runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-01-31:
Det var da en lille indrømmelse, sådan som jeg hører det.
Citatet fra Berlingske Tidende hedder jo også: Jeg synes efterhånden, det måske ville være meget på sin plads at undersøge, hvordan Danmarks Radio egentlig håndterer de informationer, de får, og hvordan de viderebringer dem.
Jeg vil stadig mene, at det er et forsøg på at pådutte Danmarks Radio en undersøgelse, for nu at bruge statsministerens egne ord.
Jeg mener, at statsministeren som pressens minister i den sammenhæng lægger et unødigt pres på DR's redaktionelle uafhængighed.
Vi skal jo være klar over, at der er tale om et statsejet medie, hvor Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti har udpeget flertallet af medlemmerne i bestyrelsen, og hvor man kan se, at i hvert fald regeringens støtteparti ivrigt sørger for, at bestyrelsesmedlemmerne skal arbejde for en sådan undersøgelse.
Så jeg synes faktisk, at sagen er mere klar, end statsministeren først medgiver.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Hvis hr. Simon Emil Ammitzbøll læser, hvad jeg har sagt til Berlingske Tidende, vil han se, at jeg har opfordret til noget selvkritik i Danmarks Radio og understreget, at hvordan Danmarks Radio vil håndtere det, det er virkelig op til Danmarks Radio selv.
Det har jeg ikke som statsminister nogen adkomst til at blande mig i.
Jeg har heller ikke noget ønske om at blande mig i det.
Det må Danmarks Radio selv rode med, om jeg så må sige.
Det er jo Danmarks Radio, der har et problem, fordi stationen har publiceret en film, der indeholder falske beskyldninger mod regeringen, og så i øvrigt i sin nyhedsdækning efterfølgende har bragt oplysninger, der ikke er korrekte.
Det sidste er jo noget, Danmarks Radio selv har beklaget ved at rette nogle af fejlene.
Der er mange flere fejl, men det er så noget andet.
Men Danmarks Radio har dog selv rettet nogle af de faktuelle fejl, og det er selvfølgelig tilfredsstillende, men altså også et vidnesbyrd om, at der er noget om det, vi har sagt fra regeringens side.
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-01-31:
Det er tydeligt for enhver efterhånden, at vi har at gøre med en både ømskindet og nærtagende regering, som ikke vil kritiseres.
Jeg vil godt sige det så tydeligt, som det kan gøres: Jo, man må godt påpege fejl.
Så siger statsministeren også: Jeg har ikke forsøgt at pådutte DR nogen undersøgelse.
Det er da vist det, man kalder en sandhed med modifikationer.
Statsministeren har jo i Berlingske Tidende opfordret DR til at lave en undersøgelse.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Jamen nu fortsætter hr. Troels Ravn med de forkerte påstande, og der er svaret på dem i den redegørelse, som regeringen har fremlagt i Folketinget, nemlig at Danmark selvfølgelig overholder internationale konventioner.
Der er ikke dokumentation for, at de tilbageholdte personer, der blev overdraget til amerikanerne, har været udsat for tortur eller mishandling.
Selv om det bliver påstået i filmen, og selv om den, man kunne kalde en af hr. Frank Aaens og filmens kronvidner, bliver tillagt påstandene i filmen, så har den pågældende efterfølgende i interview med danske medier afvist, at der skulle have fundet mishandling sted.
Så der er ikke dokumentation for de påstande, og det er blot det, vi har fremført.
Vi bliver angrebet som regering.
Det er da meget besynderligt at stille det krav, at så må vi ikke forsvare os; så må vi ikke påpege, at der er tale om forkerte oplysninger.
Hvad er det for en måde at opfatte ytringsfriheden på, at vi som ministre skulle være afskåret fra at tage til genmæle, når vi bliver angrebet?
Troels Ravn (S), 2007-01-31:
Statsministeren siger, at regeringen ikke står med et problem.
Men netop ved ikke at følge sagen helt til dørs gør statsministeren sig vel til dommer, og det kan være et problem i en sag om ytringsfrihed.
