runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Martin Lidegaard (RV), 2016-04-19:
Jeg kender nok til den slags forhandlingsforløb, så jeg ved, at der er gjort alt, hvad der er realistisk muligt, fra FN's side i forhold til at sikre så stærk en repræsentation som muligt.
Man er i den situation – og det kan man jo godt synes er dybt uretfærdigt, og det kan jeg sådan set godt følge – at nogle parter ikke vil deltage, hvis andre gør det, og at andre ikke vil deltage, hvis de første gør det, og op og ned og frem og tilbage, og det kunne blive en meget, meget langt aften i Folketinget, hvis vi skulle gennemgå hver eneste gruppering i Syrien og se på, og hvorfor de deltager og ikke deltager.
Jeg så da gerne, at de fra alle de 1.500 gruppers side, der er i Syrien, stillede sig op i en stor sal og de alle sammen på en gang rakte hånden op til fred.
Men jeg tror bare ikke, det er sådan, det foregår.
For det har faktisk taget 2 år at samle bare den her gruppe.
Eva Flyvholm (EL), 2016-04-19:
Jeg er meget enig i ordførerens betragtning om, at det er så vigtigt, at der nu er blevet samlet mange flere til fredsforhandlingerne, og den tidligere regering har jo også arbejdet for, at f.eks. Iran skulle inkluderes i fredsforhandlingerne, netop fordi det er så vigtigt, at flest mulige sidder med ved bordet og er med til at forhandle den fred, som vi alle sammen synes er så vigtig.
Og det er jo bare det arbejde, vi gerne vil fortsætte og være med til at støtte fra Enhedslistens og Alternativets side, ved simpelt hen at foreslå, at Danmark også aktivt er med til at sørge for, at alle centrale grupper bliver inddraget.
For det er jo ikke tilfældet, at alle parter nu er samlet; det kan vi jo se, ved at PYD f.eks. ikke er med, og det er der også andre grupper der ikke er.
Jeg vil bare høre ordføreren: Er det efter ordførerens mening en god og positiv ting, at der er så store og centrale grupper som PYD, som er ekskluderet af fredsprocessen på nuværende tidspunkt?
Er det en god og positiv ting?
Martin Lidegaard (RV), 2016-04-19:
Det er jo, fordi diplomatiske forhandlinger nogle gange er rigtig svære, især når man skal have så mange forskellige interessenter bragt sammen.
Og hvis man kigger på historien – og det var derfor, jeg indledte på den måde, som jeg gjorde – så kan man faktisk se, at det har været meget, meget svært, ikke bare for Danmark, men også for alle de andre lande, at få det her til at ske, og derfor mener jeg bare ikke, at det er den rigtige timing at begynde at gå den vej lige nu.
Jeg tror, man lige nu skal gøre, hvad man kan, for at bakke op om FN i deres bestræbelser.
René Gade (ALT), 2016-04-19:
Jeg vil primært opklare to ting.
Vi har ikke en særinteresse i forhold til kurderne, for det kunne være i forhold til et hvilket som helst manglende element i de her fredsforhandlinger, vi gerne ville have at Danmark bød ind og præciserede at dem skal man have med, og så er det på ingen måde for at bremse nogle fredsforhandlinger eller korrumpere dem at vi siger det her.
Vi ved godt, at Danmark har spillet en meget, meget stor rolle, og at man gør alt, hvad man kan.
Derfor mener jeg også, at når vi nu identificerer et problem, så skal vi da bare byde ind og åbent og modigt sige, at det her tror vi på er det rigtige, og vi tør gå ind med militær kraft.
Og derfor kan jeg slet ikke forstå argumentet om, at her skal man passe lidt på, og at her må vi ikke ytre, hvad vi mener er det rigtige.
