runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Manu Sareen (RV), 2012-10-03:
Jamen jeg kan godt nævne det igen: Jeg er ikke sikker på, at det er den rette vej for at løse de problemer, der er.
Det, der er mit udgangspunkt, og det, som er regeringens udgangspunkt, er helt klart, at vi vil række hånden ud og løse de problemer og de udfordringer, der er på det her område.
Men fordi det er et så alvorligt område og alvorligt emne – jeg tror også, det er derfor, spørgeren tager det op – så skal det selvfølgelig ske på det bedst mulige oplyste grundlag.
Derfor kigger Straffelovrådet jo lige netop på det her område og kommer med deres anbefalinger snart – jeg er ikke helt sikker på, hvornår det er – og så vil regeringen selvfølgelig tage stilling til, hvad vi gør.
Men det skal selvfølgelig ske på det bedst mulige oplyste grundlag.
Fatma Øktem (V), 2012-10-03:
Tak til ministeren.
Vil det sige, at jeg skal opfatte det sådan, at ministeren ikke går ind for kriminalisering af købesex?
Manu Sareen (RV), 2012-10-03:
Tak for det.
Fru Fatma Øktem henviser i sit spørgsmål til perspektiv- og handlingsplanens afsnit om handel med mennesker, hvor det bl.a. fremgår, at regeringen vil styrke indsatsen for at begrænse efterspørgslen.
Det er grundlæggende ikke i orden at købe et andet menneske, og slet ikke, hvis det menneske, man køber, er groft udnyttet og under tvang.
Derfor er det også klart, at vi skal sætte ind over for efterspørgslen efter køb af seksuelle ydelser fra handlede i prostitution, hvis vi vil menneskehandel til livs på det her område.
Som det også fremgår af perspektiv- og handlingsplanen, betyder det for det første, at vi igangsætter en kortlægning af prostitutionskunderne med særligt fokus på menneskehandel.
Kortlægningen skal danne grundlag for løbende holdningsbearbejdning og information målrettet nuværende og potentielle prostitutionskunder.
For det andet fremgår det af perspektiv- og handlingsplanen, som det også gør af regeringsgrundlaget, at vi vil gennemføre en undersøgelse af et forbud mod købesex.
Den undersøgelse foretages af Straffelovrådet, som er i gang på nuværende tidspunkt.
For det tredje lægges der vægt på at give sammenhængende og effektive tilbud til dem, der gerne vil ud af prostitution.
Netop effektive exitstrategier for de prostituerede er for mig at se helt afgørende.
Prostitution er et alvorligt socialt problem med nogle store og skadelige konsekvenser for den enkelte, og derfor skal vi hjælpe de kvinder og mænd, der er i prostitution, på den bedst tænkelige måde.
SFI's seneste undersøgelse viser, at helt op mod 94 pct. af de gadeprostituerede rent faktisk overvejer at stoppe i prostitution og 33-45 pct. af de klinik- og escortprostituerede.
Det er min helt klare overbevisning, at vi hjælper de prostituerede rigtig godt ved at have nogle effektive exitmuligheder.
Jeg er, som jeg også tidligere har sagt, ikke sikker på, at et generelt forbud mod købesex nødvendigvis er det rette instrument at tage i brug for at hjælpe de prostituerede bedst muligt.
Derfor ser jeg også frem til at se, hvad Straffelovrådets undersøgelse viser, og til den tid vil regeringen træffe beslutning om, hvorvidt der skal indføres et generelt forbud mod køb af sex eller ej.
Fatma Øktem (V), 2012-10-03:
Mange tak, formand.
Spørgsmålet lyder således: Er ministeren set i lyset af ministerens »Redegørelse/Perspektiv- og handlingsplan 2012« enig med den socialdemokratiske ligestillingsordfører, Rasmus Horn Langhoff, i, at køb af sex skal kriminaliseres?
Er ministeren set i lyset af ministerens »Redegørelse/Perspektiv- og handlingsplan 2012« enig med den socialdemokratiske ligestillingsordfører, Rasmus Horn Langhoff, i, at køb af sex skal kriminaliseres?
Skriftlig begrundelse
Spørgsmålet stilles til ministerens bl.a. på baggrund af ministerens redegørelse »Perspektiv- og handlingsplan 2012«, hvoraf fremgår, at regeringen som et led i indsatsen med menneskehandel vil begrænse købesex.
Manu Sareen (RV), 2012-10-03:
Tak for det.
