligskredsen omkring DONG, for den blev etableret, før Liberal Alliance opstod.
Men vi er enige med forligskredsen, som har lavet denne aftale om, at DONG skal børsnoteres.
I bund og grund mener vi jo ikke, at DONG behøver at være statsejet.
I forbindelse med børsnoteringen vil man sørge for, at den infrastruktur, som DONG sidder på, naturgasinfrastrukturen og olierøret, bliver solgt til Energinet.dk, som er 100 pct. statsejet, og det vil sige, at den essentielle og vigtige infrastruktur bliver 100 pct. statskontrolleret.
Tilbage står så bare forsyningen ind i systemet, som DONG leverer på et marked, hvor det er mit indtryk at konkurrencen er god.
Den del af DONG behøver staten ikke at eje, og derfor er vi meget åbne over for at sælge yderligere ud af DONG efter børsnoteringen til gavn for danskerne, fordi man så kan bruge af pengene til andre investeringer i samfundet.
Man kan afbetale gælden, eller man kan investere i trafikinfrastruktur, som er væsentlig; mange gode ting kan gøres for de penge, som i dag er bundet i DONG, hvis man sælger til en god forretning.
Så vi bakker op om, at det skal børsnoteres, og vi stemmer derfor nej til beslutningsforslaget her også, fordi indtil statsejede selskaber, som burde være private, bliver private, er det statens opgave at sørge for at drive selskaberne så fornuftigt som muligt, så de er så værdifulde som muligt.
Man skal ikke bortødsle statens aktiver, som i sidste ende er skatteydernes aktiver, og det er ikke en god disposition for DONG, at DONG's forretningsmæssige dispositioner skal sendes til folkeafstemning.
Det er ikke den optimale måde at lede DONG på, det er ikke den optimale måde at gøre DONG til et værdifuldt selskab på, så derfor ønsker vi ikke det.
Så vil jeg lige sige noget til det, som er blevet sagt tidligere af hr. Christian Juhl, og som ofte siges af venstrefløjen i politiske debatter, nemlig at samfundet er blevet mere kompliceret, og at staten derfor må styre det ene og det andet og det tredje.
Om det er der to ting at sige: For det første er jeg ikke sikker på, at samfundet er blevet mere kompliceret, jeg synes, det er betydelig nemmere at leve her i dag i år 2015, end det var for 100 år siden og for 200 år siden og 500 år siden.
Dengang var det kompliceret at være et menneske.
Man skulle virkelig arbejde hårdt for overhovedet at få mad på bordet.
I dag er det ret nemt at være menneske.
Så jeg er ikke sikker på, at samfundet er blevet mere kompliceret, jeg tror, det er blevet mindre kompliceret.
Det er den ene ting.
Den anden ting er, at jo mere komplicerede tingene er, jo bedre et argument er det for, at staten ikke skal drive det.
Bare det at producere en simpel blyant kræver så mange komponenter, at der ikke er en gruppe af embedsmænd i staten, som aner, hvordan den blyant skal produceres.
Men der er nogle i nogle lande, der producerer grafitten, som er inde i blyanten.
Det har de forstand på.
Der er nogle andre, der producerer træet.
Det har de forstand på.
Der er nogle tredje, der skærer træet ud.
Det har de forstand på.
Der er nogle fjerde, skærer grafitten ud.
Der er nogle sjette, der distribuerer ud til forbrugerne osv.
Der findes ikke en gruppe af embedsmænd eller politikere i noget parlament, der ved, hvordan man producerer noget så simpelt som en blyant, så derfor, jo mere kompliceret det er, jo bedre argument er det for, at man skal udnytte den spredte viden, som ligger ude i samfundet, og som koordineres via frie markedskræfter og fører til, at dem, der kan forskellige ting, finder sammen i et frivilligt samarbejde om at producere en blyant eller noget, der er endnu mere kompliceret end en blyant. Så komplikation i samfundet er et meget dårligt argument for, at man skal lade nogle centralt siddende embedsmænd eller politikere bestemme over tingene.
Det er faktisk et argument imod.