runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jakob Axel Nielsen (KF), 2007-01-30:
Altså, jeg vil sige igen, at generelt må det være sådan, at den lovgivning, der udspringer fra danske ministerier, er på dansk.
Men jeg vil ikke allerede på nuværende tidspunkt være med til at lave nogle meget hårde barrierer for, at man også skal ekskludere engelsk, for der kan være nogle fornuftige sammenhænge en gang imellem, hvor man bruger et ord, der er afledt af engelsk.
Der kan også være nogle ord, som er danske, men som måske i virkeligheden er engelske, hvis man går tilbage i deres historik.
Så lad os nu lade være med at låse os fast allerede på det her tidlige tidspunkt, men være enige om en fælles intention om, at det her drejer sig om at bevare det danske sprog og sørge for, at det er mangfoldigt og kan udtrykke alt, hvad man ønsker i såvel svære som lette spørgsmål.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-01-30:
Skal der lovgives om kulturens vigtigste bærer og det enkelte menneskes adgang til at blive menneske og til erkendelse, nemlig sproget?
Sproget er ikke kun et redskab til at overføre in formation.
Sproget er vor moders stemme, som vi synger med Grundtvig, eller som Poul Henningsen har formuleret det: For mig er sprogets klang min moders stemme, kort og klart som hammerslag med venligt sving.
Kan man lovgive om noget så intimt, så følelsesladet, så privat, og kan staten overhovedet lade være?
Hvis ikke, hvordan undgår vi så, at magthaverne misbruger deres magt til at korsettere sproget og bruge det i deres egen tjeneste, f.eks. til at skille fårene fra bukkene, til at dele befolkningen op i dem og os, i de, der taler og skriver et korrekt dansk, og så alle de andre?
Aldrig har der måske været lovgivet mere om det danske sprog end i denne regerings tid.
Sprogkravene er gang på gang blevet strammet for dem, der ønsker at få en permanent opholdstilladelse.
Det samme gælder reglerne for at få dansk indfødsret.
Ja, nu er det sådan, at mennesker, der ikke kan lære at tale et fuldt udfoldet dansk, f.eks. fordi de er torturofre, aldrig kan blive danske statsborgere.
Det vil sige, at de aldrig kan komme til at nyde en borgers fulde rettigheder.
Børn, hvis forældre ikke taler dansk, tvinges i børnehave, og for alle børn laves der nu læreplaner helt ned til 3-års-alderen med fokus på sproget.
Det er en farlig og yderst beklagelig udvikling.
Dansk Folkeparti ønsker nu at forstærke den udvikling.
Sproget skal bruges til at splitte, ikke samle Danmark.
Borgere, der bor i Danmark, men som ikke taler godt dansk, må ikke længere få tolkebistand betalt af det offentlige.
Jamen hvad skal det nytte, hvis målet ikke netop er at forvandle sproget til et sværd?
Sprogpolitikken er for Dansk Folkeparti en del af kulturkampen for det nationalistiske Danmark.
For Det Radikale Venstre er sproget kulturens ypperste udtryk.
Vi skal også om 20 år kunne lave en encyklopædi på dansk.
Det kræver først og fremmest en håndfast indsats på uddannelses- og forskningsområdet, hvor domænetabet er en realitet.
Det Radikale Venstre opfordrer på det kraftigste til, at der lovgives, således at universiteterne og uddannelserne forpligtes til at udvikle et fagsprog på dansk, og at der vel at mærke afsættes de nødvendige ressourcer til det.
Hvordan det så skal ske, må være op til den enkelte institution.
Vi betragter ikke engelsk som en trussel mod det danske sprog.
Vi betragter manglende opmærksomhed på udviklingen af det danske sprog som et problem.
Styrkelse af alle borgeres modersmål er en væsentlig forudsætning for at få et mere kulturelt mangfoldigt og et mere sprogkyndigt Danmark.
Vi ønsker også at styrke engelsk på alle niveauer, således at det f.eks. bliver muligt at få en officiel skrivelse på engelsk eller at henvende sig til en offentlig myndighed på engelsk.
Danskerne skal være tosprogede, helst mangesprogede.
Ellen Trane Nørby (V), 2007-01-30:
Jeg må jo ærligt indrømme, at jeg synes, at det er et knæfald for mange ting, at Det Radikale Venstre åbenbart ikke mener, at vores sprog er så vigtigt for os alle sammen, at det er hævet over en partipolitisk diskussion.
