Hans Vestager (RV), 2012-05-29:
Når man læser om dansk velfærd og om, hvordan forholdene var i begyndelsen af det 19. århundrede, er det ganske klart, at så blev der af og til klaget over de ydelser, man fik, og folk her i København i Kancelliet satte de lokale myndigheder i rette, når det ikke var godt nok.
Jeg må da sige, at jeg hidtil har haft den tillid til det sociale system, at der var retssikkerhed på området, men nu kan jeg jo konstatere, at det forslag, som vi behandler i dag, og det emne om retssikkerheden på det sociale område jo snart er en gammel historie, for i 2006-07 fremsattes et meget lignende forslag af Enhedslisten.
Så gjorde man noget lignende i 2008-09, men da var både Socialdemokratiet, SF og Radikale Venstre med som forslagsstillere.
Der kan man jo konstatere, når man ser på referatet fra det, der foregik dengang, at der først nu er kommet noget ud af det på trods af den positive holdning, som nogle har givet udtryk for her i salen.
Så derfor fortjener Enhedslisten meget ros for deres udholdenhed, for det er sådan, at de har opdaget noget, som trænger til oplysning og belysning, fordi det er ikke godt, at borgere opfatter sig som uretfærdigt behandlet, for når man føler sig uretfærdigt behandlet, får man ikke den samme medvirken og lyst til at forstå sig som en del af samfundet, som i det øjeblik man forstår, hvad man sådan er med i på den ene eller den anden måde.
Så herfra skal der kun lyde ros til Enhedslisten og positive bemærkninger om det arbejde, som man nu skal i gang med, vel ikke som kommission, men som den høring, der skal holdes her den 20. september, fordi der har underudvalget med hr. Finn Sørensen og hr. Eyvind Vesselbo jo beskrevet nogle af de emner, som skal tages op, nemlig konsekvenser og virkninger og omvendt bevisbyrde.
Er myndighedernes vejledende regler tilstrækkelig klare?
Er adgangen til klage- og ankemuligheder tilstrækkelige og retfærdige?
Er det f.eks. rimeligt, at kommunen kan anke socialnævnets afgørelser?
Er retshjælpen til borgeren tilstrækkelig til, at man kan sige, at borgeren har mulighed for at matche myndighederne i sagsbehandling på lige vilkår?
Jeg kiggede lidt i nogle af resultaterne, der var kommet af høringen den 21. april 2010, og der stod f.eks. fra Advokatrådet, at hvis man er medlem af en fagforening og de antog ens sag, kunne man få en ordentlig og sikker behandling allerede under den forvaltningsretlige del af sagen.
Men var man ikke medlem af en fagforening, måske hørte man til dem, der gik omkring nede på gaden og var afhængig af gadehjælpen, var det sådan på daværende tidspunkt, at der fik man ikke en ordentlig behandling.
Med hensyn til børn og anbringelser må man jo konstatere, at det er noget, som er kommet op, inden alt det her begyndte.
Det er derfor, at jeg ikke kan anbefale, at vi laver en kommission, fordi det ser ud, som om det er et meget dynamisk område og der også altid er problemer og altid har været det på det sociale område, og at man også har en problematik om, hvordan regler skal forholde sig til skøn, og hvordan skøn skal forholde sig til regler.
For på den ene side ønsker man jo en stor individuel behandling, altså at der bliver taget hensyn til mig og mit problem, og på den anden side har man den vanskelighed med , hvordan regler skal udfoldes.
Jo mere konkrete regler, jo flere vil falde ud, og jo flere sager får vi.
Så vidt jeg kan skønne, har vi altså her et område, som er af en så kompliceret karakter, at vi konstant er nødsaget til at arbejde med det.
Så derfor vil Det Radikale Venstre som sagt gå ind i det arbejde, efterhånden som vi tager sagerne op.
Det er urimeligt, at man sådan set venter på det og tror, at det her kan løses sådan en gang for alle.