Martin Lidegaard (RV), 2016-04-19:
I modsætning til, hvad Alternativet og Enhedslisten gerne vil give indtryk af, har Danmark i de seneste 2 år arbejdet meget målrettet og meget stålsat på at påvirke både forebyggelsen af konflikten i Syrien, fredsmæglingen og opbygningen af humanitære og borgerlige indsatser med det formål at hjælpe civile strukturer til at leve inde i Syrien og for at fremme alle demokratiske grupper, altså ikke bare de kurdiske, som Alternativet og Enhedslisten gerne vil fremme, men alle de forskellige grupperinger.
Vi har faktisk været det land – eller i hvert fald et af de lande – der har givet allerallermest støtte, og vi har forfulgt de andre spor, og vi gør en kæmpe forskel.
Men efter min allerallerbedste overbevisning er det ikke ved at gå ned og begynde at advokere imod den fredsproces, der endelig finder sted dernede, at Danmark kan yde sit konstruktive bidrag i det civile spor.
René Gade (ALT), 2016-04-19:
Jeg har fuld forståelse for, at ordføreren ikke kan stemme for det her beslutningsforslag, og det kan der være mange gode grunde til.
Det kan være, at det er for unuanceret eller for naivt.
Jeg efterspørger bare, at hvis man fra ordførerens side virkelig tænker, at vi fra Danmarks side med et stykke papir sådan lidt billedligt talt kan gå ned og vifte med det og så gøre en forskel og forstyrre forhandlingerne, så må man anerkende, at vi godt nok har power, også mere, end jeg havde forestillet mig.
Hvis vi rent faktisk kan gå ned og forstyrre den proces ved at vedtage noget sådant i Danmark og blive enige om, at Danmark vil presse på, for at alle parter bliver hørt, så kan vi ændre formuleringen i beslutningsforslaget, og så synes jeg da godt nok, at vi skal gøre det.
Hvis vi kan få den stemme, har jeg så stor tillid til vores udenrigsminister, at den stemme nok skal blive brugt, uden at fornærme nogen, men netop bare til at motivere til, at det her problem vil vi gerne have løst.
For det har vi identificeret i Danmark, og det vil vi gerne have fokus på.
Mere kan vi jo ikke forlange, og det er der, jeg gerne vil have at Folketinget siger: Selvfølgelig skal Danmark påtage sig den rolle.
Martin Lidegaard (RV), 2016-04-19:
Som udenrigsministeren har redegjort for, er der jo repræsentation fra kurdisk side i forhandlingerne.
Nikolaj Villumsen (EL), 2016-04-19:
Nu er det jo ikke FN, der har besluttet, hvad for nogle oppositionsgrupper der skal være med.
Altså, det er da lige præcis en sekterisk politik, hvor man insisterer på, at det udelukkende må være sunniislamistiske grupper, der må repræsentere oprørerne, og jeg kan ganske enkelt ikke forstå, at vi fra dansk side ikke kan tillade os at have en holdning og arbejde for, at sekulære grupper kan blive en del af forhandlingerne.
Og jeg tror ikke, at det kommer til at føre til fred i Syrien, hvis de ikke gør.
Martin Lidegaard (RV), 2016-04-19:
Jeg mener selvfølgelig, at den eneste mulige løsning i Syrien er et Syrien, hvor alle sekteriske tendenser bliver fjernet, og hvor alle de forskellige etniske grupperinger bliver repræsenteret og har deres rettigheder, og det gælder både kurdere, men det gælder fra radikal side altså også de andre etniske grupperinger.
Jeg ved godt, at man i Enhedslisten er særlig optaget af, at kurdernes rettigheder bliver respekteret, og det forstår jeg også godt med den historie, kurderne har, men jeg tror bare, at hvis det skal føre til fred i Syrien, skal alle etniske grupperinger respekteres.
Men det, vi snakker om her, er, at der pågår nogle afsindigt svære forhandlinger, og man har så fundet nogle kurdiske repræsentanter, nogle sunnimuslimske repræsentanter og nogle shiamuslimske repræsentanter, og ikke alle.
