runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tina Nedergaard (V), 2012-11-06:
Joh, det er jo altid positivt, når nogle kommer i job, men det, jeg egentlig spurgte til, var, om det skabte nye arbejdspladser.
For regeringen fastholder altså retorikken, ligesom statsministeren gjorde det fra den dag, hvor forslaget blev lanceret, nemlig at regeringen ville skabe 12.500 flere arbejdspladser i Danmark ved hjælp af akutjob.
Det er også en retorik, beskæftigelsesministeren bruger her i dag.
Derfor vil jeg altså bare gerne have af- eller bekræftet, at der bliver skabt 12.500 arbejdspladser mere, ved at man anvender 115 millioner skattekroner på det.
For hvis logikken var sådan, at man kunne skabe 12.500 nye arbejdspladser ved at bruge 115 mio. kr., så har jeg et konkret spørgsmål til ministeren, nemlig: Hvorfor har regeringen ikke valgt at bruge det tidobbelte, for så kunne vi få 120.000 flere i beskæftigelse?
Det er jo, fordi det ikke er sandt, hvad der bliver sagt.
Det er jo, fordi det ikke er nye arbejdspladser, der bliver skabt.
Man får fordelt en problemstilling fra en ledig til en anden ledig, og det er det helt afgørende, og det er det, der er årsagen til, at rød blok stemmer grønt i dag, altså at man skubber det problem, som man har, en lillebitte smule væk fra sig, nemlig at man ikke vil forholde sig til, at der ikke skabes tilstrækkeligt med rigtige arbejdspladser i det her land.
Derfor er vi nødt til at finde lappeløsninger for dem, der står uden job.
Jeg synes, at flere af spørgerne fra Liberal Alliance var lidt hårde ved beskæftigelsesministeren, for man kan vel næppe klandre en ressortminister for at bruge de samme udtryk, som statsministeren brugte i sin lancering af forslaget her.
For statsministeren gjorde det jo fuldstændig klart i lanceringen den 24. oktober, at regeringen ville skaffe 12.500 akutjob til ledige, der var i risiko for at ryge ud af dagpengesystemet.
Det viste sig så ikke at holde vand, men alligevel fortsatte beskæftigelsesministeren med retorikken fra det tidspunkt.
Jeg vil gerne have beskæftigelsesministeren til at bekræfte, at der med de 115 mio. kr. ikke skaffes en eneste ny stilling i Danmark, og at det derfor er fuldstændig afgørende, at man sammen med de blå partier finder frem til en finanslovaftale, som netop er med til at skabe flere arbejdspladser, og som gør det billigere at skabe arbejdspladser i Danmark og ikke dyrere.
Altså, de 115 mio. kr. skaber ikke nye arbejdspladser, og det aktualiserer behovet yderligere for at lave en blå finanslov, selvfølgelig først og fremmest med Venstre.
Det er det første spørgsmål.
Jeg har yderligere et spørgsmål lige om lidt.
Mette Frederiksen (S), 2012-11-06:
Det er så fint lavet, at vi har en aftale.
Vi har givet hinanden hånden, vi har kigget hinanden i øjnene, vi har siddet omkring det samme bord og lavet en aftale mellem det offentlige og de private arbejdsgivere.
Og jeg tror på aftalens kraft, og jeg tror, at den på mange måder er stærkere end så meget andet, for når først mennesker har givet hinanden håndslag, så skal der meget til, før man ikke lever op til det, man har aftalt.
Derfor har jeg en grundlæggende tillid til, at det selvfølgelig kan lade sig gøre.
Jeg tror, at der var en af mine partifæller, der formulerede det sådan, at det er Danmark, når det er bedst.
Altså at man i stedet for at stå og råbe ad hinanden sætter sig omkring et forhandlingsbord og finder fælles løsninger.
Det vil ske sådan, at de offentlige arbejdsgivere herfra er forpligtet til at arbejde for at få målrettet de akutjob, som ligger i aftalen, og det er så op til Kommunernes Landsforening og regionerne at finde ud af, hvordan man gør det bedst.
Som jeg sagde før, har vi i staten lavet en fordelingsnøgle ministerierne imellem.
Mette Bock (LA), 2012-11-06:
Så vil jeg gerne spørge, hvordan regeringen vil håndtere oprettelsen af disse offentlige job.
