runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-05-23:
Det er min opfattelse, at det fulde ansvar for at forvalte ATP's midler skal ligge i ATP's bestyrelse, og at ATP's bestyrelse her skal have samme rum for at forvalte ansvaret, som de øvrige arbejdsmarkedspensionsselskaber har i Danmark.
Finn Sørensen (EL), 2016-05-23:
Jeg tror, at alle, der følger med her, bemærkede, at ministeren ikke ville svare på mit spørgsmål, så jeg prøver lige igen: Mener ministeren, det ville være uansvarligt at ændre lovgivningen, sådan at ATP også skal tage hensyn til bæredygtige investeringer?
Vil ministeren ikke gerne forholde sig til det?
For hvis det ikke er uansvarligt, kan jeg slet ikke se, hvad problemet er, og hvis det er uansvarligt, har vi jo en noget større diskussion om, hvilken investeringspolitik der i det hele taget skal være for fondsmidler.
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-05-23:
Det er som nævnt min opfattelse, at det ikke vil være hensigtsmæssigt, og at det vil være uønskeligt for alle de mennesker, der er afhængige af ATP's afkast – og det er jo de mest svage lønmodtagere, der er mest afhængige af det – hvis Folketinget giver ATP's bestyrelse nogle snævrere rammer for deres forvaltning af midlerne, end f.eks. arbejdsmarkedspensionsselskaberne har i Danmark.
Pernille Schnoor (ALT), 2016-05-23:
Vi er simpelt hen tvunget til at være en del af det her, og vi kan ikke vælge det fra.
Mener ministeren ikke, at det er særlig vigtigt, at ATP's investeringer understøtter eksempelvis Parisaftalen, som jo er juridisk bindende, frem for at modarbejde den?
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-05-23:
Vi er jo tvungne medlemmer af ATP på samme måde, som rigtig, rigtig mange lønmodtagere i Danmark også er tvungne medlemmer af arbejdsmarkedspensionsselskaberne.
Og som jeg nævnte, er det samlet set min vurdering, at den måde, som bestyrelserne i de danske arbejdsmarkedspensionsselskaber og ATP's bestyrelse forvalter deres sociale ansvar og deres aktive ejerskab på, er noget af det bedste, vi ser i verden.
Det er noget af det mest ansvarsfulde, og det er ofte guidelines for andre selskaber rundtomkring i verden.
Jeg mener ikke, det ville være hensigtsmæssigt, hvis vi begynder at lægge snævrere rammer for ATP.
Vi kan ikke lægge snævrere rammer for arbejdsmarkedspensionsselskaberne, og hvis vi gennemførte forslaget, ville vi give ATP ringere muligheder for at forvalte deres investeringer end f.eks. arbejdsmarkedspensionsselskaberne – og det vil være til skade for de svageste borgere blandt vores lønmodtagere.
Finn Sørensen (EL), 2016-05-23:
Så vil jeg gøre det meget kort: Hvis mennesker skal ansættes af en arbejdsgiver, uanset om det kun er 1 eller 2 timer om ugen, uanset hvordan man aftaler placeringen af den arbejdstid, så skal de altså have nogle rettigheder.
Joachim B. Olsen (LA), 2016-05-23:
Det her forslag er, som fru Laura Lindahl var inde på,
ikke et forslag, vi har grebet ud af den blå luft.
Det er et forslag, som vi har udarbejdet i samarbejde med f.eks. Gadejuristen.
Her er der tale om nogle borgere, som ikke har nogen som helst mulighed eller chance for at komme ind på det ordinære arbejdsmarked til 110 kr. i timen.
Det er jo lønninger, som er aftalt af arbejdsmarkedets parter, og som retter sig mod mennesker, som ikke har sociale problemer, og som kan gå ind på arbejdsmarkedet.
Det er ikke tilfældet for de her mennesker.
Det er i øvrigt også mennesker, som er trætte af den eksisterende socialpolitik.
