Astrid Krag (S), 2013-11-07:
Mange tak for den gode debat i dag, måske en særlig tak til SF's vikarierende ordfører for også at sprede debatten ud, så der kom lidt liv i salen.
Det er altid godt, og det var i hvert fald en spændende diskussion at følge også som minister, også selv om det måske ikke sådan var direkte relateret til lovforslaget, vi behandler.
Det her lovforslag følger jo op på evalueringen af kommunalreformen og den politiske aftale, som blev indgået lige før sommerferien i juni i år mellem regeringen og Venstre, Dansk Folkeparti, Enhedslisten, Liberal Alliance og Konservative.
Der er jo ændringer på to områder, som man også kunne forstå på de mange gode sundhedsordførere, der har været på talerstolen, dels omkring sundhedsaftalerne, dels i forhold til regionsrådenes mulighed for at samarbejde med offentlige myndigheder og private virksomheder.
Begge de ting har jo det tilfælles, at de handler om samarbejde på tværs af sundhedsvæsenet og helt i overensstemmelse med det, der var ambitionen fra evalueringen af kommunalreformen, nemlig at vi skulle have en smidigere og mere effektiv offentlig sektor med tæt samarbejde mellem kommuner, regioner og stat.
Det her peger jo i samme retning, altså at vi skal derhen, hvor borgere og også virksomheder oplever, at den offentlige sektor hænger sammen, at der er gnidningsfri overgang mellem myndighederne, at borgerne ikke falder mellem, jeg tror, at Dansk Folkepartis ordfører sagde to stole, og det er rigtigt, og nogle gange kan borgerne endda opleve at falde imellem endnu flere stole end de to.
Så det her er på mange måder et rigtig godt lovforslag.
I forhold til sundhedsaftalerne er det jo rigtigt, som det er blevet beskrevet heroppe, at dem skal vi have styrket.
Det gør vi ved at gå
fra 98, og det er 98 digre værker med bilag og det hele, hvis man kigger på dem indtil 2005, og ud over sådan det umiddelbart afbureaukratiserende, der er i det, det bliver nemmere at overskue og et lettere arbejdsredskab, der er mindre spildtid ved det, så bliver det også et styrket værktøj, fordi det også fremgår af lovforslaget, at sundhedsaftalerne skal tage afsæt i konkrete forpligtende målsætninger, som aftales mellem regionsråd og kommunalbestyrelser.
Der er nye obligatoriske indsatsområder.
Der bliver både en større ensartethed på tværs af landet som følge af det her, men der bliver også en højere kvalitet, og det tror vi at vi alle sammen er rigtig glade for, og jeg kan også kvittere for den store opbakning herfra.
Så vil jeg sige, at der er noget, jeg har særlig lyst til lige at knytte en kommentar til heroppefra, det har ikke fyldt i debatten, men jeg vil alligevel lige knytte en kommentar til det, og det er en konstatering af, at psykiatrien jo nu i de nye sundhedsaftaler udgår som et selvstændigt indsatsområde.
De fire indsatsområder bliver jo forebyggelse, behandling og pleje, rehabilitering og sundheds-it.
Det betyder under ingen omstændigheder, og det står jo også klart i bemærkningerne til lovforslaget og vil blive meget tydeligt i både bekendtgørelse og vejledning, at psykiatrien bliver nedprioriteret.
Tværtimod medfører det en forpligtelse til, at psykiatrien skal tænkes ind på alle områder.
Den skal ligestilles med de somatiske, altså fysiske, sygdomme på alle områderne, og det fornemmer jeg også at der er en bred opbakning til, selv om der jo ikke er nogen, der har forholdt sig eksplicit til det.
Alle de her ting tror jeg vil være med til at sikre, at vi får det moderne sundhedsvæsen, vi gerne vil have, hvor alle patienter, ligegyldigt hvilken type sygdomme de har, om den er fysisk eller psykisk, ligegyldigt hvor mange ressourcer vi selv har med i behandlingsforløbet, hvor meget de er afhængige af, at man kan trække på pårørende og netværk, altså så vil opleve at møde et sundhedsvæsen, hvor kvaliteten er ensartet, hvor man ikke selv skal tage ansvaret for ikke at falde mellem stolene, men hvor den offentlige sektor på tværs af både myndigheder og forvaltninger snakker sammen.
Det andet hovedområde i lovforslaget, altså regionsrådets muligheder for at samarbejde med offentlige myndigheder og private virksomheder, handler jo om at sikre et mere smidigt samarbejde, og det er korrekt, som Venstres ordfører antydede, at det ikke er, fordi det sådan er det her, der har overbebyrdet embedsmændene i Sundhedsministeriet at forholde sig til, men stadig er det værd at lave en afbureaukratisering, når man kan, og når det indholdsmæssigt er forsvarligt.
Jeg stiller mig i hvert fald til rådighed til alt, hvad der måtte være fra sundhedsordførerne i den sammenhæng.