Er det sådan, at de offentlige institutioner vil få pålagt at oprette et bestemt antal job eller styres det decentralt, eller hvad har man tænkt sig?
Vil der komme et pålæg fra regeringen og embedsværket, eller hvordan forestiller man sig, at fordelingen af de job skal finde sted?
Mette Frederiksen (S), 2012-11-06:
Igen har jeg lyst til at sige, at jeg gerne vil advare imod, at man gør det til et spørgsmål om enten-eller.
Gør det til et både-og i stedet for, for der er intet – intet – til hinder for, at man ved siden af den her aftale kan føre en erhvervs- og vækstorienteret politik, der understøtter, at der skabes ordinære job i den private sektor i Danmark.
Så bliver der spurgt til fordelingen mellem den offentlige og den private sektor, og den fordelingsnøgle, der er valgt, ser sådan ud, at staten tilvejebringer 1.200 job, regionerne 800 job, kommunerne 3.000 job – det vil altså sige i alt 5.000 job.
Den del af det private arbejdsmarked, der er omfattet af DA-området, målretter 5.000 job, og så er der 2.500 job tilbage, før vi når op på de 12.500, og de skal tilvejebringes på det øvrige private område.
Mette Bock (LA), 2012-11-06:
Jeg synes, det er rigtig ærgerligt, at beskæftigelsesministeren slår ud med armene og sætter spørgsmålstegn ved, hvad det nu er for et forslag, Liberal Alliance er kommet med for at skabe en bedre beskæftigelse i Danmark.
Vi har fra dag 1 arbejdet konstant på at sikre varige arbejdspladser i Danmark, sikre, at konkurrencevilkårene i Danmark bliver sådan, at arbejdspladserne ikke flytter ud af landet – altså skabe ægte og varige job i Danmark.
Det kan være, at det ligger uden for beskæftigelsesministerens ressortområde, men det gør jo sådan set ikke den store forskel for de mennesker, det handler om; de mennesker, som enten skal være på overførselsindkomst eller være i en varig beskæftigelse.
Men mit spørgsmål til beskæftigelsesministeren er: Hvor mange af de job forventer beskæftigelsesministeren i givet fald vil blive oprettet i den private sektor, og hvor mange forventes oprettet i den offentlige sektor?
Mette Frederiksen (S), 2012-11-06:
Man kan sige, at vi i hvert fald har bevæget os et skridt i forhold til finansloven, hvis Venstre har tænkt sig at tage stilling til, om man vil lave en aftale, når man nu ikke kan det med lovforslaget her.
For det er jo svært at være aftalepart i en finanslovsammenhæng, hvis man trykker på den gule knap.
Det kræver, at man tager stilling og ligesom går linen ud.
Så langt, så godt.
Vi vil altid fra regeringens side gerne indgå aftaler med dem, der vil være med til at oprette flere arbejdspladser.
Det er regeringens sigte i den økonomiske politik, vi fører, og i mange sammenhænge vil Venstre da være en helt naturlig samarbejdspartner.
Det kan også sagtens være, at Venstre bliver det med hensyn til finanslovforhandlingerne.
Så må jeg lige til det her med, om der er effekt af aftalen eller ej, sige – jeg hører også en problematisering af, at vi bruger penge til det her initiativ – at logikken jo er den, at der først kan udbetales en jobpræmie, hvis der er en langtidsledig, der kommer i et akutjob.
Så man kan sige, at hvis pengene bliver brugt på ordningen, er det jo, fordi der er langtidsledige, der er kommet i arbejde.
Det er da sådan set positivt.
Gitte Lillelund Bech (V), 2012-11-06:
Jeg er nødt til at stille ministeren et spørgsmål.
Hvis man nu er langtidsledig, man har relevant ledererfaring fra et lederjob i en større administrativ organisation, man er jurist, men man er altså langtidsledig, man kan tænke strategisk, man kan have arbejdet med organisationsudvikling og sådan noget lignende, tror ministeren så ikke, at man ville komme i betragtning til det job som formand for Natur- og Miljøklagenævnet, som er blevet slået op i dag, og som vel at mærke er i lønramme 39, hvilket ligger væsentligt over det vederlag, folketingsmedlemmerne får?
Men hvis man nu opfylder kvalifikationerne, ville man så ikke komme i betragtning til det her job, selv om det ikke var slået op som et akutjob?