Sådan tror jeg at det muliges kunst er, og det har jeg respekt for og tillid til at FN gør så godt som overhovedet muligt.
Nikolaj Villumsen (EL), 2016-04-19:
Jeg må sige, at jeg er meget uforstående over for Det Radikale Venstres synspunkt.
For ret kort tid siden stemte Det Radikale Venstre for, at de militære dele af de her grupper skulle have luftstøtte, og at de skulle have militærstøtte fra Danmark, og nu mener man så, at de politiske grene af de her grupper ikke skal have lov at være med i fredsforhandlingerne, og det skal Danmark ikke arbejde for.
Lad os sige, at den tyrkisk støttede og den saudisk støttede opposition bliver enige med regimet om, at de nu vil nedkæmpe de grupper, som Danmark lige har besluttet at give luftstøtte.
Hvad skal man så gøre?
Skal de grupper acceptere på ingen måde at være en del af et fremtidigt Syrien?
Altså, hvis vi vil have et levedygtigt fremtidigt fredeligt og stabilt Syrien, så bliver vi nødt til at arbejde for, at de grupper ikke, mindst de sekulære grupper, får lov at være med i fredsprocessen.
Alt andet vil da føre til mere kaos.
Martin Lidegaard (RV), 2016-04-19:
I 5 år har krigen i Syrien stået på.
Krigen i Syrien er i sig selv et inferno med sin egen dynamik.
Og i 5 år har FN og verdenssamfundet forsøgt at samle parterne omkring et bord; har tigget og bedt om, at de forskellige parter ville sætte sig ved et bord og indlede reelle fredsforhandlinger.
Og alle, der har fulgt den proces i de sidste 5 år, ved, hvor helt utrolig svært det har været af rigtig mange grunde.
En af grundene er, at ufattelig mange regionale stormagter blander sig på kryds og tværs og op og ned – hele tiden – i, hvem der skal repræsentere hvem, hvornår og hvor meget.
Jeg ved ikke rigtig, om jeg skal le eller græde ved tanken om, at der er partier i det her Folketing, der i ramme alvor mener, at vi skulle bede vores udenrigsminister om nu at rejse ned til Genève og gå ind i det lokale, hvor man sidder for første gang i 5 år – med en skrøbelig balance etableret og afsindig vanskelige forhandlinger – og begynde at vifte med et papir om, at der er nogle helt særlige grupperinger, som man mener skal tages med.
Både blandt de kurdiske, blandt de sunnimuslimske og blandt de shiamuslimske parter er der jo foretaget nogle valg om en balance i det her.
Og det er ikke perfekt, det er ikke skønt – ligesom krigen i Syrien ikke er det – men det er det, der har været muligt for måske verdens dygtigste forhandler Staffan de Mistura at få gjort gældende.
Jeg synes simpelt hen ikke, det giver mening, at vi skal debattere, hvorvidt Danmark skal gå ned lige nu og forstyrre den proces, som jeg er sikker på vi alle sammen beder til vil ende godt.
Radikale Venstre kan ikke støtte forslaget.
Eva Flyvholm (EL), 2016-04-19:
Nu bliver jeg simpelt hen bare lidt nysgerrig efter at høre, hvad ordføreren faktisk mener om spørgsmålet om det her konkrete, altså inkluderingen af PYD, som ikke bare er en hvilken som helst gruppe, men som faktisk er en meget, meget stor og central gruppe, og som jeg i hvert fald politisk opfatter som meget afgørende for at få en stabil og fredelig løsning på situationen i Syrien fremover.
Mener udenrigsministeren, at det er problematisk, at PYD ikke er inkluderet i de forhandlinger?
Ja eller nej?
Undskyld, jeg mener ordføreren.
Martin Lidegaard (RV), 2016-04-19:
Ja, gid det var så vel!
Det vil jeg da medgive.