Som det fremgik af mit tidligere svar til fru Fatma Øktem, indgår det i perspektiv- og handlingsplanen, at regeringen vil sætte ind over for handel med mennesker og i den her forbindelse styrke indsatsen, sådan som vi lige har snakket om, for at begrænse efterspørgslen.
Ud over at jeg kører rundt på scooter og gør opmærksom på det, skal det bl.a. ske gennem en løbende holdningsbearbejdning af købere og potentielle købere af seksuelle ydelser.
Det fremgår også af perspektiv- og handlingsplanen og i øvrigt også af regeringsgrundlaget, at regeringen vil gennemføre en undersøgelse af muligheden for et forbud mod købesex.
Undersøgelsen foretages af Straffelovrådet, der hører under justitsministeren.
Endelig har regeringen fokus på at skabe et sammenhængende og effektivt tilbud til dem, der gerne vil ud af prostitution.
Et effektivt tilbud til dem, der gerne vil ud af prostitution, er helt afgørende, hvis vi skal gøre noget ved de sociale problemer, som vi også lige har talt om, som er dominerende, og som også er en del af prostitutionsmiljøet.
Fru Fatma Øktem beder mig helt konkret om at forholde mig til en norsk rapport ved navn »Farlige forbindelser«, hvoraf det skulle fremgå, at det norske forbud mod køb af sex har medført mere vold og mindre tillid til politiet.
Som jeg har forstået det, sammenligner rapporten en undersøgelse, lavet før forbuddet trådte i kraft, med en undersøgelse, efter forbuddet trådte i kraft.
Jeg har selvsagt ikke læst rapporten, men er alene blevet orienteret om den, så min viden om den baserer sig på det.
De vil derfor også gå ind og se på det, og derfor vil jeg undlade at gå ind i rapportens konklusioner.
Men blandt det, jeg kan huske fra rapporten, for den har jo rent faktisk hen over sommeren givet anledning til en del debat i Danmark om nogle af sine resultater, hæftede jeg mig allermest ved, at der flere steder står i rapporten, at undersøgelserne ikke kan sammenlignes.
Det, jeg også har hæftet mig ved, er, at det har forfatteren til rapporten også selv medgivet i et interview på P 1 den 25. juli.
Så skal jeg nok cutte resten og tage det bagefter.
Hans Kristian Skibby (DF), 2012-10-03:
Tak, formand.
Det er jo dejligt, og jeg vil egentlig gerne kvittere for, at vi har erhvervsministeren hernede for at svare på spørgsmål i dag, for det er jo et område, som fylder meget i den debat, som vi har i Danmark.
Det, jeg konkret vil spørge til, er den her plan, som regeringen har med i sin finanslov, i hvert fald indtil videre, nemlig at man vil fjerne boligjobordningen for danskerne.
Man vil gøre det sådan, at det ikke længere er attraktivt at få tingene gjort med en regning, så folk måske begynder at blive lidt for kreative igen.
Der vil jeg gerne høre ministeren lidt konkret angående det her.
Vi ved, at ordningen blev forlænget sidste gang – jeg tror, det var den 2. november 2011, man valgte at forlænge boligjobordningen, i forbindelse med at regeringen trådte til – og det er vi selvfølgelig glade for.
Men kunne ministeren ikke overveje endnu en gang at forlænge ordningen?
Christian Friis Bach (RV), 2012-10-03:
Tak for spørgsmålet.
Først vil jeg sige: Nej, der er ikke sket en nedgang i udviklingssamarbejdet – vi har øget med 600 mio. kr.
Jeg anerkender, at procenten i 2011 var 0,85, og at det skøn, vi får fra næste år, bliver 0,83 pct., men det bliver en tilførsel af ekstra penge og dermed også en højere procent end den, der ville være blevet, hvis VK-regeringen havde fortsat ved magten.
Så det er ganske entydigt en forøgelse næste år i både procent og i penge af vores internationale engagement.
Udgifterne til flygtninge i Danmark steg jo meget markant, ikke mindst i årene fra 2007 og 2008 og frem til 2010 og 2011, og er fortsat på et meget højt niveau.
Der er stadig væk mange, der søger ly i Danmark, og der er udgifter forbundet hermed.
De internationale retningslinjer tilskriver, at de udgifter kan godskrives som udviklingsbistand, og det gør vi, fordi det er det internationale regelsæt, vi følger.