Mette Frederiksen (S), 2012-11-06:
Det er jo heldigvis sådan, at mange af de mennesker, der er ramt af langtidsledighed, kommer i arbejde.
Det kan vi også se nu.
Og har man kvalifikationerne til det job, der omtales her, bør man selvfølgelig søge det.
Men det skal jo ikke forhindre os i i den samlede akutjobaftale i fællesskab med de øvrige arbejdsgivere at målrette jobåbninger, fordi det kan give noget energi.
Det kan måske givet en fornyet tro på, at tingene kan lade sig gøre; det kan være, man får øje på jobopslag, man ellers ikke ville få øje på.
Af helt generel karakter vil jeg sige, at selvfølgelig kan man i Folketinget bruge sin dyrebare tid på polemisk at diskutere det ene eller andet akutjob, eller også kan man om lidt stemme for lovforslagets vedtagelse og dermed tage sit politiske medansvar, så det bliver til en succes.
Christian Juhl (EL), 2012-11-06:
Jeg tænker på det der med jobrotation og det gode princip i det.
Det er jo i princippet en jobrotation i stor skala, hvor man tager særlige hensyn til dem, som er tættest på at miste deres dagpenge.
Jeg snakkede med en a-kasseleder, som jeg kender fra Midtjylland, og han sagde tusind tak for alt det arbejde, de havde fået på det sidste.
De gjorde det selvfølgelig med glæde, men jeg synes også man skal sige tak til de fagforeninger og a-kasser, som knokler med at få løst den her opgave, for det er ikke kun arbejdsgiveren – de sætter jo annoncen i.
Alt den anden planlægning skal laves af a-kasserne.
Men når nu det er så godt et princip, vil jeg sige til arbejdsministeren, så vil jeg høre, om det ikke er en god idé ikke kun at bruge det i en særlig situation, men også bruge det som et generelt princip.
Der er jo nogle fagforeninger, der har brugt det her princip i mange år og sagt, at dem, der er tættest på at falde ud, hjælper vi mest.
Det er også derfor, der sker et opsving i antallet af folk, der kommer i arbejde i sidste ende af dagpengeperioden.
Det er, fordi rigtig mange hjælper med at finde job.
Mette Frederiksen (S), 2012-11-06:
Svaret er, at selvfølgelig er der en reel mulighed.
Hvis man har kvalifikationerne, hvis man har motivationen, hvis man kan indgå i en relation med den arbejdsgiver, der har slået jobbet op, er der da en reel mulighed.
Når jeg lytter til, hvad nogle af de private arbejdsgivere siger, hører jeg, at de er gået ind i det her med åbne øjne og, tror jeg også, med rank ryg.
De har også en forventning om, at de jobåbninger, der måtte komme hos dem, i et eller andet omfang vil kunne bestrides af langtidsledige.
Så ja, jeg vurderer, at der er en reel mulighed, selvfølgelig.
Hans Andersen (V), 2012-11-06:
Tak for det.
Det er også sådan, jeg husker svaret fra i går.
På baggrund af det spurgte vi lidt til, hvad langtidseffekten er i forbindelse med det her lovforslag.
Det har vi så fået et skriftlig svar på.
Det kan beskæftigelsesministeren ikke svare på.
Men kan beskæftigelsesministeren ikke komme det lidt nærmere, end at nogle vil få et job på baggrund af det her lovforslag?
Taler vi om 5.000 eller 10.000, der vil få et job på baggrund af det her lovforslag?
Det er sådan set det interessante spørgsmål.
Mette Frederiksen (S), 2012-11-06:
Jeg gentager gerne mine svar, også fra Folketingets talerstol.
Det er klart, at når vi laver en aftale med de øvrige arbejdsgivere om at målrette 12.500 jobåbninger til udfaldstruede dagpengemodtagere, er det selvfølgelig det mål, vi arbejder hen imod.
Det siger sig selv.
Når man oven i det lægger alt det andet, der også er i gang – uddannelsesindsats, beskæftigelsesindsats – er vores mål grundlæggende, og det burde alle egentlig kunne bakke op om, at så mange som overhovedet muligt overgår til job og uddannelse, inden deres dagpengeret måtte ophøre.
Hans Andersen (V), 2012-11-06:
Tak for det.
Jeg vil gerne spørge beskæftigelsesministeren om succeskriteriet og succesmålet med den her akutjobpakke.
