Lennart Damsbo-Andersen (S), 2008-04-01:
Det har i årevis været en anerkendt kendsgerning, at der er problemer ude i det ganske danske land med boliger, der forfalder og skæmmer landdistrikterne og de små byer, og udlejere, der kynisk lejer dårligt vedligeholdte boliger ud til sagesløse lejere, der efterfølgende må lide under følgerne af skimmelsvamp.
Desværre må jeg sige, at regeringen har sovet en stille tornerosesøvn.
I 2003 vedtog regeringen et halvhjertet forsøg på at lave en byfornyelseslov, der overhovedet ikke løste de problemer, der er rundtomkring i landet.
Som kommunalpolitiker på Lolland har jeg i årevis kæmpet mod forfaldne og usunde boliger i landdistrikterne opkøbt af skruppelløse bolighajer og udlejet til sagesløse økonomiske flygtninge fra storbyen.
Vi har fra socialdemokratisk side gang på gang forsøgt at få regeringen til at åbne øjnene og tage aktivt del i at skabe et ordentligt boligmarked i Danmark.
Derfor ser vi også med delvis tilfredshed på, at der nu kommer et forslag, der i det mindste tager højde for nogle af de problemer, der er.
Det har længe været et ønske fra kommunerne at få redskaber og hjemmel til at få gjort noget ved de faldefærdige rønner, der specielt i yderområderne skæmmer landskabet og tiltrækker tvivlsomme investorer og lejere, der typisk er på offentlige ydelser med alle de problemer, det nu kan medføre.
Der er forskellige redskaber i forslaget og forbedringer i forhold til den eksisterende lovgivning, og det er tydeligt, at ministeren har lyttet til de forslag, der er kommet i forbindelse med den evaluering, der er gennemført i 2007.
Men i Socialdemokratiet mener vi, at der stadig væk er plads til forbedringer, og derfor vil jeg godt kommentere de enkelte dele af lovforslaget. I forhold til forhøjelsen af udgiftsrammen til områdefornyelse i mindre byer er vi faktisk godt tilfredse med, at der gives en større andel til dette område, men vi mener også, at der er behov for en forøgelse af den samlede ramme til områdefornyelse, også set i lyset af de problemer, der blev tydeliggjort for enhver i forbindelse med de afbrændinger og den gadeuorden, vi har været vidne til for nylig.
Kun tåber kan lukke øjnene for det faktum, at der er alvorlige boligsociale problemer rundtomkring i byerne i Danmark.
Kommunernes adgang til at nedrive ejer- og andelsboliger er et godt skridt på vejen til at få ryddet op på landet og i de mindre bysamfund, hvor ejendomme i dårlig stand skæmmer og bestemt ikke bidrager til, at der kommer nye ressourcestærke tilflyttere.
Det er et skridt i den rigtige retning, men det bør nok ses i sammenhæng med, at der forventes at stå 60 mio. m² landbrugsbygninger tomme i løbet af de næste år.
I disse år bliver der anvendt meget store beløb på udvikling af landdistrikterne.
De lovændringer, der giver kommunerne mulighed for at gå ind og undersøge bygninger for at konstatere, om der er tale om sundheds- eller brandfare, for kondemnering af tomme boliger og for påbud om afhjælpning af kondemnable forhold, ser vi i Socialdemokratiet som et meget væsentligt skridt i retning af at beskytte sagesløse lejere mod skruppelløse udlejere.
For os efterlader lovteksten dog et par spørgsmål, i forhold til hvem der har initiativretten til at få undersøgt en ejendom.
Holder ministeren også her hånden over udlejeren, eller er det kommunen, der kan foranledige en undersøgelse, er det eventuelt en kommende lejer, eller er det den bekymrede nabo?
Efter vores opfattelse er kommunens rolle alt for vagt formuleret, og der bør, som det fremgår af nogle af høringssvarene, påhvile kommunen en pligt til tilsyn.
Når man så undersøger en bolig, hvilke objektive kriterier findes så for, hvor sundhedsfarlig en bolig med skimmelsvamp er?
Så vidt jeg kan forstå, findes der i dag ingen grænseværdi for svampesporer.
I det hele taget er der i forslaget ikke gjort noget for at forbedre lejernes vilkår.
Der er alene kigget på forholdet mellem det offentlige og boligejerne.
Når der nu tages fat på de bygningsmæssige forhold i forbindelse med konstatering af kondemnable forhold, så bør der efter Socialdemokraternes opfattelse også tages hånd om lejernes situation, når der er konstateret f.eks. skimmelsvamp.
Lejerne bør sikres en langt bedre retsstilling.
Ministeren skriver i bilag 1, at kommunen ud fra et skøn skal vurdere, om det er sundhedsfarligt at benytte en konkret bolig.
Samtidig står der i udkastet til vejledning til kommunerne, at der ved kondemnering skal fastsættes et tidspunkt for fraflytning.
Det kan være alt fra straks til 6 måneder ved nærliggende sundhedsfare og ingen øvre tidsgrænse, hvis ikke der er en nærliggende sundhedsfare.
Så jeg spørger mig selv: Hvad er en nærliggende sundhedsfare, hvis ikke der er nogen, der kender grænsen for, hvornår man bliver syg, eller hvor meget skimmelsvampspore der må være en bolig?
Det er ikke godt nok!
Som nævnt i min indledning er vi i Socialdemokratiet positive over for de forbedringer, der trods alt sker på boligområdet med det fremsatte forslag, men vi vil tage vores bekymringspunkter med i det efterfølgende udvalgsarbejde.