Jeg har et spørgsmål til fru Elsebeth Gerner Nielsen, for jeg er faktisk lidt i tvivl om, hvad det er, Det Radikale Venstre vil, for da der var en debat i Folketinget i 2003, ville Det Radikale Venstre med deres syvpunktsplan bl.a. sætte diskussionen om mayonnaise til diskussion, altså at danskerne hver især måtte skrive og stave tingene på alle mulige forskellige måder.
Sidste år i august var det så sådan, at Det Radikale Venstre ønskede, at engelsk skulle gøres til officielt andetsprog i Danmark, nu skulle vi alle sammen bruge engelsk som officielt sprog.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2007-01-30:
Vi har lige lagt et revideret forslag til en sprogpolitik frem med udgangspunkt i den debat, der har været i de senere år, og med udgangspunkt i de mangler, der jo helt klart er i den sprogpolitik, der føres i øjeblikket.
Jeg må sige, at vi er meget tilfredse med den sprogpolitiske redegørelse, som kulturministeren kom med for nogle år siden, og som ligger i forlængelse af den debat, som den tidligere regering var med til at sætte i gang om sprogpolitik.
Det, der er ærgerligt, er, at regeringen ikke har fulgt op på de udmærkede henstillinger, der er i redegørelsen fra 2004.
I det forslag til sprogpolitik, vi har lagt frem, gør vi opmærksom på, at man selvfølgelig skal gå på to ben i sprogpolitikken.
Forudsætningen for, at vi alle sammen bliver supergode til engelsk og til alle mulige andre sprog, er selvfølgelig, at vi kan vores eget modersmål godt.
Og vi ønsker, at det danske sprog udvikles, så vi stadig væk kan tale det på alle livets områder.
Og det forudsætter, at der sker nogle helt konkrete ændringer ikke mindst på Videnskabsministeriets område.
Jakob Axel Nielsen (KF), 2007-01-30:
Indvandrere kommer fra et andet land til Danmark og må formodes at kunne deres modersmål.
Efterkommere starter jo i dansk børnehave, dansk vuggestue og dansk skole, og det er jo så dansk, der skal være deres sprog.
Mogens Jensen (S), 2007-01-30:
Jeg synes ikke, jeg hørte noget om, hvad det er for konkrete resultater, regeringen har opnået, siden det her sidst blev diskuteret i Folketinget, og man i øvrigt var enig om, at der skulle sættes en række initiativer i gang med udgangspunkt i sprogredegørelsen.
Så jeg vil godt høre, om ordføreren måske bare lige kunne nævne tre fremskridt, der er gjort på sprogområdet, siden vi sidst diskuterede det her i Folketinget.
Christian H. Hansen (DF), 2007-01-30:
Jeg forstår, at ministeren har nedsat en arbejdsgruppe og dermed fået sendt det lidt til hjørnespark.
Sådan skal man vel egentlig gøre, når sådan noget kommer.
Men jeg hører ikke, at ministeren har nogen egen mening om det her.
Det er jo den, der er interessant, for det er jo den, der viser, hvad ministeren virkelig vil arbejde for.
Vi står netop i en situation nu, hvor vi kan se, at hvis den her dom kommer igennem, vil vi se, at kapitalfonde kan overtage landbruget, og vi vil se, at det bliver de store slagterier, der overtager landbrugsejendomme.
I bund og grund er det jo egentlig tanker, der ikke ligger fjernt fra ministerens eget partis, nemlig Venstres, politik.
Har man i virkeligheden nedsat den her arbejdsgruppe for ligesom at gemme sine egne holdninger lidt?
Hans Christian Schmidt (V), 2007-01-30:
Jeg skal sige, at det i hvert fald ligger fjernt fra regeringens holdning, det er helt sikkert.
Jeg vil kun sige, at det her er en meget alvorlig sag.
Den er så alvorlig, at jeg vil opfordre alle til at have is i maven i den uge, der går, før man har fået jurister til at endevende sagen her og gennemgå dommens præmisser, som er det, der kan afgøre, hvor vidtrækkende dommen er.
Løsningen på og diskussionen om, hvad der skal gøres, skal nok komme, og der er jo ingen, der kan gøre noget, før Danmark har meldt ud, hvad vi gør.
Så det er helt bevidst, selv om jeg kan forstå på hr. Christian H. Hansen, at han synes, det er lidt sjældent, at ministeren ikke har en helt klar personlig holdning i de diskussioner.