Det er mennesker, som faktisk har en masse ressourcer, og de ressourcer vil de gerne bringe i spil på en ubureaukratisk måde ved at tage nogle småjob, som man aftaler med en arbejdsgiver – det kan være en caféejer, det kan være, man skal rydde nogle stole ud eller rydde dem væk igen, men det er bare meget vigtigt at holde fast i, at det her er nogle mennesker, som ikke kan tjene en løn på 110 kr. i timen, for det her er mennesker, som er så langt væk fra den dagligdag, vi kender.
Det er mennesker, der har svært ved at møde op til tiden, og som ikke altid ved, hvad dag i ugen det er.
De har brug for noget, der er meget, meget simpelt.
Og der står hr. Finn Sørensen og taler om ordinære ansættelsesforhold og alt muligt andet.
Det har intet med den her gruppe at gøre, det må jeg bare konstatere.
Jeg synes, det er ærgerligt, at Enhedslisten, som ellers siger, de kerer sig om de mest udsatte, afviser et sådant forslag.
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-05-23:
Som udgangspunkt, jo.
Det er primært et forbehold, jeg sætter op, fordi der er en række parametre, vi skal være opmærksomme på.
For det første er forslaget afgrænset på en sådan måde, at det er en relativt stor population på omkring 80.000 mennesker, kan vi se af vores tal.
Omkring halvdelen af den gruppe er, som jeg kan se det, på førtidspension.
Hvor meget gennemslag, der skal være i forslaget, for den gruppe, ved vi ikke, før vi har arbejdet det igennem.
Men jeg er sådan set enig i, at det ikke er de store tal, vi taler om, og jeg deler fuldstændig opfattelsen af, at hvis man er i stand til at give de pågældende mennesker et fodfæste qua en ordning som den her, så er det positivt.
Det er jo ikke så længe siden, at der var en omfattende diskussion under temaet Café Kaffegal, hvor det netop kom frem, at en række førtidspensionister fandt, at det er afgørende for deres tilværelse, at der bliver opretholdt en dispensationsordning, således at de er i stand til ved siden af deres førtidspension at have fodfæste i virksomheder eller socialøkonomiske virksomheder.
Laura Lindahl (LA), 2016-05-23:
Tak for det.
Det var netop også vores opfattelse af finansieringen.
Vi deler fuldstændig målsætningen om at afgrænse den her målgruppe.
Tanken er egentlig, at det gælder de mest udsatte borgere, dem, der er omfattet af servicelovens § 81.
Det er ikke alle, men dem, der er mest udsat.
Så deler jeg ministerens holdning om, at det her handler om livskvalitet.
Det handler simpelt hen om at øge livskvaliteten for nogle af de allermest udsatte borgere i vores samfund.
Så jeg glæder mig selvfølgelig over, at regeringen støtter den holdning.
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-05-23:
Det er vi helt enige i, og jeg har ikke flere bemærkninger til det.
Bent Bøgsted (DF), 2016-05-23:
Tak, formand.
Ministeren var lidt inde på antallet: 4.000.
Det her er kun kontanthjælpsmodtagere.
Kunne vi ikke få ministeren til at lave en oversigt over, hvor mange det drejer sig om med fordeling rundtomkring i landet?
Det her med udsatte fra § 81 er måske specielt udpræget i Københavns Kommune.
Det er jo kun dem fra § 81, det drejer sig om.
Så kunne vi få et overblik over, hvor mange det reelt drejer sig om.
Det er ikke førtidspensionisterne, der skal under den her ordning.
Hvor mange drejer det sig reelt om?
Lad os få en oversigt.
Jeg forventer ikke, at ministeren svarer her.
Men lad os skriftligt få en oversigt over, hvor mange det drejer sig om, og hvilke forhold de lever under, i det omfang, man nu kan gøre det op.
Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2016-05-23:
Tak for ordet, formand.
Også tak til forslagsstillerne for det her både spændende og efter vores mening gode forslag.