Jeg ved ikke, om jeg er i stand til at svare på det spørgsmål, for jeg føler ikke, at jeg er tæt nok på processen.
Der er åbenbart en grund til, at PYD ikke er det.
PYD har jo mødt stor modstand fra mange sunnimuslimske grupper i Syrien, fordi de i starten samarbejdede med Assad, og det kan jo være, at det er grunden.
Omvendt har de ydet en heroisk indsats omkring Kobane.
Selvfølgelig skal de kurdiske grupper som helhed repræsenteres, både nu under forhandlingerne, men også i den løsning, der forhåbentlig kommer i Syrien, men om enkelte grupper bør deltage eller ikke deltage, mener jeg det må være op til FN at prøve at balancere.
Naser Khader (KF), 2016-04-19:
Altså, Riyadhgruppen – dem fra oppositionen, som i øjeblikket forhandler indirekte med Assadstyret – er meget blandet.
Der er både kristne, alawitter og kurdere, og det er altså en meget, meget blandet gruppe.
Mistura har valgt ikke at invitere PYD, og egentlig mener jeg, at der kan være fornuft i, at PYD på et tidspunkt kommer med i de der forhandlinger.
Det kan jeg ikke afvise vil ske på et tidspunkt.
Men vi skal ikke gå ind og overrule Mistura i hans forhandlingssamarbejde.
I øvrigt mener jeg, at PYD selv ekskluderede sig fra oppositionen i starten af oprøret.
Da valgte de ikke at være en del af den generelle opposition.
Hvis PYD havde været med i starten, havde Assad måske ikke haft overhånden i dag.
De har selv valgt at udelukke sig fra oppositionen, og det har ikke kun provokeret Tyrkiet, men også andre oppositionsgrupper, der anklager dem for at samarbejde med Assads styre.
Nikolaj Villumsen (EL), 2016-04-19:
Her har Tyrkiet, hvilket jeg også godt ved at hr. Naser Khader ved, sagt, at PYD på ingen måde må være med.
Der er ingen tvivl om, at amerikanerne har ønsket, at de skulle være med, men man vil ikke provokere Tyrkiet.
Fra Enhedslistens side siger vi, at Danmark godt kan have en holdning til det her.
Selvfølgelig kan vi have en holdning til det, ligesom vi har en holdning til, om Assad må være med og om Iran må være med, og det er holdninger, som jeg også ved Det Konservative Folkeparti har ment en masse ting om.
Hvorfor ikke tage aktivt stilling og sige, at Danmark skal arbejde for, at sekulære grupper, inklusive PYD, kan være en del af fredsforhandlingerne?
Naser Khader (KF), 2016-04-19:
På en måde kan man sige, at det, der sker i Syrien i øjeblikket, er, at der er to forskellige konflikter, men at de alligevel hænger sammen.
Der er den konflikt, der handler om at bekæmpe Islamisk Stat; den brutale terrororganisation, som vi har brugt det meste af dagen på at diskutere hvordan man bekæmper.
De skal nemlig bekæmpes.
Og så er der den anden del, som er Syriens fremtid generelt, Assadregimet og Assads fremtid.
Jeg mener, at Islamisk Stat er pest, og at Assad er kolera, og så længe de er der, vil der ikke være fred i Syrien.
Men i forhold til Assad foregår der nogle forhandlinger i Genève.
De styres af FN's udsending, Mistura, og det er jo ham, der inviterer dem, der skal deltage i de der forhandlinger, og det afgør han suverænt.
Enhedslistens forslag om at inddrage PYD i forhandlingerne er jo ikke originalt eller nyt.
Det er noget, som Ruslands præsident, Putin, har foreslået tidligere, nemlig i januar måned, og der blev det afvist af Mistura.
Derfor mener jeg, at vi skal overlade det til Mistura at invitere dem, han mener passer bedst ind i forhandlingerne i Genève.