Dermed står vi på det samme grundlag, som man ser i andre lande, og opgør den del af flygtningemodtagelsen som udviklingsbistand – ja.
Ole Sohn (SF), 2012-10-03:
Der er ingen tvivl om, at boligjobordningen har haft sin virkning.
Når den udfases, er det af flere grunde.
Dels har regeringen jo igangsat en kickstart, som bl.a. har skabt nye arbejdspladser og vil skabe nye arbejdspladser også i 2013 inden for bygge- og anlægssektoren, dels ved vi, at regionerne og kommunerne har en lang række anlægsprojekter, som sættes i gang.
Det vil sige, at det ikke er sådan, at man går fra en situation, hvor håndværksmestrene kun har job via boligjobordningen eller ingen job.
Der er aktivitet ude i samfundet.
Det andet, jeg vil sige, er, at der er en række af de opgaver, der bliver løst via boligjobordningen, som det fortsat vil kunne svare sig for den enkelte borger at få løst.
At få isoleret sit hus og dermed få nedbragt varmeregningen er i sig selv en god investering.
Derfor er jeg ret overbevist om, at den vedligeholdelse og modernisering af private ejendomme vil fortsætte, fordi det er en god forretning, også for den enkelte borger.
Ellen Trane Nørby (V), 2012-10-03:
Nu bekræftede udviklingsministeren over for både min kollega, hr. Jakob Ellemann-Jensen, og også repræsentanten fra Enhedslisten, at der er sket en procentmæssig nedgang i den danske udviklingsbistand, også mens den nuværende regering har siddet på regeringsmagten.
Jeg vil egentlig gerne spørge til en anden del, nemlig den del af udviklingsbistanden, der bliver brugt i Danmark til modtagelse af flygtninge, hvor der jo er sket en markant udvidelse af antallet af kroner og øre af udviklingsbistanden, som i dag anvendes i Danmark under den her regering.
Det er noget, som udviklingsministeren tidligere har været arg modstander af, og derfor vil jeg egentlig gerne høre, hvordan udviklingsministeren har det med at bruge 924 mio. kr. af den danske udviklingsbistand i 2013 på flygtningemodtagelse i Danmark.
Christian Friis Bach (RV), 2012-10-03:
Lad mig understrege, at i forhold til Zimbabwe giver vi ikke pengene til Robert Mugabe.
Vi giver faktisk bevidst netop ikke pengene til Robert Mugabe, og dermed støtter vi en række af de kræfter, der arbejder for forandring og demokrati og beskyttelse af menneskerettighederne i Zimbabwe.
Tilsvarende engagerer vi os i Ghana og andre lande i Afrika, hvor homoseksuelles rettigheder står svagt.
Der går vi ind og støtter både gennem en kritisk dialog og et aktivt engagement i forhold til regeringen og støtte til organisationer – menneskerettighedsorganisationer, en stribe organisationer, som kæmper for menneskerettighederne og for beskyttelse af homoseksuelles rettigheder.
På den måde er vi ikke dem, der løber væk og trækker os ud.
Vi er dem, der engagerer os, fordi vi tror på, at alle mennesker, også homoseksuelle og kvinder, har grundlæggende rettigheder, og dem vil vi gerne kæmpe for i verden, og derfor engagerer vi os.
Hans Kristian Skibby (DF), 2012-10-03:
Nu skal jeg ikke gøre mig klog på, hvem der er præsident i Ghana i dag.
Jeg refererer bare til et ritzautelegram fra den 2. november 2011, og der var præsidenten i hvert fald levende, og der er han i hvert fald ganske og aldeles korrekt citeret for, at han ikke på nogen måde kunne tænke på at legalisere homoseksualitet i Ghana.
Jeg synes jo bare, det er ganske underligt, at vi vælger at understøtte et sådant land med så mange millioner, altså 385 mio. kr., når pengene bl.a. skal gå til det, der hedder god regeringsførelse, demokratiudvikling og menneskerettigheder.
Jeg synes faktisk, at inden for alle de tre parametre burde sådan noget som folks ret til selv at vælge deres seksualitet være noget helt grundlæggende og fundamentalt, som vi burde understøtte i stedet for.
Men vi anerkender selvfølgelig, at mange af vores penge bliver brugt ganske fornuftigt.
Jeg har også sagt til ministeren, at jeg sådan set er glad for, at vi bruger omkring 1 mia. kr. på aids-bekæmpelse i mange af de lande, hvor der virkelig har været store problemer med aids.
