Per Clausen (EL), 2013-05-29:
Jeg vil godt advare imod, at vi trækker debatten i langdrag med henblik på at køre den så lang tid, som det tager at få klare svar fra Venstre; det tror jeg vil være helt umuligt at holde til.
Så vil jeg bare sige, at jeg da synes, det er helt fantastisk at høre hr. Hans Christian Schmidt fra Venstre sige, at alle vidste, hvad konsekvenserne af dagpengereformen ville blive.
Ja, det var da ikke det, der blev sagt fra den daværende regerings side, da den blev gennemført; da var det da nogle helt andre tal, vi hørte.
Men Venstre vidste det åbenbart, og dermed siger hr. Hans Christian Schmidt så, at de daværende Venstreministre fyldte Folketinget med løgn, og det synes jeg da er en alvorlig anklage mod tidligere ministre.
Ellers vil jeg sige, at optakten til den her debat jo har været, at jeg må konstatere, at nogle af de klogeste ting, der er blevet sagt, sådan set var nogle udtalelser fra økonomiministerens side her i weekenden i en række danske dagblade.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at sige det, for det er ikke så tit, jeg roser økonomiministeren.
Men det, hun sagde, var jo, at regeringen ikke førte den nødvendige politik, men den politik, regeringen havde valgt at føre, og at man naturligvis kunne have valgt at føre en anden politik.
Det er lidt banalt, kan man sige, men alligevel rigtig klogt i forhold til den måde, politisk debat undertiden foregår på i Danmark.
Det er jo rart at vide, at det ikke er nødvendighedens love, der har tvunget regeringen til sammen med højrefløjen at gennemføre en række tiltag, som øger uligheden og fattigdommen i vores land, og det er rart at vide, at det ikke er nødvendighedens love, der har tvunget regeringen til at gennemføre tiltag, som øger forureningen og ressourceforbruget i vores land, tiltag, som svækker de grønne virksomheder, men som til gengæld gør det billigere at forurene.
Det er regeringens eget valg, at man har gennemført Venstres politik sammen med Venstre.
Og det er da også regeringens eget valg, at den vælger ikke at lytte til vismændene, når de anbefaler at lette den økonomiske politik, så der kan blive skabt flere arbejdspladser, eller når de anbefaler at beskatte Nordsømilliarderne mere effektivt
, selv om jeg ikke kan forstå, hvorfor regeringen afviser en mulighed for både at lytte til vismændene og bringe en finanslovaftale med Enhedslisten nærmere.
Jeg ved godt, at nogle ledende ministre taler om, at deres foretrukne samarbejdspartner i Folketinget, når der skal laves aftaler, er Venstre.
Men jeg ved ikke rigtig, om Venstre er nogen stabil samarbejdspartner i forhold til at indgå en finanslovaftale.
Men det kan jo komme an på en prøve.
Nu behøver regeringen ikke at gå længere end til regeringsgrundlaget for at se muligheden for en anden politik.
Danmark skal omstilles til en grøn økonomi, og den økonomiske krise skal løses i sammenhæng med, at vi løser klima- og miljøkrisen.
I regeringsgrundlaget slås det fast, at kloden ikke kan bære presset på ressourcer og klima, hvis den nuværende retning fastholdes.
Derfor står bæredygtighed, en grøn økonomi og en konkret indsats over for stigende forureningsproblemer, ressourcemangel og klimaforandringer meget højt på regeringens dagsordenen.
Det er smukke ord, men hvorfor så vækstpakker, hvor uligheden og fattigdommen øges gennem voldsomt nedsatte ydelser til nogle af landets fattigste borgere og forringelse af den offentlige sektor?
Jeg er godt klar over, at regeringen sammen med Enhedslisten startede med at afskaffe fattigdomsydelserne, men hvorfor så indføre nye fattigdomsydelserne for andre grupper, og hvorfor ikke leve op til løfterne om at fjerne tidsbegrænsningerne på sygedagpenge?