Det er også sandt, men den her dom tilsiger efter min bedste overbevisning, at vi her skal afvente den juridiske analyse.
Christian H. Hansen (DF), 2007-01-30:
Tak for det, men vi får jo ikke noget svar i dag, kan jeg forstå.
Det er nok, fordi ministeren ikke vil svare, men kunne vi så ikke få en tilkendegivelse af, at ministeren har tænkt sig at arbejde med fuld styrke for at opretholde bopælspligten her i Danmark?
Kan ministeren tilkendegive, at det er det, han vil?
Hans Christian Schmidt (V), 2007-01-30:
Jeg tror, at enhver minister gør klogt i i hvert fald at tilkendegive, at man vil overholde loven, og at man, når det er en dom, der bliver afsagt over et land, skal forholde sig til præmisserne for at finde ud af, hvad det er, juristerne vurderer der kan kræves af et land bagefter, når en sådan dom er faldet.
Og det er det, vi gør.
Jeg tror, jeg kan fornemme lidt mellem linjerne, at det ikke kommer helt bag på hr. Christian H. Hansen, men alligevel: Jeg må skuffe ved at sige, at jeg hverken vil sige det ene eller det andet; ikke, fordi det ikke kunne være fristende, for det kunne det, men fordi jeg simpelt hen har besluttet mig for, at jeg nu vil se, hvad juristerne kommer frem med i den vurdering, de gør af præmisserne for dommen.
Dermed kan det afgøres, hvor lang rækkevidden er af det vi skal i gang med.
Derfor bliver det ved næste lejlighed, at ministeren bliver mere klar.
Christian H. Hansen (DF), 2007-01-30:
Jeg kan forstå, at man ikke kan få ministeren til at komme med nogen holdning i dag.
Det er egentlig sørgeligt på landbrugets og på landdistrikternes vegne, at vi ikke kan få ministerens holdning tilkendegivet her.
Men så kan vi måske få noget andet fastlagt: I sidste uge, hvor dommen faldt, var der mange af de andre EU-glade partier, der jo straks meldte ud og sagde, at vi nu skulle bruge det her til at få en EU-forfatningstraktat igennem.
Nu skulle det her bruges som lokkemad, således at vi kunne få et ja til en eventuel forfatning, som vi skulle have trumfet igennem på den konto.
Kan ministeren garantere for, at sådan en situation går regeringen aldrig ind i, og at det ikke bliver et emne, som regeringen vil bruge som lokkemad i forbindelse med en eventuel folkeafstemning?
Hans Christian Schmidt (V), 2007-01-30:
Jeg noterer dem alle sammen flittigt ned og ved, at de fra forskellige folketingspolitikere side er ment som god rådgivning og vejledning i, hvad vi skal gøre, og i den ånd bliver de modtaget.
Jeg vil så sige, at jeg også har lyttet mig frem til de samme ting, som hr. Christian H. Hansen har, hos nogle af partierne, som har rådgivet om, hvad de synes der skulle ske.
Men må jeg sige, at det heller ikke er lykkedes for Dansk Folkeparti at holde det partis synspunkter skjult.
Dem har jeg noteret mig både her og i pressen.
Som jeg sagde før: Vi betragter sagen med den allerallerstørste alvor.
Det er det alleralleralvorligste emne, vi er kommet ind på her, når vi nu diskuterer landdistrikter og landbrug, men vi er nødt til at vente, til vi får afgørelsen.
Christian H. Hansen (DF), 2007-01-30:
Jeg vil så trække ministeren lidt op af vandet og spørge til EF-Domstolen, som i torsdags underkendte den danske bopælspligt i den såkaldte Festersensag.
Jeg kan se, ministeren ser glad ud i dag, og det er måske i virkeligheden med baggrund i den afgørelse, der er faldet her i EU.
Jeg tror nemlig, det passer meget godt ind i ministerens og Venstres liberalistiske tankegang.
Men hvordan synes ministeren det føles, når EU – som ministeren jo næsten er overglad for, det er i hvert fald hans parti – sådan set er med til at affolke landbruget og med til at ændre på noget, som i hvert fald Dansk Folkeparti har kæmpet for i mange år igennem forskellige aftaler i landbrugsloven, nemlig bopælspligten.
Det er der også andre partier, der har gjort, og vi har altid set, at Venstre har været sådan mere eller mindre ligeglade med den.