Kan statsministeren ikke forstå, hvis befolkningen efter sådan et forløb kan stå tilbage med vigtige, uafklarede spørgsmål og med rette kunne have den opfattelse, at regeringen med sin ageren blot forsøger at flytte fokus fra sagens kerne, nemlig at den danske regering med udlevering af fanger i Afghanistan har overtrådt internationale konventioner?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Jeg vil sige til hr. Troels Ravn, at det er helt misforstået, hvis hr. Troels Ravn tror, at regeringen står med et problem eller føler, at den har et problem.
Vi påpeger blot, at der er viderebragt forkerte oplysninger.
Vi har fremlagt en redegørelse i Folketinget, der giver svar på de spørgsmål og påstande, der er fremsat.
Nej, vi opfordrer til noget selvkritik hos det medie, der har viderebragt forkerte oplysninger, og det er såmænd det.
Vi synes ikke, at man skal plage Pressenævnet med en strid om en dybt politisk film.
Pressenævnet er godt at have for borgere, virksomheder og andre, der føler sig hængt ud eller dårligt behandlet af pressen.
Men jeg synes ikke, at en regering skal bruge Pressenævnets tid og kræfter på sådan en sag.
Vi har fra regeringens side sagt, hvad vi mener om de oplysninger, der er bragt frem, og så opfordret til noget selvkritik.
Som hr. Simon Emil Ammitzbøll jo selv rigtigt påpeger, har jeg faktisk understreget over for Berlingske Tidende, at det ikke tilkommer mig som statsminister at blande mig i Danmarks Radios interne proces.
Det gør jeg meget klart rede for, men understreger så, at når vi bliver angrebet som regering og bliver beskyldt for det værste, herunder at give forkerte oplysninger til Folketinget og overtræde internationale konventioner, så må man i det mindste have sin dokumentation i orden.
Troels Ravn (S), 2007-01-31:
Statsministeren har jo helt ret i, at også en statsminister har ret til at kritisere eventuelle faktuelle fejl.
Men han fastholder ikke at gå til Pressenævnet.
Statsministeren gør jo noget her, som ingen statsminister tidligere har gjort, og så må man med rette kunne forvente, at dokumentationen er i orden.
Netop ved ikke at følge sagen helt til dørs forhindrer statsministeren jo, at sagen kan komme til en afgørelse, at vi alle kan få syn for sagen om, hvorvidt Danmarks Radio i sin nyhedsformidling lever op til sit journalistiske og presseetiske ansvar eller ej.
Villy Søvndal (SF), 2007-01-31:
Det er, om man så må sige, demokratiets nerve, nemlig den frie og uafhængige presses ret til at agere frit og uafhængigt.
Jeg kan se, at statsministeren også anser det for et vigtigt spørgsmål.
Det er vel derfor, at statsministeren i dag har hidkaldt den stærkeste åndelige støtte, statsministeren kan få – jeg tænker på de to chefideologer fra Dansk Folkeparti.
Statsministerens tætte allierede står i dag skulder ved skulder med statsministeren i kampen i den her debat.
Jeg vil også godt sige, at det jo er en kendt sag, at statsministeren er presset.
Det kan enhver, der læser meningsmålinger i øjeblikket, vel se.
Det kan enhver jo også se, der iagttager svælget mellem løfterne på velfærdsområdet og den virkelighed, der rammer folk – men jeg husker det nu ikke sådan, at statsministeren roste de kritiske medier, fordi de gik ud og påpegede det der svælg.
Og så er der endelig presset fra Irakkrigen og Afghanistankrigen.
Men jeg vil alligevel spørge: Selvom man er hårdt presset – og der har jeg jo tit forståelse for statsministeren – er der efter statsministerens opfattelse så alligevel et armslængdeprincip, der skal respekteres?
Jeg forstår godt, at statsministeren er presset helt i bund.
Det er jeg med på.
Det er synligt for enhver, der kan høre og se, at statsministeren vel nok gennemlever den sværeste periode i sin tid som statsminister: Svælget mellem løfterne om, hvad der skulle ske, og virkeligheden, men ikke mindst krigene.
Jeg synes alligevel, det er imponerende.
Jeg ved godt, at folk som hr. Frank Aaen måske arbejder meget underjordisk og sådan noget,
men alligevel, at forestille sig, at han kunne styre en hel film, kunne styre FN i deres redegørelse, kunne styre to edsvorne erklæringer afgivet over for den amerikanske kongres, kunne styre Amnesty International, altså, så er det en meget virksom mand, vi har med at gøre.