Et er, at der skal skabes 12.500 jobåbninger, men hvor mange af de langtidsledige, som er udfaldstruede, skal vi se komme i job på baggrund af det her?
Ministeren vil sige, at jeg gentager spørgsmålet fra samrådet i går, men vi er flere, der lytter i dag, og så vil jeg bare gentage det og vil gerne bede ministeren svare.
Mette Frederiksen (S), 2012-11-06:
Nu tror jeg, det kan være farligt, hvis man gør sig den forestilling, at man ved, hvad andre mennesker føler.
Jeg har til gengæld en rimelig klar fornemmelse af, hvad folk forventer af os.
Jeg tror, det er sådan, at de mennesker, der med langtidsledigheden i bagagen er i risikozonen for, at deres dagpengeret snart ophører, forventer, at der tages et politisk ansvar.
Jeg tror, at det ansvar er noget, der appelleres til bredt, og man kan selvfølgelig være uenige om, hvorvidt det skal være det ene instrument eller det andet, men konklusionen er vel, at man i hvert fald ikke løser noget ved bare at være imod.
Anders Samuelsen (LA), 2012-11-06:
Det her spørgsmål emmer af, at vi er nogle herinde, som faktisk ønsker at tage de lediges problem med, at de ikke kan finde et arbejde, alvorligt.
I stedet for at opfinde fiktive systemer med 12.500 akutjob, som ikke skaber ét eneste nyt job, og så rende rundt og sige til den danske befolkning, at man nu har løst problemet fuldt og helt – for nu at citere finansministeren – har vi et andet fokus, nemlig på, hvordan vi kan skabe nye job, reelle job.
Det er simpelt hen to vidt forskellige tilgange til det her, og det bliver eksemplificeret både med det eksempel, som Venstre kom med før, og det eksempel, som jeg kan komme med her: En ledig går ind for at finde et af de her nye akutjob og bliver så mødt med f.eks. de her to jobopslag.
Vil man så ikke som ledig føle, at der er nogle her, der gør grin med en?
Det kan undre, at man sidder som beskæftigelsesminister i en socialdemokratisk ledet regering ved siden af bl.a. folk som hr. Mogens Lykketoft, fru Marianne Jelved, som har været med til at skære dagpengeperioden ned, og tidligere har hørt f.eks. hr. Villy Søvndal, da han var arbejdsmarkedsordfører for SF, stå og råbe om den sociale massegrav – og hver gang var man dengang i stand til at argumentere imod det med, at det nok skulle løse sig, at folk nok skulle komme ud og finde et arbejde – og så nu prøver på, fordi råberiet bliver for højt, og fordi man fik trukket SF ind i regeringen, at lave den slags spinløsninger, som man gør nu.
Man tager dem ikke alvorligt, for at sige det ligeud.
Mette Frederiksen (S), 2012-11-06:
Jeg skal ikke lægge nogen motiver i hverken hånden eller munden, men jeg bliver bare nødt til at sige, at jeg synes, spørgsmålet emmer af det samme, som vi hørte før fra Venstres side, nemlig at man ikke har en tro på, at langtidsledige kan have kvalifikationer til at bestride de pågældende job.
Det forstår jeg grundlæggende ikke, for hvis man gør sig den umage at se på, hvem gruppen af langtidsledige i Danmark er sammensat af, vil man se, at det er vidt forskellige mennesker med vidt forskellige erfaringer, vidt forskellige kompetencer, vidt forskellige uddannelsesbaggrunde.
Det er egentlig bemærkelsesværdigt, at det ikke gør indtryk på partiet Venstre, at arbejdsgiverne i Danmark kan lave en aftale.
Grundlæggende forstår jeg ikke, at det, når Dansk Arbejdsgiverforening, når landets kommuner, når landets regioner og staten sætter sig sammen og bliver enige om, at det her i vores alles øjne er et væsentligt bidrag, ikke gør indtryk.
Jeg tror ikke, at det forholder sig sådan, at arbejdsgivere i Danmark indgår en aftale, hvis den er ligegyldig.
Gitte Lillelund Bech (V), 2012-11-06:
Jeg synes sådan set, at ministeren skulle tage det her lidt alvorligt.