Passer det i virkeligheden godt ind i ministeren kram, det, der sker på nuværende tidspunkt?
Kristian Jensen (V), 2007-01-30:
Jeg vil gerne sige, at hele vores indgreb mod kapitalfonde og genopretningen af CFC-beskatningen har til formål at sikre selskabsbeskatning i Danmark, at sikre, at virksomheder, der arbejder i Danmark, også betaler skat til Danmark, at vores skattesystem ikke er et tagselvbord.
I den forbindelse er sænkningen af selskabsskatteprocenten fra 28 pct. til 22 pct. en del af løsningen, for med det gab, der er mellem Danmark og andre lande, hvad angår selskabsskatten, vil der være en tilskyndelse til at forsøge at flytte udgifter fra andre lande til Danmark og indtægter fra Danmark til andre lande, når forskellen er for stor.
Ved at sænke selskabsskatten får vi en mere lige selskabsbeskatning.
Det, der så til gengæld sker, er, at vi skærer nogle fradrag væk, sådan at virksomhederne får færre fradrag og dermed, at det, vi kan kalde skattebasen, bliver bredere.
Vores forventning er, at der kommer det samme beløb ind i statskassen, som før vi lavede ændringen, og at vi også får hentet nogle af de penge tilbage, som er gået tabt, ved at kapitalfondene har været så aggressive i deres skatteplanlægning, som de har været hidtil.
I den forbindelse er det korrekt, at en del af lettelsen kommer til at gå til den finansielle sektor, og i den forbindelse synes jeg, det er værd at huske på, at den finansielle sektor har yderst nemt ved at flytte f.eks. nogle af deres aktiver og deres indtægtsgivende værdier ud af landet, fordi det netop er en branche, der er meget mobil.
Det er også vigtigt, at vi får CFC-regler indført, der sikrer, at Danske Bank, Nordea og andre pengeinstitutter ikke flytter deres værdipa pirer og andet fra Danmark til Gibraltar eller andre steder, hvor selskabsskatten er meget, meget lav for ikke at sige nærmest ikkeeksisterende.
Morten Homann (SF), 2007-01-30:
Se, det var jo et ret vidtgående svar, skatteministeren her kom til at komme med.
For det, der er konsekvensen af, hvad skatteministeren lige har sagt, er jo, at der ikke er nogen grænser for, hvor langt beskatningen kan komme ned.
Hvis det, man skal se på, er forskellen mellem selskabsskatteniveauet i Danmark og steder som f.eks. Gibraltar og man skal sørge for hele tiden at holde det spænd så lille som muligt, så ved jeg godt, hvor den danske selskabsskat ender henne under den nuværende regering.
Så ender den på 0,0 pct.
For det eneste, som kan løse skatteministerens problem med den tankegang, som han lægger for dagen, er jo, at Danmark har den suverænt laveste selskabsskat i hele verden.
Så jeg vil godt bede skatteministeren lægge den her sådan lidt formalistiske betragtning lidt fra sig og spørge: Synes ministeren, at det er rimeligt, at bankerne, som i forvejen allerede har fået milliarder og atter milliarder i skattelettelser af den her regering, endnu en gang skal stå forrest i køen og få uddelt skattelettelser?
Det er ikke dem, som bliver ramt af opstramningerne, men de får endnu en gang lettelserne over en bred læst.
Kristian Jensen (V), 2007-01-30:
Jeg havde ellers troet, at jeg ved at give et langt svar kunne have svaret på en sådan måde, at hr. Morten Homann også ville forstå rækkevidden af det.
Nej, vi har ikke nogen planer om at sænke selskabsskatten til 0 pct. Det, vi gør her, er at forsvare, at der bliver betalt selskabsskat til Danmark.
Vores vurdering er, at der med de indgreb, vi foretager, vil blive betalt det samme beløb i selskabsskat til Danmark, som inden kapitalfondene begyndte at gennemføre deres aggressive skatteplanlægning.
Når jeg nævnte et sted som f.eks. Gibraltar og nul skat, var det i forbindelse med den anden del af indgrebet, nemlig de såkaldte CFC-regler.
Hvis forskellen mellem selskabsbeskatning i Danmark og selskabsbeskatning andre steder er for stor, vil vi med disse CFC-regler, vi nu foreslår, kunne gå ind og kræve, at den andel af indkomsten, der måtte være efter nogle nærmere bestemte regler i lavskatlande, bliver regnet med i den danske del.