Men jeg kan bare ikke forstå, at vi, når man nu har de der 24-26 lande, som vi vælger at give over 16 mia. kr. om året, så ikke også tør at pille de lande ud, som gør det ekstremt ringe.
Og det er altså bl.a. Robert Mugabes forvirrede styre, som vi skal være efter.
Christian Friis Bach (RV), 2012-10-03:
Tak for det.
Men når det så er sagt, er de eksempler, som spørgeren kommer med, bestemt også eksempler, der viser, at det er til gavn for Danmark at investere i verden.
Det gælder bestemt investeringerne i Somalia, hvor vi ved at skabe fred og sikkerhed skal skabe sikkerhed også for danske skibe, sikkerhed for danske virksomheder, som investerer aktivt og engageret i nabolandene omkring Somalia.
Vi kan modvirke den konflikt, som breder sig ud over landets grænser og også skaber flygtningestrømme, der rammer Danmark.
Måske mener spørgeren Uganda og ikke Ghana, for i Ghana er præsidenten for nylig død.
Jeg tror, det er Uganda.
Her og i en hel række afrikanske lande har der helt sikkert været bekymrende meldinger om homoseksuelles rettigheder.
Det kæmper vi imod, ikke ved at trække os ud og gå væk, men ved at engagere os og gå ind.
Det er støttet af de homoseksuelles organisationer i landene.
De anerkender og værdsætter virkelig Danmarks indsats.
Så ja, vi giver mere end de 0,7 pct., vi er et af verdens rigeste lande, vi har stabilitet og sikkerhed, og når det kommer til stykket, har vi en sund økonomi, og derfor giver vi et aktivt og engageret bidrag til verden.
Det kan vi godt være bekendt.
Hans Kristian Skibby (DF), 2012-10-03:
Jeg er ikke uddannet økonom, men det mener jeg nu heller ikke ministeren er.
Der er forskellige måder at gøre regnestykkerne op på.
Men er det noget, vi har behov for?
Vi har været et af de lande, der har ligget i top 3, top 5, top 10 med hensyn til at donere allermest målt som en procentdel af BNI.
Så er det ikke godt nok, vil jeg spørge ministeren.
Jeg synes jo sådan set, det er ganske fint.
Så nævnte ministeren, at vi giver penge til fattige mennesker, og at det er folk, der sulter.
Ja, men vi giver også mange penge til at støtte god regeringsførelse i donorlandene og til fremme af demokrati og menneskerettigheder.
Så vælger vi at give – nu tager jeg tallene for 2011 – eksempelvis 158,5 mio. kr. til Robert Mugabe, og til Uganda, hvor de også har et korrupt styre, har vi valgt at give 365,5 mio. kr., og Somalia giver vi omkring 200 mio. kr. til.
I f.eks. Ghana med de 385 mio. kr. har man jo et korrupt styre og en præsident, som eksempelvis i den grad har nægtet at anerkende almindelige demokratiske principper.
Eksempelvis siger han, at det bliver over hans lig, at man lovliggør homoseksualitet.
Alligevel giver vi penge til dem.
Synes ministeren, at det er en god måde at give penge på?
Jeg anerkender, at det kan være vanskeligt at være minister.
Nu er jeg ikke selv minister, men jeg anerkender, at det kan være noget af en opgave, udviklingsministeren er kommet på.
Indtil videre har debatten jo stået på en form for verbalt slagsmål mellem Venstres udviklingsordfører og udviklingsministeren om, hvem der er bedst til at give penge væk.
Mit spørgsmål er sådan set lidt i en anden boldgade, kan man sige.
Jeg anerkender, at man kan lave forskellige beregninger.
Men det faktuelle beløb i kroner og øre må være det, der indgår i den finanslov, som vi vedtager her i Folketinget.
Der kan vi jo se i det finanspolitiske oplæg, der er kommet fra regeringen, at man lægger op til at øge udviklingsstøtten med 371 mio. kr. i 2013.
Det betyder jo, når man sammenligner med finansloven fra 2011 og 2012, at den nye regering har valgt at finde yderligere 609 mio. kr. at give væk.
Der vil jeg gerne have ministeren til at reflektere over om det nu er nødvendigt, om det er rettidig omhu, om det er fornuftigt, når der er alle de andre områder i Danmark, hvor vi sidder og pindehugger om besparelsesforslag, fordi vi ikke kan få tingene til at hænge sammen.