Det er centralt for Socialdemokratiet at bekæmpe fattigdom, og vi har alle et særligt ansvar for de mest udsatte grupper i vores samfund.
Vi mener, alle skal have mulighed for at deltage i samfundet gennem uddannelse, arbejde og deres fritid.
Det er vigtigt, at vi investerer i mennesker.
Det gælder ikke mindst de grupper i samfundet, der er målgruppen for det her forslag, som vi behandler i dag.
Det er bl.a. også derfor, at Socialdemokratiet har kæmpet mod kontanthjælpsloftet og fortsat kæmper mod omprioriteringsbidraget.
Det er nemlig det stik modsatte af at investere i mennesker.
Det er at gøre mennesker fattigere økonomisk og socialt, og det støtter vi selvfølgelig ikke.
Jeg nævner det for at understrege, at selv om det her er et rigtig fint forslag, modsvarer det altså ikke på nogen måde de negative konsekvenser, der følger af regeringens, Liberal Alliances, Konservatives og Dansk Folkepartis kontanthjælpsloft og omprioriteringsbidrag.
Grundlæggende tror vi på, at langt de fleste gerne vil tage ansvar for deres eget liv, og vi mener, det er vores opgave at sikre, at de har mulighed for at gøre det enten gennem uddannelse eller arbejde.
Derfor er vi også positive over for forslaget om socialt frikort.
Det kan være en måde at skabe nye veje til beskæftigelse på for udsatte borgere.
Det er mennesker, der kan have svært ved at leve op til de krav, der stilles på arbejdsmarkedet, som f.eks. stabilt fremmøde eller mange timers arbejde om dagen.
De kan nyde godt af muligheden for at få småjobs, hvor de er nogle få timer om ugen og, når de har overskud til det, kan komme og yde et stykke betalt arbejde.
Det er godt for dem økonomisk, men ikke mindst kan det gøre en positiv forskel for dem socialt.
De får mulighed for at bidrage med det, de kan, og kan de samtidig bruge det sociale frikort til at komme tættere på ordinær beskæftigelse, vil det kun være en gevinst.
Det vigtige er selvfølgelig, at de ansættes på ordentlige løn- og arbejdsvilkår, og at den løn, de tjener, ikke modregnes i deres ydelser.
På Beskæftigelsesministeriets område er der igangsat et projekt i regi af satspuljen, der afprøver, hvordan flere udsatte ledige kan få et arbejde.
Målet er at give deltagerne troen på, at de kan komme tættere på arbejdsmarkedet.
Intentionen bag satspuljeprojektet er den samme som med det forslag, vi behandler her i dag.
Deres indhold minder også om hinanden, selv om beslutningsforslaget fremstår mindre bureaukratisk, hvilket som udgangspunkt selvfølgelig er at foretrække.
Det vil dog alligevel være dumt ikke at afvente de erfaringer, der kommer ud af satspuljeprojektet.
Det vil være ganske klassisk, at vi sætter noget i gang i satspuljen uden at følge op på det for derefter at sætte noget lignende i gang uden at vide, om det virker efter hensigten.
Det er ikke sådan, vi skal arbejde.
Vi vil derfor opfordre til, at man i udvalgsarbejdet ser på, hvordan man kan bruge erfaringerne fra satspuljeprojektet til at kvalificere det udmærkede forslag om socialt frikort, som man behandler her i dag.
Laura Lindahl (LA), 2016-05-23:
Tak for det.
Jeg glæder mig selvfølgelig over, at Socialdemokratiet deler de positive hensigter i det her med det sociale frikort.
I forhold til den forsøgsordning, som ordføreren er inde på, og som blev aftalt i satspuljeforhandlingerne i 2013 eller 2014, er jeg interesseret i at høre lidt om målgruppen.
Som jeg ser det, er det to vidt forskellige målgrupper.
I den forsøgsordning, som er lavet i satspuljekredsen, er målgruppen aktivitetsparate kontanthjælpsmodtagere.
