Morten Messerschmidt (DF), 2008-05-09:
Jeg synes, der er en fejlkonklusion i det, som hr. Helge Adam Møller siger, for med det her forslag har hr. Helge Adam Møller og Det Konservative Folkeparti jo netop alle tiders chance for at undgå, at vi også om 1.000 år ligesom med mordet i Finderup Lade skal diskutere, hvad nu det rigtige var, hvad nu det forkerte var, og hvilke gisninger man nu skal tro mest på.
Hvis man får lavet en uafhængig undersøgelseskommission, altså en ikkestatslig myndighed, som ikke er Rigsadvokaten eller Højesteret, men en uafhængig kommission, hvor man kan inddrage alle de data, som vi altså i dag har fra forskellige nordiske lande, og der stritter imod det, som vi tror på, og det, som Rigsadvokaten har vurderet, så kan man netop få sat et punktum.
Men en sådan undersøgelse, en sådan granskning, har der jo ikke været.
Jeg synes også, man skal tænke på, at det her kan anvendes fremadrettet.
Der var jo nogle, der tidligere nævnte, at det jo alligevel ikke kunne føre til en ny straffesag, medmindre der var tale om mordbrand, og det er jo fuldstændig rigtigt på grund af forældelsesreglerne.
Men vi er nødt til at få klarlagt, hvilke fejl der er sket ved Søfartsstyrelsen, hvilke fejl der er sket i hele myndighedsbehandlingen, for uden det kan vi ikke sørge for, at det ikke kommer til at ske igen.
Der er ingen tvivl om, at alle betragter tragedien med »Scandinavian Star« som dybt ulykkelig og som en særegen katastrofe i nordisk historie.
Netop derfor ser vi også i Dansk Folkeparti et behov for at få undersøgt tingene til bunds.
Jeg synes, det har været positivt fra nogle partier at høre en vis velvilje med hensyn til i hvert fald at få de nye data, de nye undersøgelser, draget frem, men på den anden side har jeg også været skuffet over at måtte høre lidt søgte argumenter hos nogle, synes jeg, om, at man alligevel ikke kan få en strafferetlig sag igennem, fordi forældelsesfristen er opnået, og at der derfor ikke rigtig længere er grund til at gå i dybden med det.
Jeg synes af en række årsager, og mit parti synes af en række årsager, at der, uagtet om der kan føres en civilretlig eller strafferetlig sag, er god grund til at få undersøgt alle de ting, der er kommet frem, efter at der fra de danske myndigheders side blev sat et, som nogle mener, endeligt eller, som vi mener, foreløbigt punktum i sagen.
Jeg synes, det er væsentligt at huske på, at det allerede i 1996 i forbindelse med behandlingen i Nordisk Råd stod klart, at ejerforholdene til skibet var uklare.
Det fremgår direkte af det brev, som jeg citerede tidligere, af 5. august, hvor Kjell Magne Bondevik, den senere norske statsminister, skrev til de nordiske justitsministre, at der var dette problem: at man ikke vidste, præcis hvem der på uheldstidspunktet var ejer af skibet.
Det afstedkommer altså en lang række tekniske problemstillinger - i forhold til ansvarsplaceringen, i forhold til forsikringsdiskussionen, hele motivdiskussionen i forhold til skattefradrag, forsikring osv.
Derfor ønskede vi sådan set, at man meget tidligere havde taget den her sag op.
Det gjorde man ikke, man ventede.
Og nu har vi fra andre nordiske lande fået nogle endnu mere foruroligende meldinger.
I Norge har Tingsretten i Oslo i maj for 3 år siden, i 2005, sået meget stor tvivl om de præmisser, som ligger til grund for den danske højesteretsdom.
Efterfølgende har man ved landsretten bekræftet den tvivl.
Vi synes altså, at en sådan tvivl i en sådan sag, hvor alle er enige om, at de menneskelige tab for både de omkomne og de efterladte er katastrofale, er uden sidestykke, skal komme de efterladte og ofrene til gode.
Vi vil ganske enkelt ikke sidde med en tvivl om, hvorvidt man nu var nået frem til den rette afgørelse.
Derfor er der som noget ganske særegent altså et behov for en uafhængig kommissionsundersøgelse.
Efter de to norske domsafgørelser er der jo kommet yderligere materiale frem, nemlig fra Sverige.
Det er undersøgelsen fra SWECO, som altså er blevet tilsendt Folketingets partier den 30. april i år, og man appellerer her til, at det forslag, som Dansk Folkeparti har fremsat, må blive vedtaget, fordi man finder det så afgørende, at der bliver lavet en uafhængig undersøgelse af den her sag.
Som sagt er det altså vores opfattelse, at den her tvivl ikke bare vil forsvinde - hr. Helge Adam Møller henviste tidligere til mordet i Finderup Lade, hvor tvivlen stadig råder.
Jeg tror, at hvis man ikke får sat et endeligt punktum, vil tvivlen blive ved med at vokse, og det vil jo netop føre til flere mytedannelser, flere fordomme, som fru Margrethe Vestager var inde på.
Hvis ikke man får alle de her nye undersøgelser, nye data, draget ind i en samlet kommissionsundersøgelse, vil der aldrig blive sat noget punktum.
For mig og Dansk Folkeparti at se er der ingen tvivl om, at der er begået fejl i den her sag.
Hvorfor gik Søfartsstyrelsen aldrig om bord på skibet i Frederikshavn, selv om det er Søfartsstyrelsens pligt?
Der er også hele spørgsmålet om Henrik Johansens ejerskab eller ej og det spørgsmål, der er blevet draget frem af flere af ordførerne, om, hvem der egentlig var brandstifteren, og om man kan stifte en brand, selv om man allerede på gerningstidspunktet må formodes at være død.
Alle de spørgsmål vil hænge og blafre i luften, og jeg mener ikke, at vi som retssamfund og slet ikke ofrene og de efterladte kan være tilfredse med, at de ting ikke bliver undersøgt til bunds.
Man kan så sige, at vi aldrig nogen sinde vil få sat et punktum, at vi aldrig nogen sinde vil finde frem til, hvad der egentlig skete, at vi aldrig nogen sinde vil få en endelig konklusion.
Men har vi ikke en pligt til at prøve?
Har vi ikke i et samfund, hvor vi tror på retsstaten, hvor vi tror på lovens ord, og hvor vi tror på retfærdigheden, i det mindste en pligt til at prøve at søge den retfærdighed?
Har vi ikke i respekt for ofrene og de efterladte en sådan pligt?
Det mener vi, og derfor fastholder vi det her beslutningsforslag.