Han har eksempelvis tidligere inviteret nogle, jeg ikke bryder mig om, men det har jeg ikke blandet mig i.
Jeg har ikke lavet et beslutningsforslag om at fjerne dem fra forhandlingerne.
Det gælder f.eks. Alloush fra den islamiske hær.
Det skal vi overlade til Mistura, for det er virkelig følsomme forhandlinger, og der skal ikke meget til, for at de afbrydes.
Så hvis Enhedslisten mener, at PYD skal deltage i de forhandlinger, så må de skrive direkte til Mistura og ikke bruge et beslutningsforslag på det.
Så vi kan ikke bakke op om Enhedslistens beslutningsforslag.
Holger K. Nielsen (SF), 2016-04-19:
Men jeg vil sige, at ved Genève II deltog vi direkte, og der jeg gav udtryk for, at Iran burde deltage.
Men det var jo ikke noget, som jeg på den måde gjorde til en betingelse for Danmarks deltagelse.
Jeg ved ikke helt, hvad det er, Enhedslisten forestiller sig.
Et eller andet sted synes jeg, at det er meget, meget abstrakt og meget uklart, hvad det er.
Eller skal man sådan ved forskellige lejligheder sige, hvad det er, man mener?
Det synes jeg er fint, hvis det er det, og som sagt skal vi også nok stemme for det – rolig, rolig.
Men som sagt, jeg opfatter det lidt som symbolpolitik, det må jeg altså godt nok sige at jeg gør.
Nikolaj Villumsen (EL), 2016-04-19:
Vi har haft en international proces, hvor det er Tyrkiets modstand mod inkludering af PYD, der har fået FN til at acceptere, at de ikke skal med.
Vi har haft andre lande, der har ment, at de skulle med.
Der har været en politisk proces, og Danmark kunne have ageret i den politiske proces og samlet lande og ageret sammen med de lande, der ønskede, at PYD og andre sekulære grupper skulle have været med, hvad forslaget også lægger op til.
Selvfølgelig kan Danmark da agere udenrigspolitisk.
Og ja, det ville da være ganske kontroversielt, men det er da noget, vi kan beslutte, så jeg håber meget, at SF vil bakke op og bruge det udenrigspolitiske værktøj, det selvfølgelig også er, at Danmark kan arbejde for, at nogle bliver inkluderet i en fredsproces.
Holger K. Nielsen (SF), 2016-04-19:
Nej, det tror jeg da bestemt ikke, men det er jo ikke det, det handler om.
Er det det, eller hvad?
Altså, jeg mener: Jeg er fuldstændig enig i indholdet i det her.
Jeg er fuldstændig enig i det.
Jeg synes bare ikke, at det er noget, man normalt stemmer om her i Folketingssalen – det synes jeg ikke i hvert fald.
Selvfølgelig kan man da give udtryk for sin holdning forskellige steder, men vi skal da have mere klart at vide, hvad det er, man skal sige, og hvor man skal sige det.
Jeg synes, det er lidt af et slag i luften, men okay, som sagt er jeg fuldstændig enig i det, og jeg tror såmænd også, at vi stemmer for i sidste ende, hvis det skal til afstemning.
Nikolaj Villumsen (EL), 2016-04-19:
Jeg synes, at hr. Holger K. Nielsen skal have point.
Jeg synes, at det er helt fantastisk, at vi har en tidligere dansk udenrigsminister, som simpelt hen er i tvivl om, hvordan man fører udenrigspolitik, altså er i tvivl om, hvordan man fremmer et synspunkt.
Det kan man jo gøre bilateralt, det kan man da gøre i FN-regi, det kan man da gøre i regi af koalitionen.
Selvfølgelig kan man da fra dansk side have en udenrigspolitisk holdning, og man kan agere på den, man kan forsøge at samle ligesindede lande.
Det er mig fuldstændig uforståeligt, at hr. Holger K. Nielsen ikke som tidligere udenrigsminister kan se, at Danmark har en værktøjskasse, man kan bruge, også i det her tilfælde.