Hvis ikke vi har styr på vores eget velfærdssamfund og genererer overskud og produktivitet i Danmark, ender det jo med, at vi får råd til mindre og mindre udviklingsstøtte om 10 år, om 20 år, om 30 år, hvis Danmark bliver ved med at dumpe på alle de parametre, vi bliver målt på internationalt, som f.eks. konkurrenceevne, overskud på statsfinanserne og alle mulige andre samfundsøkonomiske parametre.
Christian Friis Bach (RV), 2012-10-03:
Tak for spørgsmålet.
Hvad angår spørgsmål om den konkrete økonomiske udmøntning, vil jeg henvise til finanslovforhandlingerne.
Dog vil jeg sige, at ikke alene skar den tidligere regering markant ned på udviklingssamarbejdet; der skete også en gradvis udhuling af den del af udviklingsbistanden, der går til den egentlige bekæmpelse af fattigdommen.
Derfor har regeringen nu opdelt udviklingsbistanden i to rammer: en fattigdomsorienteret ramme og en global ramme, som spørgeren så rigtigt indikerer.
Det er et forsøg på også at sikre, at vi netop ikke, når der opstår globale udfordringer, altid dykker ned i kassen med fattigdomsbistand og tager midlerne derfra.
Dermed er det jo også en disciplin, vi påfører os selv, og vi ønsker fremadrettet at styrke den fattigdomsorienterede ramme, hvad der også står i regeringsgrundlaget.
Det er den linje, regeringen følger.
Det skal ikke hindre, at vi også kæmper imod andre globale udfordringer.
Det gør vi nemlig, og det er en del af vores internationale engagement, som vi står ved, og som vi godt kan være bekendt.
Christian Juhl (EL), 2012-10-03:
Jeg synes også, vi kan være det bekendt, som vi beslutter, men vores ambition er forhåbentlig højere end det.
Jeg håber også, vores ambitioner er det, som er beskrevet i de fine planer fra regeringen.
Og derfor mener jeg, at hvis vi skal have noget gennemslagskraft, skal vi hurtigst muligt op på at være de bedste sammen med de tre lande, jeg nævnte før.
Jeg vil bede ministeren om at igangsætte arbejdet, sådan at vi også sikrer, at vi f.eks. inden for 5 år kommer op på 1 pct. Jeg har også kigget på et andet tal, nemlig tallet for fattigdomsrammen.
Hvis man regner lidt på den, vil man se, at fattigdomsrammen udgør 0,64 pct. af bruttonationalindkomsten.
Nu sagde ministeren selv lidt om 0,7 pct.-klubben; kan vi være bekendt at ryge under 0,7 pct. for den fattigdomsorienterede ramme, hvis vi vil slå igennem internationalt?
Christian Friis Bach (RV), 2012-10-03:
Den tidligere regering skar jo markant i udviklingssamarbejdet fra et niveau på over 1 pct. til et niveau på omkring 0,8 pct.
Det vil tage tid at genoprette; vi er i gang, og med de måltal, der blev vedtaget i finansloven sidste år, vil det være en stigning fra 0,81-0,82 pct. til 0,83 pct.
Det er altså en langsom stigning – også med et blik på den økonomiske krise, Danmark er i.
Det er rigtigt, at nogle nabolande går foran.
Vores venner i de skandinaviske nabolande er gået foran, ikke mindst Sverige og Norge med 1 pct.
Det lederskab er anerkendt, og det giver dem en stærk og markant stemme i verden.
Der er lande, desværre også i Europa, der ligger betydelig lavere, og dem lægger vi pres på.
Der har jo været en stor vilje til at komme ind i klubber som G7 og G20, og derfor har vi stiftet en klub, der hedder g07, altså en klub af de lande, som giver mindst 0,7 pct.
Dermed lægger vi pres på Europa og resten af de rige lande i verden for at give mere, end de gør i dag.
Vi kan godt være vores internationale engagement bekendt.
At deltage i verden og i en international debat er noget, vi ønsker at styrke fremadrettet.
Tak for spørgsmålet.
Som anført i de tidligere spørgsmål er det klart, at regeringen også ser på, at der er økonomiske udfordringer i Danmark, og at vi derfor ikke i vores ambitioner om at øge til 1 pct. kan gå så hurtigt frem, som man måske kunne have ønsket sig.
Det internationale engagement, som Danmark står for, er jo et engagement, som hjælper rigtig fattige mennesker rundtomkring i verden.