Så det, jeg nævnte vedrørende 0-procents-lande, angik den anden del af indgrebet, nemlig CFC-reglerne, og ikke en målsætning om, hvor stor selskabsskatteprocenten skal være.
Morten Homann (SF), 2007-01-30:
Jeg synes nu skatteministeren skulle læse sit svar på spørgsmålet igen, for det var nævnt som en del af motivationen i skatteministerens første svar, at vi skulle have selskabsskatten ned på et niveau, så spændet til andre lande var så lille som muligt.
Men lad nu det ligge.
Det er jo lykkedes skatteministeren at undgå at svare sådan helt moralsk og personligt på, hvornår han synes, at nok er nok.
Hvornår synes den her regering, som jo ikke er bleg for at spare på en række velfærdsområder og over for nogle af de fattigste mennesker i det her land, at det er nok med skattelettelser til bankerne?
Jeg troede faktisk personligt, at det ville være nok, efter at de fik gavn af den tidligere selskabsskattenedsættelse, afskaffelse af hensættelsesafgiften osv.
Men nu skulle der så endnu en gang til.
Så nu er spørgsmålet: Hvor mange milliarder skal der til, før regeringen har givet skattelettelser nok til bankerne?
Kristian Jensen (V), 2007-01-30:
Jeg vil gerne starte med at sige, at det er forkert, når hr. Morten Homann fortæller, at der er blevet sparet på velfærdsgoderne.
Der er blevet tilført ekstra 31 mia. kr. på velfærdsområdet, fra vi overtog regeringsmagten i 2001 og frem til 2006.
Så der er kommet flere penge til velfærdsgoderne.
Det, der er vigtigt med indgrebet her, er jo, at vi tager indgrebene og de nødvendige skridt, der skal til for at beskytte, at der bliver betalt selskabsskat i Danmark.
Det, vi ville kunne se, hvis vi bare havde ladet stå til, ville være, at kapitalfonde og andre gennem aggressiv skatteplanlægning og opfedning af danske selskaber med gæld kunne flytte selskabsbetalingen ud af landet.
En del af værnsreglen for at undgå, at man spekulerer mod danske selskaber, og en del af værnsreglen for at undgå, at asymmetrierne ved den randbeskatning, vi har, ikke bliver for store, er at sænke selskabsskatten.
Jeg mener, at 22 pct. selskabsskat vil give Danmark et godt udgangspunkt for at sikre, at der bliver betalt selskabsskat, der er med til at finansiere de fælles ydelser, der er, men også for at sikre, at Danmark er et sted, hvor det er interessant at investere for både danske og udenlandske koncerner. Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 73
Poul Erik Christensen (RV), 2007-01-30:
Jeg vil skifte emne.
I dag har EF-Domstolen dømt Danmark for at have krænket EF-retten ved at opretholde bestemmelser, hvorefter indbetalinger til pensionsordninger kun er skattefradragsberettigede, hvis ordningen er oprettet i et pengeinstitut med hjemsted eller filial i Danmark.
Jeg vil spørge: Hvad vil skatteministeren gøre for at modvirke det meget store hul, der vil blive i skattebetalinger, når det nu bliver muligt, at pengene, der er sparet op med fradrag i dansk topskat, kan udbetales i et lavskatteland?
Kristian Jensen (V), 2007-01-30:
Jeg vil tænke mig meget godt om, og så vil jeg nærlæse dommens præmisser, altså præcis hvilket grundlag dommen er afsagt på.
For selv om vi har været klar over, at sagen har været på vej, ja, rent faktisk er det en sag, der har været undervejs i 16 år, hvor vi ad flere omgange troede, at nu havde vi fået EF-Domstolen til at forstå, at de danske skatteregler skulle have lov til at fortsætte, så kunne vi godt mærke på den indstilling, som generaladvokaten havde givet til EFDomstolen, at det ikke var sikkert, at vi kunne opretholde den danske skatteregel på området.
Derfor er vi nu i samarbejde med andre ministerier i gang med at undersøge rækkevidden af dommen, for det er klart, at vi er nødt til at komme med et modsvar.
Det vil være et alvorligt problem for Danmark, hvis pensionsindbetalinger kan fratrækkes i Danmark og frit uden hverken løbende afkastbeskatning eller udbetalingsbeskatning kan hæves i andre lande.
Morten Homann (SF), 2007-01-30:
Det var meget at huske på én gang.