Det, jeg står med her, er et jobopslag til en stilling som formand for Natur- og Miljøklagenævnet; det er et job, som jeg vil hævde ville være et job, der ville blive slået op uanset hvad, men som nu åbenbart har fået regeringens stempel som akutjob.
Jeg ved ikke, om der er blevet uddelt stempler til alle ministrene, så de, hver gang stillinger bliver slået op, lige skal sætte akutjobstemplet på også.
Jeg vil påstå, at hvis der findes langtidsledige derude, der matcher de her kvalifikationer, kunne de sagtens finde det her jobopslag, uden at stemplet akutjob var kommet på.
Så derfor er det her ikke et nyt job, det er et eksisterende job, der er blevet genopslået, men som så har fået stemplet, som beskæftigelsesministeren har uddelt til sine kolleger.
Mette Frederiksen (S), 2012-11-06:
Jeg synes, at spørgeren overser, at der også er lavet en akutpakke.
Det gavner den enkelte ledige, der har været ledig i lang tid, når a-kassen og jobcenteret arbejder i samme retning, nemlig med at sikre et grundlag for, at personen kan komme i uddannelse eller allerhelst i arbejde.
For lige at få historikken på plads, vil jeg sige, at der er lavet en midlertidig forlængelse af dagpengeperioden, der er ført en aktiv beskæftigelsespolitik, der er lavet en akutaftale med arbejdsmarkedets parter, kommunerne og a-kasserne, og der er nu lavet en rigtig, rigtig fin, god og nødvendig aftale med arbejdsgiverne om oprettelse af akutjob.
Anders Samuelsen (LA), 2012-11-06:
Det, der er udgangspunktet for Liberal Alliances kritik af det her forslag, er i bund og grund en anerkendelse af, at det er et fantastisk flot stykke politisk arbejde – et spinarbejde, som skal prøve at overbevise befolkningen om, at man har løst et problem.
Jeg tror sådan set, at finansministeren egentlig ikke tænkte på at løse et jobproblem, da han sagde, at det var en fuldt dækkende løsning, men at det, han mente, var, at det var en fuldt dækkende løsning for regeringens problemer.
Det tvivler jeg på.
Nu begynder der jo at dukke de her eksempler op på, hvad det er for nogle job.
Jeg kan så sige, at for 1 time siden havde Jobcenter København i Nyropsgade opslået tre stillinger som beskæftigelseskonsulenter.
Er det akutjob?
De søger folk, hvor den primære opgave vil være at afklare matchning af den lediges kompetencer i forhold til arbejdsmarkedets behov, udarbejdelse af jobplaner osv., og man forventer, at vedkommende har fokus på og viden om arbejdsmarkedet, har evnen til hurtigt at vurdere den lediges arbejdsmarkedspotentiale, kan inddrage borgerne og samtidig være bevidst om sin myndighedsrolle, stille krav osv. Jeg ved ikke, om ministeren ikke godt kan se, at om ikke andet fra den lediges synsvinkel må det jo føles, som om der bliver gjort grin med en.
Joachim B. Olsen (LA), 2012-11-06:
Vi kan sagtens blive enige om, at langtidsledighed er et stort problem.
Nu har der siddet en masse af ministerens partikollegaer og tordnet mod dagpengereformen.
Modsat kunne jeg sige, at dagpengereformen betyder, at 13.000 kommer i beskæftigelse.
Hvis man ikke havde gennemført den, hvad ville ministerens kollegaer så have sagt til de 13.000 mennesker, som altså ikke var kommet i arbejde?
Hvad ville man have sagt til deres børn?
Det er jo den retorik, man har hørt i dag, når vi har sagt, at vi ikke vil være med i det her.
Men jeg må stadig væk holde ministeren fast på, at når finansministeren går ud og siger, at det er en fuld, hel og dækkende løsning på det problem, der har været med et ekstraordinært højt antal udfald af dagpengesystemet, betyder det i hvert fald for alle dem, som ikke er inde på Christiansborg, at man nu har løst et problem.
Når ministeren så står på talerstolen og siger, at det ikke er nogen, der siger, at det her løser alle problemer, så er der altså noget kommunikationsmæssigt i regeringen, som ikke fungerer.
Jeg må sige, at jeg synes, det er et problem.
Det er ikke så meget for mig, at det er et problem, som for de mennesker ude på den anden side af murene her.
Der er den her enorme dynamik på det danske arbejdsmarked, hvor der bliver udbudt over 700.000 job om året.