Det vil sige, at det er en målgruppe på 100.000 mennesker, som er aktivitetsparate.
Vores forslag her går på de allermest udsatte i vores samfund, som altså er lysår fra nogen form for ordinær beskæftigelse.
Så vurderer ordføreren, at målgruppen er den samme?
Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2016-05-23:
Nej, målgruppen er ikke den samme.
Det synes jeg heller ikke at jeg prøvede at give udtryk for i min ordførertale.
Men der er alligevel nogle erfaringer fra det satspuljeprojekt, som vi muligvis kan bruge til at kvalificere det forslag, som I og De Radikale har fremsat.
Det er ganske enkelt bare det, vi har en intention om at prøve at få fulgt op på i udvalgsarbejdet, eventuelt gennem en fælles beretning eller lignende.
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-05-23:
Jeg vil meget gerne give tilsagn om at gøre det hurtigt, således at man har det som fundament for de videre overvejelser.
Det vil sige, at vi simpelt hen pakker den persongruppe, der er knyttet til § 81, ud og ser på, hvilke ordninger de er på, og hvor mange der er på de forskellige typer af ordninger.
Jeg er helt enig i, at det er et meget væsentligt fundament for de videre politiske overvejelser.
Laura Lindahl (LA), 2016-05-23:
Tak for det.
Jeg vil også gerne takke ministeren for de positive tilkendegivelser.
For os i Liberal Alliance og også i Radikale Venstre handler det netop om her, at der er et gap mellem en række udsatte borgere og adgangen til vores arbejdsmarked.
Det er sådan set det gap, vi med det her forslag ønsker at prøve at udligne.
Ministeren taler om finansieringen.
Jeg er interesseret i at høre lidt mere om det.
Som jeg ser det, har de mest udsatte borgere, vi taler om her, ikke betalt skat i mange år og har heller ikke udsigt til at blive skatteydere.
Deler ministeren ikke vurderingen af, at der vil være meget, meget begrænsede skatteindtægter ved det her beslutningsforslag?
Marianne Jelved (RV), 2016-05-23:
Jeg vil gerne kvittere for beskæftigelsesministerens positive tilgang til forslaget.
Jeg vil sige, at vi selvfølgelig bidrager til at finde svar på de problemer, der er blevet rejst nu.
Jeg vil bare spørge til det forsøg, der foregår lige nu i 14 kommuner.
Så vidt jeg ved, bygger det på krav om overenskomstmæssig løn.
Jeg vil gerne bede ministeren om at korrigere mig, hvis ikke det er rigtigt.
Dem, vi taler om i beslutningsforslaget, er relateret til § 81 i serviceloven.
Det er faktisk de mennesker, som har det allerallersværest i deres liv af mange forskellige grunde.
De kan ikke arbejde på overenskomstmæssig løn.
Det må vel spille en rolle, om man er i stand til det ene eller det andet?
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-05-23:
Det første spørgsmål om, om der er knyttet overenskomstmæssige forudsætninger til de forsøg, der kører nu, vil jeg gerne have lov til at svare hurtigt og skriftligt på.
Det kan jeg simpelt hen ikke svare på her på stående fod.
Men jeg er i øvrigt enig i, at hvis det her skal være meningsfuldt og omsorgsfuldt, skal det gælde alle.
Så skal det være alle typer funktioner, vi finder en vej til, som de pågældende kan følge, således at det i virkeligheden er den enkelte udsattes kapacitet, der er styrende for, hvilket fodfæste den pågældende kan få.
Så tak for kvitteringen for modtagelsen.
Den er ærligt ment.
Vi ønsker at spille med på at få fundet det bedst mulige fundament her for de svageste borgere.
Så vores eneste forbehold er knyttet til overgangssituationer, således at der ikke opstår deadlocksituationer, så man pludselig får mindre ud af at arbejde mere, hvis man kommer godt i gang.