Det medgiver jeg, og jeg kan godt forstå det.
Men jeg vil godt sige samtidig, at hvis analyserne hos statsministeren ikke når dybere i hans fortrolige samtaler med hr. Søren Krarup og hr. Jesper Langballe, så er det måske i virkeligheden bekymrende, at snæverheden i anskuelsen af, hvad der sker, er så snæver også hos statsministeren.
Er det virkelig tilfældet?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Regeringen har ikke noget at skjule, og alt er lagt frem i redegørelsen fra den 13. december, og der er ikke siden kommet noget frem, der ændrer konklusionerne i den redegørelse.
Men lad os nu holde fast i, hvad det her drejer sig om: Der kom en film, som konkluderer nogle grove anklager mod regeringen.
Og det hele har været mærkeligt fra starten af.
Hele lanceringen af den her film har været meget underlig.
Jeg sidder her med en artikel fra Weekendavisen den 8. december 2006, der levende beskriver lanceringen i biograferne.
Artiklen beskriver, hvordan oppositionen begejstret overværede lanceringen.
Den beskriver såmænd, hvordan hr. Mogens Lykketoft sad i biografmørket og flittigt lavede notater i skæret fra sin cykellygte.
Det problem – må jeg så indrømme – havde hr. Villy Søvndal ikke.
Han var i stand til at give kommentarer, allerede inden han havde set filmen.
Jeg ved ikke, om hr. Villy Søvndal havde lånt hr. Frank Aaens filmnoter.
Fra venstrefløjen var det altså åbenbart kun hr. Mogens Lykketoft, der i lighed med den anklagede, forsvarsministeren, ikke var bekendt med filmens indhold forinden, og det er så også den eneste gang i denne sag, hvor samarbejdet mellem Socialdemokraterne og den yderste venstrefløj åbenbart har svigtet.
Det synes jeg at hr. Villy Søvndal også skulle tænke over i den her forbindelse.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2007-01-31:
Grunden til, at den her sag er alvorlig, er jo, at statsministeren er på vej til helt afgørende at udfordre en af hovedhjørnestenene i den form for demokrati, vi har kendt og er vokset op i, nemlig uafhængige, frie medier, som man ikke forsøger at stemple med en generel karakteristik, som statsministeren gør.
Det er jo klart, hvad hensigten er, nemlig at enhver kritisk journalist, der overvejer, om man skal lave kritisk journalistik, fremover ved, at risikoen er, at man får statsministeren og hans ideologiske åndsfæller fra Dansk Folkeparti på nakken, når man gør det.
Det er det signal, der sendes med det her.
Jeg synes, det i virkeligheden er lidt ynkeligt at se en statsminister, der er så presset, at han er villig til alt i magtens ærinde.
Hvorfor vil statsministeren ikke få lavet den uvildige undersøgelse?
Hvad er det, statsministeren i den her sag har at skjule?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Jamen det er egentlig ganske fantastisk, at det kan blive kaldt en kampagne, at man blot beder om det ret enkle, at de faktiske oplysninger, der bliver videregivet, er i orden, at de er korrekte.
Vi har peget på en række ting, der ikke er korrekte.
Danmarks Radio har faktisk så måttet berigtige en række af de oplysninger, der er videregivet.
For så vidt angår, hvad andre medier måtte bringe på bane, forsøger regeringen og dens ministre efter bedste evne hver eneste gang at korrigere.
Det er ikke kun over for Danmarks Radio, det er over for alle, der måtte bringe oplysninger, som vi ikke synes er i overensstemmelse med sandheden.
Det er ikke blot en ret, jeg synes faktisk, det er en pligt for ministre, og i hvert tilfælde er det en del af ytringsfriheden i et frit folkestyre, at også ministre har lov til at deltage i debatten, herunder at forsvare sig, når de bliver angrebet.
Mogens Jensen (S), 2007-01-31:
Jamen der er ingen, der anfægter regeringens mulighed for at kunne sige, at et medie frembringer forkerte oplysninger.
Det har regeringen haft rig lejlighed til at sige, og forsvarsministeren har jo sagt det flere gange.
Men her er der tale om en sag, hvor statsministeren går ud og stempler et medie som utroværdigt.