Vi har en dynamik på det danske arbejdsmarked, som er næsten lige stor som på det amerikanske arbejdsmarked.
Samtidig kan vi se, at ude i virkeligheden virker den dagpengereform, man vedtog, idet vi kan se, at langtidsledigheden falder.
Jeg kunne jo så vende det, hr. Eigil Andersen sagde, om og spørge: Hvorfor bruge 115 mio. kr. på det her?
Ville det så ikke være bedre at bruge 115 mio. kr. på folk, der er syge, eller andre steder, hvor det rent faktisk vil have en effekt?
Det er da en fuldstændig mærkelig måde at bruge ressourcerne på, for heldigvis virker den dagpengereform, man vedtog.
Langtidsledigheden falder.
Det her er bare spin.
Det handler om, at man simpelt hen ikke er dygtig nok til at forklare ordentligt, hvordan situationen er på det danske arbejdsmarked i dag.
Tværtimod har man brugt en retorik, som har været skadelig.
Der er flere jobcentre, der har meldt ind, at den her debat, den her retorik, der har kørt i snart lang tid, og som handler om, at arbejdsmarkedet er bundfrosset, er noget, der får ledige til at neddrosle deres arbejdssøgning.
Det har skabt en forventning om, at politikerne nok vil gribe ind.
Eigil Andersen (SF), 2012-11-06:
Jeg håber virkelig, at der er en hel del skoleelever eller studerende, som beskæftiger sig med argumentationsanalyse, for så har de fået et fantastisk materiale i den sidste times debat her med selvmodsigelser og manglende svar fra den borgerlige opposition.
Jeg vil nu prøve at spørge Liberal Alliances ordfører om noget, som jeg slet ikke fik svar på fra Venstres ordfører.
12.500 akutjob målrettes langtidsledige, som i den grad har brug for det.
De står over for en økonomisk nedtur af dimensioner.
Det vil sige, at 98 pct. af jobskiftene i Danmark ikke bliver berørt af det her.
Kan man så i fuld alvor påstå, at det kommer alle andre til skade, at under 2 pct. målrettes langtidsledige?
Hans Andersen (V), 2012-11-06:
Vi vil ikke være imod, at dagpengemodtagere, der står til at falde ud af dagpengesystemet, får et job på baggrund af den her akutjobordning.
Det vil vi ikke være imod.
Det ville jo være rigtig godt for både den enkelte og den enkeltes familie, ingen tvivl om det.
Men at det her forslag er blevet talt op som værende en fuld, hel og dækkende løsning, er jo helt galt.
Noget tyder jo også på, at finansministeren har erkendt det, siden der allerede nu er tiltag, der skal komme i halen på det her akutjobforslag.
Derfor må man bare sige, at det her ikke er den afgørende forskel.
Det handler om, at vi får skabt nogle job i det her land, og det her forslag bidrager ikke til det.
Anders Samuelsen (LA), 2012-11-06:
Det er fuldstændig som i et gammelt spil af Ludvig Holberg: Viel Geschrei und wenig Wolle.
Det var det, bonden sagde, da han forsøgte at klippe sin gris.
Og det er det, der foregår herinde på nuværende tidspunkt.
Vi prøver at lave et skuespil, som er fantastisk smart set fra det politiske håndværks synsvinkel.
Det anerkender jeg.
Det er da genialt, at man til dels har fået Socialdemokraterne og SF'erne af krogen på den her måde, altså at de er sluppet ud af det dilemma, nemlig at de selv har råbt op om, hvor problematisk det var, at den tidligere borgerlige regering ville forkorte dagpengeperioden.
Og nu laver de det her skuespil.
Jeg nægter at tro på, at den her form for politik var gået bare i den tidligere SR-regerings tid op til 2001.
Der var man aldrig gået med til sådan nogle ting her.
Men det vil man så åbenbart nu.
Jeg kan ikke stille den siddende formand et spørgsmål om det her, men jeg kan da stille spørgsmålet til Venstres ordfører igen.
Vi fik her en bekræftelse af, at Venstre ikke tror på, at det har den her effekt.
Man anerkender, at regeringen siger, at det koster 115 mio. kr. Er det ikke nok til at stemme nej?
Hvorfor skal vi kaste 115 mio. kr. ud på noget, som man fra Venstres side ikke tror på virker?