Marianne Jelved (RV), 2016-05-23:
Det tilsagn, der nu er givet, vil jeg også gerne kvittere for.
For os, der har lavet beslutningsforslaget, vil jeg blot tydeliggøre, at det altså er mennesker, som faktisk ikke er i stand til at gøre nogen ting sammen med andre.
Vi har gjort de erfaringer, at alene fællesskabet, når de spiller fodbold på asfalt, som nogle har sat i gang, løfter dem til at kunne mere.
Derfor er det også helt afgørende, at vi ser på, at det er den sociale situation, det er fællesskabet, der skal være med til at løfte dem og give dem den styrke, som gør, at de kan komme videre med deres liv.
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-05-23:
Det har jeg faktisk ikke andet end bekræftende bemærkninger til.
Jeg mener, at det syn er det syn, der mere og mere præger forståelsen af de udfordringer, vi står med for de svageste grupper.
Derfor er det et grundsyn, som jeg også meget gerne vil arbejde videre på basis af i et forsøg på at få det bedst mulige grundlag for de mennesker, vi taler om her, for at de kan få en bedre tilværelse.
Finn Sørensen (EL), 2016-05-23:
Ministeren siger, at der åbenbart skulle være nogle barrierer for at kunne tage småjobs.
Det kan være, jeg misforstod ministeren, for det var jo et andet budskab, vi fik, da vi behandlede kontanthjælpsreformen for ikke så længe siden.
Da fik vi jo at vide, at der ikke var nogen barrierer.
Men nu lyder det, som om der pludselig er nogle barrierer.
Hvordan hænger det sammen?
Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-05-23:
Det hænger sammen på den måde, at uanset hvem man er og hvilken situation man er i, er det sådan, at hvis man kommer i job i dag i Danmark, er det med alt, hvad det indebærer af kontraktforhold, skattebetaling, selvangivelse osv.
Jeg forstår det her forslag på den måde, at for en bestemt gruppe borgere ønsker man at gøre det meget enkelt og stille borgerne i en situation, så der fra deres side, hvis de kan komme i beskæftigelse af nogle få timers varighed, ikke er nogen afregninger til det offentlige, f.eks. via SKAT.
Finn Sørensen (EL), 2016-05-23:
Det er jo den del, vi bestemmer her i Folketinget: modregning i kontanthjælp og eventuel skattefritagelse osv.
Men er der nogen barrierer på arbejdsmarkedet for at tage småjobs af ganske få timers varighed?
Der skal ikke være nogen ansættelseskontrakt, der skal ikke være nogen krav om sædvanlig løn og ting og sager.
Hvad mener ministeren om det, hvis det er det, der ligger i forslaget?
Laura Lindahl (LA), 2016-05-23:
Ud over at målgruppen ikke er den samme, mener jeg sådan set heller ikke, at målsætningen er sammen.
Det er tydeligt, at i den forsøgsordning, der er sat i søen, er sigtet beskæftigelse; at man altså skal få flere mennesker i beskæftigelse, mens sigtet i vores beslutningsforslag meget mere er socialt.
Det her handler om livskvalitet for en række borgere og om at sikre, at mennesker kan føle, at de bidrager til samfundet og skaber værdi i samfundet og har noget at stå op til de dage, hvor de kan.
Derfor synes jeg også, at målsætningen er en helt anden.
Så jeg er meget i tvivl om, om vi reelt set vil få noget som helst ud af at se på evalueringen af det, for jeg ser vores beslutningsforslag som noget helt andet.
Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2016-05-23:
Det er ikke nødvendigvis, fordi jeg tror, at vi er så langt fra hinanden, altså bortset fra at vi jo håber på, at det, at man kan øge folks værdi i deres hverdag, og det er for de allermest udsatte borgere, og det, at man kan give dem noget indhold i en svær tilværelse, forhåbentlig også er det – det er vores hensigt – der kan bringe dem tættere på arbejdsmarkedet, når de først har de succesoplevelser i hverdagen.