Og der er det, jeg spørger og endnu ikke har fået et svar fra statsministeren: Hvorfor gør statsministeren det lige præcis over for DR i denne sag og ikke over for nogle af de andre medier, der tidligere har bragt oplysninger frem, lavet indslag, som bygger på urigtige oplysninger, hvis man skal tro regeringen?
Der har været mange indslag, og jeg henviser senest til nedskæringer på daginstitutionerne, som statsministeren jo var involveret i sidste år, hvor BUPL fremlagde tal, som regeringen heller ikke var enig i.
Hvorfor stemplede man ikke de medier som utroværdige, der frembragte de tal?
Hvorfor laver man den her kampagne mod Danmarks Radio?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Som jeg nu har sagt flere gange, føler regeringen ikke, at regeringen har et problem i den her sag.
Vi har bare det ønske, at debatten skal foregå på et ordentligt oplyst grundlag, at der videregives faktisk korrekte oplysninger.
Og det er påviseligt på en række punkter, at det krav ikke har været opfyldt, og det har vi peget på og så i den forbindelse blot opfordret til noget selvkritik hos det medium, der har stået for at publicere filmen og bagefter har lavet nyhedsreportage.
Hvordan de vil tage sig af det og håndtere det, er det pågældende mediums, altså Danmarks Radios, egen sag.
Det blander vi os ikke i.
Men det må være sådan, at når regeringen bliver angrebet, oven i købet bliver angrebet på et falsk grundlag, kan vi tilbagevise kritikken, og så kan vi få lov til at deltage i debatten.
Alt andet er jo en indskrænkning af vores ytringsfrihed.
Mogens Jensen (S), 2007-01-31:
Hvorfor er det, at statsministeren ikke vil lade disse nye kilder, disse nye oplysninger indgå i en samlet uvildig undersøgelse, sådan at vi kan slippe for en diskussion om, hvorvidt Danmarks Radio eller Christoffer Guldbrandsen har frembragt forkerte oplysninger?
Jeg synes, at vi mangler et klart svar fra statsministeren på det, når det altså kan sandsynliggøres både via rapporter fra FN og Amnesty International, at regeringens redegørelse fra december måned ikke holder vand.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Ja, det er jo lige præcis det, om man så må sige, armslængdeprincip, som jeg hele tiden respekterer.
Læg mærke til, at jeg i denne sag i modsætning til andre politikere overhovedet ikke har beskæftiget mig med enkeltjournalister, navngivne journalister.
Jo, jeg gør en tilståelse.
Der er faktisk én, om jeg så må sige, journalist, som jeg i den her sammenhæng har nævnt ved navn og hængt ud, og det er hr. Frank Aaen, der jo har en fortid i ledelsen af Land og Folk og i øvrigt også har en fortid som reporter på et studenterblad, hvortil han rapporterede fra Afghanistan.
Det er måske der, at hr. Frank Aaen har erhvervet sig de erfaringer, at alt med Afghanistan skal forbindes med tortur og mishandling, for det havde hr. Frank Aaen jo lejlighed til at studere på nærmeste hold under det tidligere kommunistiske regime i Afghanistan.
Så der må jeg selvfølgelig erkende, at jeg ved navns nævnelse har taget en journalist, om jeg så må sige, frem.
Ellers handler det her jo om, at regeringen bliver angrebet.
Regeringen siger så tilbage: De angreb bygger på udokumenterede påstande og fejl, og vi synes, at det medium, der på den måde angriber regeringen, burde udøve lidt selvkritik.
Frank Aaen (EL), 2007-01-31:
Den oplysning, jeg lige er kommet med, stammer fra dagbladet Politiken.
Den oplysning indgår ikke i regeringens redegørelse.
Oplysningen fra Amnesty behandles ikke i regeringens redegørelse, den nævnes kort.
Oplysningen fra FN indgår ikke i regeringens redegørelse.
Derfor er der kommet så mange nye ting frem, at man ikke bare kan blive ved med at henvise til en redegørelse fra december, hvor regeringen har undersøgt sig selv, når så mange uafhængige instanser kommer med bekræftende, nogenlunde enslydende udsagn om, at der skete mishandling af de 31 fanger.