Det er de flygtninge, som lige nu strømmer ud af Syrien; det er de mange mennesker, som har været ramt af sult på Afrikas Horn, i Sahelområdet; det er børn i Afghanistan, der kommer i skole; det er helt konkrete initiativer, som hjælper meget fattige mennesker og skaber et bedre liv for dem.
Det skal vi bidrage til internationalt.
Det er dog ikke kun et engagement, der hjælper fattige mennesker.
Det er også med til at skabe arbejdspladser og vækst i Danmark og i Europa.
Når vi får fred og stabilitet og muligheder for danske virksomheder, giver det vækst og arbejdspladser, også i Danmark.
Det skaber fred.
Det bidrager til at mindske flygtningestrømmene, det bidrager til at løse nogle af de udfordringer rundtomkring i verden, som også rammer Danmark.
Det er en investering, ikke kun i at bekæmpe fattigdom, men også i Danmark.
Det er med til at sikre Danmark en stærk og synlig position i verden, og det kommer godt igen.
Så det er godt for Danmark at gøre det, og det er også i det lys, at vi øger vores internationale engagement.
Christian Juhl (EL), 2012-10-03:
Det vil sige, at der ikke er nogen plan, men kun en hensigt.
Det synes jeg ikke er ambitiøst nok af en ny regering.
Jeg vil gerne opfordre til, at man arbejder lidt mere seriøst med en konkret plan.
Ud over det vil jeg sige, at hvis nu den økonomiske vækst stiger, må vi jo lide den tort, at procenten falder.
Det er vi forhåbentlig enige om.
Altså, hvis nu den økonomiske vækst stiger i 2013 og forslaget til finanslov forbliver uændret, så bliver det ikke 0,83 pct. – så bliver det måske 0,82 pct. eller 0,81 pct., fordi det hele tiden er i forhold til bruttonationalindkomsten.
Og det er jo lidt grotesk, kan man sige, men det håber jeg ministeren er enig i.
Ud over det vil jeg gerne spørge: I 2000, da vi var oppe på 1,06 pct., lå vi på linje med Norge, Sverige og Luxembourg, men de lande er blevet oppe på ca. 1 pct. Hvad er årsagen til, at Danmark ikke længere er i stand til at følge de lande, og hvad er grunden til, at regeringen tilsyneladende skal være temmelig mange år om at komme op på det niveau, som de lande tilsyneladende – trods kriser og trods alle mulige andre problemer – er blevet på?
Ellen Trane Nørby (V), 2012-10-03:
Det er meget interessant at høre udviklingsministerens udlægning af procentregning, altså at en nedgang fra 0,85 til 0,83 lige pludselig kan være en fremgang i udviklingsministerens hoved.
Jeg glæder mig til at se, hvordan regeringen så når op på den her ene procent, som man har talt så meget om, og om det så også betyder, at man reelt set kun skal op på 0,9, eller hvad der kommer til at ske.
Men lad os nu holde os til den del, der handler om flygtningemodtagelse i Danmark, for jeg spurgte efter ministerens holdning.
Da ministeren ikke var udviklingsminister og medlem af en regering, men var radikal, mente udviklingsministeren ligesom Socialdemokraterne og SF i øvrigt, at det var helt forkert, at man brugte udviklingsbistanden på flygtningemodtagelse i Danmark og dermed reelt set på asylpolitikken i Danmark.
Nu kan jeg så forstå, at udviklingsministeren og regeringspartierne ikke længere har den politiske holdning.
Er det korrekt?
Christian Friis Bach (RV), 2012-10-03:
Det, der skete under de 10 år med VK-regeringen, var både et markant fald i udviklingsbistanden – man tog penge fra indsatsen i verdens fattige lande – og i virkeligheden også en udhulning af udviklingssamarbejdet, fordi flere og flere ting kom ind og blev taget fra udviklingsbistanden.
Herunder skete der som sagt i de sidste år under VK-regeringen en meget kraftig forøgelse af udgifterne til flygtningemodtagelse i Danmark.
Det har vi forsøgt at gøre noget ved ved netop at etablere den fattigdomsorienterede ramme og den globale ramme, så vi skaber disciplin, og så vi sikrer, at vi beskytter og friholder den fattigdomsorienterede del af vores udviklingssamarbejde fremadrettet, sådan at vi, når der kommer øgede udgifter til flygtningemodtagelse eller andre internationale problemstillinger, tager det fra den globale ramme og fastholder og friholder den del af udviklingsbistanden, som går til de fattigste.