Vi har sammen med regeringen i forbindelse med de to sidste finanslove taget initiativer, der støtter en omlægning af produktion og forbrug, sådan at ressourceforbruget og mængden af affald og forureningen reduceres, og vi har givet støtte til grønne ildsjæle.
Statsministeren nævnte faktisk nogle af initiativerne i sin tale.
Men når man kigger på den generelle politik, som regeringen fører, minder det om et tyndt lag glasur på en kulsort, sveden kage.
For hvor bliver ressourcestrategien, klimaloven og bæredygtighedsstrategien af i regeringens almindelige reformvanvid?
Vi har sammen med regeringen gennemført en række tiltag, der kan modvirke social dumping, og vi har også gennemført forbedringer af tilbuddet til arbejdsløse og unge, men nu modsvares dette af markante forringelser i kontanthjælp og SU samt indførelse af skræmmejob med den misvisende titel nyttejob.
Vi har forbedret muligheden for at gennemføre danskundervisning for flygtninge og familiesammenførte ved at give dem 5 år i stedet for 3 år til at gennemføre det, og vi har gjort betingelserne for at opnå dansk statsborgerskab lidt mere rimelige.
Vi har repareret på de værste konsekvenser af Venstres, Konservatives, Dansk Folkepartis og Radikales forringelser af dagpengereglerne, senest ved at indføre den såkaldte arbejdsmarkedsydelse.
Men det ændrer jo ikke noget ved, at tusindvis af arbejdsløse falder ud af dagpengesystemet, og at regeringen nægter at gøre noget effektivt, men i stedet forsøger at sende problemerne i en syltekrukke i form af en Arbejdsmarkedskommission.
Regeringen har jo erkendt, at dagpengesystemet er grundlæggende forkert; ellers ville man vel ikke nedsætte en kommission.
Men hvorfor så ikke handle nu?
Så her er der plads til forbedringer.
Nu handler det ikke først og fremmest om dagpengeperiodens længde; det handler om, at alle skal tilbydes job eller uddannelse, inden de falder ud af dagpengesystemet.
Derfor foreslår vi investeringer i projekter, der skaber værdi for samfundet, og som vi ved skaber arbejdspladser hurtigt og effektivt som alternativ til regeringens aftaler med de borgerlige partier om skattelettelser, som skaber færre nye arbejdspladser, end nedskæringerne i den offentlige service koster.
Når vismændene siger, at vækstplanen koster 1.000 arbejdspladser i 2015, så er der jo noget, der er helt, helt galt efter min opfattelse.
De 4 mia. kr., der bruges på at sænke selskabsbeskatningen, kunne have skabt mellem 8.000 og 10.000 arbejdspladser inden for velfærd.
Og det er der brug for.
Inden for de seneste år er der forsvundet 30.000 jobs her.
De seneste 2 år har kommunerne brugt 11 mia. kr. mindre, end de havde aftalt med regeringen, men regeringen vil ikke give kommunerne lov til at anvende de ubrugte midler i det kommende budgetår.
En af de hurtigste måder at få nedbragt arbejdsløsheden på er ellers at ansætte flere mennesker inden for den borgernære service.
En anden effektiv måde at skabe nye arbejdspladser på er at fjerne det såkaldte anlægsloft.
Kommunerne står parat til at bruge milliarder på anlægsprojekter som byggeri og renovering af skoler, plejehjem og cykelstier, noget, som ville skabe i tusindvis af private jobs.
Miljøkrisen skaber nye spilleregler for virksomhederne, hvor evnen til at reducere ressourceforbruget og til genanvendelse bliver et helt centralt konkurrenceelement.
Fremtiden ligger i at understøtte udviklingen af teknologier og processer, der gør virksomhederne mindre afhængige af input af ressourcer, de ressourcer, som hele tiden stiger i pris.
I stedet for at konkurrere på løn og selskabsskat skal vi styrke virksomhedernes evne til innovation og til at udvikle teknologier og forretningsmodeller, der gør, at ressourcer kan genanvendes og mængden af affald minimeres.