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Ingen af de oplysninger, der er kommet frem, siden regeringen afleverede sin redegørelse den 13. december, ændrer de konklusioner, der er i redegørelsen, og som alle vil erindre, fastslår redegørelsen meget klart, at der ikke er dokumentation for, at der skulle have fundet tortur eller mishandling sted af personer, der er overdraget til amerikanerne.
Men som vi alle sammen ved, har hr. Frank Aaen engang selv været i Afghanistan som kommunisternes gæst for – hvad skal vi kalde det? – at studere Sovjetunionens fængsler, og måske er det derfor, at Afghanistan i hr. Frank Aaens univers vil være uløseligt forbundet med tortur.
Frank Aaen (EL), 2007-01-31:
Så lad os tage fat i kronvidnet, der jo udtaler i samme avis, som statsministeren henviser til, at man lod fanger stå op under afhøring i 30 timer, det vil sige, at man fratog dem muligheden for at sove, og at man truede dem med dødsstraf.
Det er faktisk også mishandling.
Det er faktisk også imod konventionerne og sagt af det kronvidne, som statsministeren nu selv har travlt med at fremhæve.
Nu har vi før hørt, at statsministeren ikke synes, det er interessant at undersøge noget fra FN.
Det er heller ikke interessant at undersøge oplysninger fra Amnesty International om mishandling af fanger.
Men hvad så med en kilde, som jeg ved statsministeren har stor tillid til, nemlig den amerikanske regering?
Når den amerikanske regering har vidneafhøringer fra ti tidligere efterretningsofficerer fra Kandahar, som alle sammen fortæller om mishandling af fanger, underbygger det så ikke alle de andre kilder, som siger, at der foregik mishandling af fanger i den lejr, hvor vi afleverede fanger i foråret 2002, og at vi af den grund selvfølgelig bør lave vores egen undersøgelse af, hvad der skete med dem, som vi havde ansvaret for, og som vi udleverede?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Lige siden jeg blev statsminister den 27. november 2001, har hr. Villy Søvndal forhåbningsfuldt udtalt, at statsministeren virker presset og mere og mere presset, og at det bliver værre og værre.
Men jeg sidder her jo altså endnu, og det er jo selvfølgelig lidt skuffende og lidt ærgerligt for hr. Villy Søvndal.
Det beroliger mig altid, når hr. Villy Søvndal starter med det, for det viser for mig altid, at hr. Villy Søvndal ikke rigtig har noget.
Det, hr. Villy Søvndal ikke vil snakke om eller snakker helt uden om, er det faktum, at et af de såkaldte kronvidners udsagn i Frank Aaen-filmen i filmen bliver udlagt som, at der nok har fundet mishandlinger sted, det bruges i hvert fald til det formål, men at den pågældende nu efterfølgende i interview i medierne klart afviser, at der skulle have fundet mishandlinger sted.
Det faktum vil hr. Villy Søvndal tilsyneladende overhovedet slet ikke forholde sig til.
Villy Søvndal (SF), 2007-01-31:
Jeg forstår stadig væk godt, at statsministeren er presset helt i bund.
Sådan set
har jeg næsten nået det punkt, hvor jeg har ondt af statsministeren, for hver gang statsministeren bevæger sig ind i det her, så skyder han til højre og venstre – til højre og venstre.
Han har formentlig en større citatsamling af udtalelser fra mennesker, som nu har til formål at fjerne sagen fra det væsentlige, og hvad er så det væsentlige i den her sag?
Det væsentlige i sagen er, at der er rejst fantastisk mange af hinanden uafhængige sandsynliggørelser af, at danske soldater har videreleveret til tortur.
Medmindre hr. Frank Aaen i øjeblikket behersker både FN, Amnesty International, Guldbrandsen, Danmarks Radio, og hvem han ellers måtte beherske, så kommer der en stribe af hinanden uafhængige udsagn.
Det er da en alvorlig sag for en regering at blive mødt med, at det ser sådan ud.
Der er det så, statsministeren svarer igen med at skyde på alt, hvad der bevæger sig, som i de gamle cowboyfilm.