Tror hr. Holger K. Nielsen så, at det her forslag, hvis det vedtages og regeringen begynder at arbejde for det, vil være ukontroversielt over for den tyrkiske regering?
Holger K. Nielsen (SF), 2016-04-19:
Ja, men som sagt kan det jo ikke blive andet end det.
René Gade (ALT), 2016-04-19:
Den handling, jeg håber på, og som jeg også tror at Enhedslisten håber på, er, at vi har sikkerhed for, at når vi fra Danmarks side har udenrigsministeren eller andre, der taler Danmarks sag, ude, så gør vi opmærksom på, at det her er Danmarks holdning.
Det synes jeg i høj grad er en handling, altså at vi ved, at det her bliver tilkendegivet, at vi tør sige, at vi synes, det er problematisk, at tyrkerne holder nogle udenfor, eller hvis det var en hvilken som helst anden gruppe.
Vi kan ikke forlange mere, end at den handling bare er ord, men ord i den her mæglingsproces er også vigtige.
Holger K. Nielsen (SF), 2016-04-19:
Det er jeg da enig i, og jeg synes også, at det er en holdningstilkendegivelse.
Jeg kunne have ønsket mig, at udenrigsministeren havde sagt, at han er enig i, at PYD burde have været med, og så var den sag ude af verden.
Men når man stemmer om beslutningsforslag, er det, for at der skal være nogle handlinger efterfølgende, man stemmer jo ikke om holdninger på den måde.
Det kan man godt, men så er det jo noget andet.
Beslutningsforslag er, at der skal gøres et eller andet, og det står der jo også her.
René Gade (ALT), 2016-04-19:
Det er noteret, at det ikke er seriøst.
Det er i hvert fald ment seriøst, og jeg synes, at det bliver seriøst i det øjeblik, at der netop er sendt militær af sted til den selv samme konflikt, som vi her foreslår at vi skal sikre at løsningen også bliver den rigtige på.
I vores beslutningsforslag står der jo, at Folketinget pålægger regeringen at sikre, at Danmark hjælper til at styrke fredsforhandlingerne i Syrien ved at arbejde for inddragelse af sekulære grupper, herunder Det Demokratiske Unionsparti, PYD, i forhandlingerne.
Altså, der står ikke noget om, at vi skal sparke døren ind, eller at vi forlanger, at vi med sikkerhed får gjort det her.
Vi kunne bare godt tænke os en holdningstilkendegivelse, som jeg synes er enormt vigtig, i forhold til at vi tør sige, at når vi nu går ind militært, hvad er det så, der er vores hensigt, hvad mener vi er det rigtige.
Dermed ikke sagt, at vi forventer at få det igennem, men jeg synes da, at det kunne være rart at vide, også når vi går ud og fortæller om, hvorfor det er, at det bliver stemt igennem i Folketinget, at det er sådan, vi mener, at vi kan gå ud i verden og sige, at vi skal have et bredt fundament.
Holger K. Nielsen (SF), 2016-04-19:
Jeg er enig i substansen i det her forslag og også i nogle af de betragtninger, som Enhedslisten er kommet med.
Det er fuldstændig rigtigt, at det giver en svækket fredsproces, at PYD ikke er med.
Det tror jeg nu er åbenbart for alle, der følger lidt med i, hvad der sker i Syrien, og hvordan man kan få en proces op at stå.
Det er en meget central aktør i hele konflikten, også i kampen mod Islamisk Stat i det kurdiske område.
Derfor er det særdeles uklogt, at de ikke er med, lige såvel som det var uklogt, at Iran heller ikke var med ved Genève II.
Jeg gjorde selv opmærksom på dengang, at det var en fejl, og det kan den danske udenrigsminister vel også gøre i forhold til PYD; det er indlysende.
Men jeg vil så også sige: Er det her et emne, der er egnet til et beslutningsforslag?
