Jens Peter Vernersen (S), 2008-05-06:
Beslutningsforslaget omhandler jo de arbejdsgiverbetalte sundhedsforsikringer.
Socialdemokraternes forslag er mere vidtgående end det forslag, som Enhedslisten har fremsat, og det er måske derfor, at man har delt det her i to.
Forslaget blev alene vedtaget af Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti.
Med det lovforslag brød regeringen med det helt grundlæggende princip i dansk sundhedsvæsen - princippet om fri og lige adgang til sygdomsbehandling.
Det, der blev afgørende, var, om borgerne havde en arbejdsgiver, som kunne betale forsikringen.
Mange arbejdsgivere gjorde det sikkert, fordi præmien var fradragsberettiget.
Ønsker arbejdsgiverne at tegne en sundhedsforsikring for medarbejderne, er det ikke en forsikring, som landets øvrige borgere, der ikke har en sådan forsikring, skal være med til at betale.
Det er jo det, der sker i kraft af skattebegunstigelsen.
De fradrag, som arbejdsgiverne har, når de har tegnet disse forsikringer, betales jo i princippet af alle andre borgere i det her samfund.
De betales i princippet af førtidspensionister, folkepensionister og arbejdsløse - folk, der ikke har en forsikring.
Uanset der kun er 700.000-800.000, der har en forsikring, er der jo altså i vort land over 5 millioner mennesker.
Resten betaler jo faktisk for disse fradrag.
Skatteministeren mente i 2002 - det var den legendariske Svend Erik Hovmand, der var skatteminister - at antallet af forsikringer nok ville ende på 150.000, og at indtægtstabet nok ville være noget i retning af 90 mio. kr.
Det kan man læse, hvis man kigger tilbage.
Disse forudsigelser ramte jo altså temmelig meget ved siden af.
I 2005 kostede det staten 340 mio. kr. for 550.000 forsikrede.
Vi ved, at de, der ikke kan tegne en sundhedsforsikring, dermed kommer bagest i gruppen, mens de, der har forsikringen, kommer forrest.
De, der nu kommer bagest, er de kronisk syge, de ældre, de ledige og førtidspensionister.
De seneste undersøgelser, der er lavet om sundhedsforsikringer, viser, at brugen af sundhedsforsikringer er stærkt reduceret, hvis man ikke har en uddannelse, hvis man har lav indkomst, hvis man er førtidspensionist, hvis man er på kontanthjælp, hvis man ikke har arbejde, eller hvis man er på pension.
Samtidig står det helt klart, at sundhedsforsikringer, der giver ret til behandling på privathospitaler, trækker nøglemedarbejdere ud af det offentlige sundhedsvæsen, så der bliver mangel på narkosesygeplejersker og læger og andre faggrupper.
Det er utroligt, at Dansk Folkeparti, der altid mener, at de skal kæmpe for de ældre, har medvirket til den her skævvridning af sundhedsvæsenet.
Det er jo ikke ældre medicinske patienter, der ligger på privathospitaler og får det betalt via fradragsberettigede sundhedsforsikringer.
Fortsætter denne udvikling med fradragsberettigede sundhedsforsikringer, som vi har set siden 2001, vil sundhedsvæsenet yderligere blive skævvredet.
De 150.000 sundhedsforsikringer, som den daværende skatteminister mente ville blive efterspurgt på grund af skattefradraget, er nu i løbet af 6 år blevet til 500.000.
Fortsætter udviklingen, får vi et endnu mere skævvredet sundhedsvæsen.
Arbejdsgiverbetalte sundhedsforsikringer skal ikke betales af de borgere, som ikke har en sådan - de skal betales af arbejdsgiveren selv.
På den præmis er Socialdemokraterne enige i forslaget.