Christian Juhl (EL), 2015-04-30:
Tak for det.
Når vi går ind i et supermarked eller en butik i Danmark, er de varer, vi finder på hylderne, tit produceret under utålelige og direkte farlige forhold for arbejderen.
Det gælder i tekstilindustrien, hvor over 1.100 arbejdere for et par år siden døde under sammenstyrtningen af Rana Plaza – en tekstilfabrik i Bangladesh – mens de sad og syede tøj til forbrugere i Europa og USA.
Det gælder også de indiske bomuldsbønder, der begår selvmord, fordi de er så fattige, at de ikke kan få hverdagen til at hænge sammen.
Det gælder de colombianske kaffebønder og minearbejdere, der risikerer at blive slået ihjel, hvis de organiserer sig i en fagforening.
Og det gælder i høj grad de arbejdere, der producerer computere, stegepander, biler og alle de andre ting, vi bruger i hverdagen.
I dag har forbrugeren ofte ingen mulighed for at vide, hvordan varen er produceret.
Virksomhederne kan holde forbrugerne i uvidenhed om eller direkte skjule, at de ikke respekterer grundlæggende arbejderrettigheder, bruger børnearbejdere og fyrer fagligt aktive.
Den voksende udflytning af produktionen har i mange tilfælde medført et kapløb mod bunden.
Virksomheder placerer deres produktion, hvor det er billigst at producere.
Hensynet til grundlæggende arbejderrettigheder kommer alt for ofte til at vige for ønsket om lave produktionsomkostninger.
Jeg synes ikke, vi bare skal lukke øjnene for, at det tøj, vi har på, den computer, vi har her, eller den kop kaffe, vi drikker, er produceret under umenneskelige forhold.
Det skal vi gøre noget ved på mange måde – både ved at styrke lovgivningen og ved at styrke den internationale fagbevægelse og civilsamfundsorganisationerne.
Men vi skal også gøre det lettere for forbrugerne, der gerne vil træffe et ansvarligt og solidarisk valg, når de handler.
Derfor foreslår vi, at der oprettes et etisk mærke, som skal gøre det muligt for forbrugerne at vælge produkter, der er produceret under forsvarlige forhold for arbejderne, og som viser, at her er grundlæggende arbejderrettigheder og menneskerettigheder overholdt i produktionen af varen.
Der findes allerede gode eksempler; fair trade-mærket er nævnt, og det dækker fødevarer som bananer, kaffe og chokolade og giver en god vejledning til forbrugerne og følger op på produktionen.
Der kommer også mere og mere mærkning på tekstilområdet.
Men på rigtig mange produkter er forbrugeren lige nu efterladt på herrens mark.
Det er alt fra stegepander til biler, hvor forbrugeren reelt ikke har mulighed for at foretage et ansvarligt valg.
Et etisk mærke, der kan anvendes af producenter, der sælger i Danmark, vil på samme måde som miljømærkerne og økologimærkerne gøre det muligt for forbrugerne at vælge produkter, der er produceret under ordentlige vilkår, og at fravælge de produkter, som er produceret under umenneskelige forhold.
Dette vil samtidig give virksomhederne et øget incitament til at respektere arbejderrettighederne i modsætning til i dag, hvor det alt for ofte er en god forretning at tilsidesætte arbejderrettighederne.
Det er en væsentlig opgave at sikre en ordentlig kontrol og dermed legitimitet af sådan et mærke, og det er derfor nødvendigt, at vi fra statens side er klar til at investere i at få et etikmærke til at fungere.
Der findes flere fortilfælde for mærkningsordninger, som har fået offentlig støtte, og som fungerer rigtig godt: Miljømærket Svanen og Blomsten, som administreres af Dansk Standard og Miljøministeriet, har sikret, at forbrugerne kan vælge mere miljørigtige produkter.
Vi vil med det her forslag gerne se på mulighederne for at oprette et etisk mærke, der f.eks. knyttes til Handels- og Udviklingsministeriet, og hvor der oprettes en gruppe eller et nævn til at administrere mærket, som skal bestå af repræsentanter for ministerier, fagbevægelse, forbrugerorganisationer, menneskerettighedsorganisationer, detailhandel og erhverv – kort sagt, aktører, der allerede arbejder med området.
Man kunne f.eks. organisere det sådan, at der oprettes et etikmærkesekretariat, som behandler ansøgninger fra selskaber, som ønsker etikmærket på deres produkter, og står for overvågningen af, at kriterierne overholdes.
Kriterierne for at kunne få etikmærket på sin vare skal omfatte, at varen er produceret i respekt for folkeretten, FN's menneskerettigheder og FN's retningslinjer for menneskerettigheder og erhverv og grundlæggende arbejderrettigheder baseret på ILO's konventioner.
Kravene skal gælde i alle led af produktionsprocessen, dvs. for både leverandør og kæden af underleverandører.
Tilsyn og vurdering af, om kravene overholdes, skal ske i samarbejde med relevante fagforbund, civilsamfundsorganisationer og myndigheder i produktionslandet.
Det vil også være oplagt at inddrage Mæglings- og Klageinstitutionen for Ansvarlig Virksomhedsadfærd, OECD's kontaktpunkt, som vi har i Danmark.
Jeg håber, at Folketinget vil bidrage til, at Danmark får oprettet et etisk mærke, for det vil hjælpe forbrugerne, der gerne vil vælge varer, der er produceret ordentligt.
Det vil gøre det mere attraktivt for virksomheder, der gerne vil forbedre forholdene, og det er et helt nødvendigt bidrag til vores fælles ansvar for at forbedre arbejdsforholdene for de milliarder af mennesker, der producerer vores tøj, computere og kopper med kaffe.
Unfair vilkår har allerede udkonkurreret tusindvis af danske arbejdspladser, selv om jeg erkender, at en del danske virksomheder har fundet vej til at profitere på de elendige vilkår, f.eks. i tekstilindustrien.
Så på den måde vil jeg gerne anbefale forslaget, og jeg siger tak for bidragene.
Jeg ser ikke nogen problemer som dem, Venstre peger på, nemlig at det skulle blive et stort monstrum af et dyrt administrativt apparat.
Andre mærkningsordninger har jo fundet et naturligt leje, og i samarbejde med branchen skal regningen selvfølgelig også betales af dem, der har en fortjeneste af sådan en mærkningsordning.
Det er ikke en ren statslig udgift, og det har vi jo heller ikke skrevet i forslaget.
Ud over det er det vel en mindsteret, vi bør give forbrugerne, og jeg forstår slet ikke dem, der siger, at det kan vi ikke lave alene i Danmark.
Det kan vi sagtens lave i Danmark, og vi kan starte på en proces, som så kan bringes med til EU, og som kan bringes med til FN, sådan at vi får udbredt ordningen til at være et godt supplement til de initiativer, der tages i forvejen af fagbevægelse og af FN.