Er det egnet til, at vi skal sidde stemme om det her i Folketingssalen?
Det synes jeg altså ikke rigtig det er; det må jeg så sige.
Forslaget hedder jo, at regeringen skal »sikre, at Danmark hjælper til at styrke fredsforhandlingerne i Syrien ved at arbejde for ...«.
Vi ved godt, at regeringen ikke kan sikre noget her.
Regeringen har jo ikke nogen som helst indflydelse på, hvordan sammensætningen af de her delegationer er, lige så lidt som jeg havde det, da jeg som udenrigsminister nævnte, at Iran skulle med.
Det var ikke noget, som jeg kunne sikre på nogen måde.
Det kan regeringen heller ikke.
Det er jo meningsløst, at man skal vedtage den slags.
At arbejde for – hvad betyder det »at arbejde for«?
Betyder det, at der skal udsendes en pressemeddelelse om, at man mener sådan og sådan?
Er det en holdning eller en mening, man skal give udtryk for?
Eller skal man tage, som hr. Martin Lidegaard siger, ned til Genève og så sparke døren op – vi er jo ikke inviteret længere – og sige: Nu skal PYD altså med?
Det går jeg heller ikke ud fra er meningen med det her, vel?
Vi er jo enige om, at det er en fordel, at fredsforhandlingerne i Genève er kommet i gang igen, og det er det centrale.
Så synes jeg måske, at det havde været mere velegnet, hvis Enhedslisten havde lavet et samråd eller et § 20-spørgsmål i stedet for det her beslutningsforslag.
Det er lidt fjollet, at vi skal stemme om det.
Jeg vil tro, at vi stemmer for, fordi vi jo er enige i det, men jeg synes simpelt hen ikke, at det er særlig seriøst.
Det må jeg sige.
René Gade (ALT), 2016-04-19:
Derfor vil jeg også gøre det relativt kort.
Der er nogle formuleringer, og der er en tilgang, som har været forkert.
Vi forventer, at der på et tidspunkt kommer en afslutning på krigen.
Vi forventer, at alle, der er nødvendige at høre, bliver hørt, og hvis vi så kan se, at der er nogle steder, hvor alle ikke bliver hørt, er det vores opgave, bl.a. som medaktører i denne militære indsats, at sige: Det er ikke godt nok.
Vi har ingen naiv tro på, at vi kan bestemme, at der er aktører, der skal være med, men vi har en forpligtelse til at bede om, at alle, vi mener skal høres, bliver hørt.
Vi kan så stå tilbage og se på, at der ikke var nogen, der lyttede til det, men det må vi jo tage på os.
Jeg håber, at vi i det efterfølgende kan få en fornyet debat om, hvordan vi går ind og skaber et pres på den her fredsproces uden at tro, at vi kan bestemme den, men skaber et fornuftigt pres, så vi får alle huller i osten lukket til og vi får alle med i fredsprocessen, som kunne være gavnlige.
Det skal vi gøre, så vi ikke, allerede før vi går i gang med en fredsproces, har ødelagt det fra start, ved at der er grupper, der er meget, meget væsentlige, der bliver holdt ude, og som, når vi engang forhåbentlig har en aftale på plads, kommer til at stå og kigge skuffede og uden at være blevet hørt og måske være det nye IS eller den nye terrororganisation.
Så jeg glæder mig til at tage debatten med alle dem, som jeg ikke har fået hørt inden debatten i dag.
Nick Hækkerup (S), 2016-04-19:
Jamen jeg vil gerne forbrødres med alle dem, der vil komme mig i møde.
Så er der kun to problemer tilbage: Det ene er finansieringen, som er håbløs.
Det andet er det med at sige, at vi nu skal bruge nødhjælp i propagandaøjemed
De to ting synes jeg er selvstændige problemer, som også begrunder, hvorfor vi ikke kan stemme for det her forslag.