Jeg skal ikke besvære skatteministeren med dagens dom om pensionsbeskatning – den er jeg helt sikker på vi kommer tilbage til – men i stedet for beskæftige mig med det indgreb vedrørende selskabsbeskatning, som bl.a. skatteministeren lancerede i fredags.
Jeg må sige, at jeg har delt regeringens og skatteministerens bekymring, hvad angår både den EF-dom, der ligger bag, og kapitalfondenes fremmarch.
Men den konstruktion, man har lavet, hvor man laver nogle opstramninger, men så samtidig laver en sænkelse af selskabsskatten helt ned til 22 pct., undrer mig lidt.
Det gør jo ikke forundringen mindre, når man ser på, hvem der får gavn af det her.
Hvis man f.eks. ser på de danske banker, som virkelig har sat rekord efter rekord i indtjening det sidste år, og som har fået den ene skattelettelse efter den anden af regeringen, kan man se, at de endnu en gang står til at blive de store vindere af det her.
Poul Erik Christensen (RV), 2007-01-30:
Det er første gang, jeg i dag har hørt en person, der har været overrasket over dommens resultat.
Alle øvrige, jeg har talt med, har sagt, at dommen var forudsigelig, og nogle har da også sagt, at de synes, den var meget retfærdig.
Til det har jeg de gange sagt, at jeg da har en forventning om, at skatteministeren har udvist berettiget omhu og har siddet hjemme i sit skatkammer og er kommet med nogle gode forslag, nogle gode love, der gør det muligt at imødekomme det problem, vi nu har.
Jeg vil spørge skatteministeren: Er der ikke foretaget nogen som helst overvejelser over, hvad man kan gøre?
Og hvad er det tabte provenu eventuelt på det, der skete i dag?
Hans Christian Schmidt (V), 2007-01-30:
Nu må jeg sige, at det begynder at blive kompliceret.
Vi har sådan set netop lavet en ordning, der adskiller sig fra, hvad man har lavet i Island og på Færøerne.
Man kan bare tage op og besøge landene, så vil man forstå, hvad vi har gjort.
Jeg må bare sige til hr. Ole Vagn Christensen: Der indgår ikke i aftalen et eneste sted, at vi skal bestemme, hvilken havn der skal overleve, hvilke fiskere der skal overleve, hvem der helt præcis må have lov til at gå sammen med hvem.
Vi giver dem gode rammer, vi laver den største satsning for fiskeriudviklingen nogen sinde.
Jeg kan sagtens fremkomme med tal for, hvad den tidligere regering har gjort, og så se, hvad vi gør her, og der er en væsentlig forskel.
Det gør vi, fordi vi ønsker, fiskeriet skal have en stor placering.
Det gør vi, fordi vi ønsker, at fiskerne som de dygtigste i den her verden efter min mening – det er de med en gammel stolt tradition som fiskere – skal have en mulighed for at overleve.
Optimismen er der.
Nu skal vi bare have tingene til at udvikle sig, og det kommer ganske langsomt.
Men selvfølgelig er vi ramt af, at kvoterne bliver sat ned, og det betyder så også, at der er færre fisk, og vi må altså sørge for, at reglerne bliver så gode, som de kan blive.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 71
Bjarne Laustsen (S), 2007-01-30:
Sidste år indgik Dansk Folkeparti en aftale med regeringen om at fordele havets ressourcer – altså samfundets ressourcer – til fiskerne ud fra, hvor meget de havde fanget i de seneste 3 år.
I den forbindelse rejste ministeren rundt og fortalte om, hvor godt det her ville blive: Der var ikke nogen, der ville komme til at lide nød, ingen ville blive stillet ringere, alle ville få bedre muligheder.
Nu ser vi resultatet: Der er nogle fiskere – især dem, der udfører et miljøvenligt, rekreativt fiskeri med passive fiskeredskaber osv., altså meget skånsomt, og som fanger spisefisk af den kvalitet, der er værd at satse på i fremtiden – som er blevet squeezet ud med ministerens fordeling, forstået på den måde, at de ikke kan få de fartøjskvoteandele, og det betyder, at de hverken kan leve eller dø af det.
De kan ikke gå på efterløn, og de kan heller ikke sælge deres fartøj – det er usælgeligt.
Hvordan kan det være, at nogle, som ministeren ellers taler pænt om, bliver fuldstændig squeezet ud af den nye handlingsplan?