Vi har været med til at afsætte penge til energirenoveringer af de offentligt ejede bygninger, men i et helt utilstrækkeligt omfang.
I stedet for bevidstløse tilskud til boligejerne skal vi have en målrettet indsats for at reducere energiforbruget, som også gavner lejerne.
Sammen med udviklingen af vedvarende energi-teknologier er det kernen i den grønne omstilling.
Der skal langt mere fokus på erhvervsuddannelserne, og det er ikke nok med saltvandsindsprøjtninger og fromme ord.
Der skal tænkes nyt.
Hvis flere skal vælge en faglært uddannelse, skal eleverne have en garanti for, at de kan få en praktikplads, og at de dermed kan gøre deres uddannelse færdig.
Grundforløbet skal være længere, og vejledningen skal styrkes.
Det er lige om lidt, vi kommer til at mangle dygtige faglærte, og derfor er det ikke i en fjern fremtid, men lige nu, vi skal uddanne dem.
Et andet afgørende problem ved regeringens vej er, at den går uden om de små og mellemstore virksomheder, som står for en stor del af jobskabelsen i Danmark, og som er hårdest ramt af krisen.
De har ingen særlig gavn af en lavere selskabsskat, som først og fremmest vil skæppe i kassen i de store og etablerede virksomheder.
Et af de største problemer for mange små virksomheder er den kreditblokade, som de oplever fra de private bankers side.
Derfor har Enhedslisten foreslået at udbygge den statslige kreditgivning til iværksættere og mindre virksomheder.
Jeg havde såmænd sidste sommer et kort, sådan nærmest symbiotisk forhold til Det Konservative Folkeparti, fordi det lykkedes, jeg tror, det var hr. Brian Mikkelsen, at udtale, at der var brug for et statsligt engagement i at sikre, at der blev stillet pensionskassemidler til rådighed ved udlån til små og mellemstore virksomheder.
Jeg skyndte mig at ønske hr. Brian Mikkelsen velkommen i kredsen af dem, der havde indset behovet for en offentligt ejet bank, og så hørte vi ikke mere fra hr. Brian Mikkelsen, så måske er det blevet kasseret i det konservative bagland.
Det var ellers gode og kloge udspil, der kom derfra.
Der er behov for at øge beskæftigelsen i både den offentlige og den private sektor for at kunne sikre velfærd, arbejde og uddannelse til alle.
Der er behov for at tænke grønt, fordi det er her, fremtidens arbejdspladser skabes, og det er sund fornuft at hjælpe igangsættere og små virksomheder ud af kreditklemmen.
Både i den private og i den offentlige sektor skal medarbejderne inddrages langt mere i ledelse og organisering af arbejdet; det er dem, der er hverdagens eksperter.
Lærerkonflikten afslørede desværre, at både KL og regeringen er tilhængere af en gammeldags opfattelse af ledelsen, hvor der kommanderes ovenfra og ned, og den tankegang skal der gøres op med.
Det er ikke nok at tale om en tillidsreform.
Der skal handling til.
Og så er min afslutning næsten identisk med den, Venstre kom med, og det viser jo, at regeringen har rigtig gode muligheder for at vælge at gå den rigtige vej, eller om man vil gå den forkerte vej.
For jeg vil bare sige til regeringen: Vi er parate til at gennemføre de nødvendige forandringer.
Spørgsmålet er, om regeringen er det samme.
Når bare det ikke bliver sværere, går det nok.
Det beløb, der er nævnt, er det beløb, man sædvanligvis nævner i Danmark, nemlig beløbet, før skatten er trukket, og er i øvrigt en langsigtet målsætning for Enhedslisten, som vi arbejder hen imod.
Og jeg tror sådan set godt, at det kan tage lidt tid, inden vi kommer dertil, særlig med den udvikling, som Liberal Alliance er i færd med at gennemføre sammen med resten af Folketingets partier.