Var det ikke mere klogt af statsministeren at sige, at i en sag, hvor der er så mange af hinanden uafhængige sandsynliggørelser, var det rart for os alle sammen at få den uvildige undersøgelse, der ville gøre, at vi alle kunne få rede på, hvad er ret, og hvad er vrang i den her sag?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2007-01-31:
Det spørgsmål, som hr. Villy Søvndal her har rejst, drejer sig om armslængdeprincippet, og det må vel bl.a. være, om man sådan tager fat i navngivne journalister og hænger dem ud og kritiserer dem osv.
Det er ganske tankevækkende, at netop hr. Villy Søvndal nu rejser det, for jeg faldt her forleden over et eksempel på, at et fremtrædende SF-folketingsmedlem har taget fat på og hængt en navngiven journalist ud.
Nå ja, det er så hr. Holger K. Nielsens måde at forvalte sin ytringsfrihed på som folketingsmedlem, men det kan man sandelig da kalde at blande sig i en tv-stations interne forhold at gå til angreb på enkelte journalister på den måde, som hr. Holger K. Nielsen der gjorde.
Det er ganske tankevækkende, at nu har vi i meget lang tid kunnet høre det hele hængt op på, hvad den såkaldte forhørsleder, Chris Hogan, har sagt i filmen, det er i hvert fald klippet sådan, at han fremstår på en bestemt måde i filmen.
Det har det kørt på meget længe.
Og det vil hr. Frank Aaen overhovedet ikke forholde sig til.
Hr. Frank Aaen fortsætter bare i den samme rille.
Jeg ved ikke, om det er sovjetkommunisterne, der har lært hr. Frank Aaen i den grad at forvanske kendsgerninger, i den grad at forvanske og fordreje citater.
Teknikken med ikke se, ikke høre og bare køre videre i den samme rille er i hvert fald ganske velkendt.
Se, Pressenævnet er en rigtig god ting at have.
Det betyder, at enkeltpersoner, virksomheder, organisationer og andre i det danske samfund, som føler sig hængt ud eller behandlet i strid med god presseskik, kan klage og få klagen behandlet.
Men jeg vil godt sige, at jeg bestemt ikke synes, at man skal blande Pressenævnet ind i en sag om en dybt politisk film.
Regeringen er ikke nærtagende.
Regeringen har blot gjort opmærksom på fejl, der er begået, og opfordret til noget selvkritik.
I øvrigt har Danmarks Radio også rettet nogle få af de fejl, der er blevet påpeget.
Nej, jeg vil sige, at det ikke er regeringen, der har et problem i den her sag.
Troels Ravn (S), 2007-01-31:
Men så må jeg også spørge, om statsministeren vil oplyse, hvorfor statsministeren ikke i sagen om DR-indslaget om »Den hemmelige krig« har indklaget Danmarks Radio for Pressenævnet, som er den instans, der normalt behandler konkrete klager over danske medier.
Når ikke statsministeren, som jo også, hvilket er sagt flere gange i dag, er pressens minister, vil tage det her skridt til at aflevere en formel skriftlig klage, så er der vel ikke noget at sige til, at der kan brede sig en fornemmelse af, at kritikken fra statsministeren og regeringen er et led i en kampagne mod Danmarks Radio.
»Vil statsministeren oplyse, hvorfor statsministeren ikke i sagen om DR-indslaget om »Den hemmelige krig« har indklaget Danmarks Radio for Pressenævnet, som er den instans, der normalt behandler konkrete klager over de danske medier?«
Simon Emil Ammitzbøll (RV), 2007-01-31:
Jeg tror, det er for tidligt at sige tillykke til statsministeren, selv om det foreløbig er lykkedes at dreje fokus væk fra spørgsmålet, om Danmark har været med til at udlevere fanger til tortur, så det pludselig kommer til at dreje sig om DR's troværdighed.
Det er lykkedes midlertidigt, men bare rolig, oppositionen skal nok få fokus drejet tilbage igen.
Sidste år satte statsministeren sig foran i en kamp for ytringsfriheden, og det kan man jo have meget respekt for.
Men hvorfor er det, at denne regering er så ømskindet i forhold til tidligere regeringer med hensyn til at blive udsat for kritisk journalistik?
Jeg kunne godt tænke mig at spørge statsministeren om, hvorfor han som pressens minister vælger at deltage i den regeringskampagne imod Danmarks Radio, hvor man angriber DR's troværdighed i stedet for at forholde sig til den kritiske journalistik, som fremkommer på DR?