Hans Andersen (V), 2016-05-23:
Jeg tror, vi taler om to forskellige grupper.
Her taler vi, som jeg forstår det, om en meget, meget afgrænset gruppe, hvor det at tage 10, 15, 20 eller 225 timers arbejde sådan set ikke er realistisk her og nu.
Vi taler om mennesker, hvor ½ halv time eller 1 time i løbet af en uge, og ikke nødvendigvis på den samme dag i ugen, kan være en udfordring.
Jeg mener ikke, vi taler om den samme gruppe af mennesker, og det er derfor, at vi i Venstre gerne vil indgå i de her drøftelser med et positivt sind.
Finn Sørensen (EL), 2016-05-23:
Jeg er helt enig med forslagsstillerne og ordføreren i, at den gruppe mennesker, vi taler om her, har nogle kæmpe udfordringer, også på alle mulige andre måder end lige at komme på arbejdsmarkedet.
Og de ting hænger jo sammen.
Men det passer simpelt hen ikke, at det er to forskellige grupper.
I det omfang, hvor den gruppe, der tales om i beslutningsforslaget her, får kontanthjælp, er det jo mennesker, der er kategoriseret som aktivitetsparate kontanthjælpsmodtagere.
Det er altså nøjagtig den samme gruppe, som bliver ramt af kontanthjælpsloftet i det omfang, de har en husleje, de kan betale – altså en bolig, hvad hovedparten af den gruppe jo har – eller bliver ramt af 225-timersreglen.
Der er jo et meget stort sammenfald mellem hele den gruppe, der bliver ramt af kontanthjælpsloftet og 225-timersreglen, og så den gruppe, vi taler om her.
Så det er jo simpelt hen ikke rigtigt, og jeg spørger bare: Hvorfor betragtede man det som nemt at tage småjobs, da man skulle gennemføre kontanthjælpsloftet og 225-timersreglen, mens der nu pludselig skal laves et system, hvor det er nemt at søge småjobs?
Det hænger jo ikke rigtig sammen.
Hans Andersen (V), 2016-05-23:
Jeg er af den opfattelse, at den gruppe, vi taler om her, absolut er den mest udsatte gruppe overhovedet, når vi taler om kontanthjælpsmodtagere.
De er ikke i stand til at tage et arbejde, så de kan arbejde 225 timer i løbet af 1 år.
Det tror jeg bestemt ikke de er.
Derfor handler det jo om at sige: Hvordan kan vi skabe en trædesten, der gør, at de både kan få et højere selvværd, men også kan bevæge sig langsomt i retning af at kunne deltage i et arbejdende fællesskab?
Og det vil vi gerne overveje nogle svar på.
Laura Lindahl (LA), 2016-05-23:
Det virker, som om Enhedslistens ordfører er mere optaget af at have statslig kontrol med arbejdsmarkedet end reelt set at hjælpe de mest udsatte borgere i vores samfund.
De mennesker, som arbejder med de allermest udsatte i vores samfund, tror på, at der kan skabes øget livskvalitet i præcis den form, som vi har fremlagt her i dag.
Finn Sørensen (EL), 2016-05-23:
Jeg ved ikke, hvad det er for en statslig kontrol, ordføreren taler om.
Jeg tror faktisk, at de organisationer har det, ligesom jeg har det, og som de fleste andre har det, nemlig at der er nogle rigtig gode intentioner i det her, men diskussionen har jo allerede vist, at der også er nogle uafklarede ting.
Det er nu engang sådan, at hvis vi skal vedtage noget i Folketinget, skal vi jo have opklaret, hvad konsekvenserne er både for de pågældende mennesker og for den pågældende ordning, men selvfølgelig også hvilken indvirkning den kan have på andre lovgivninger og forhold.
Det er vel naturligt nok.
Det er jo sådan set derfor, at vi er her.
Laura Lindahl (LA), 2016-05-23:
Det, der er førsteprioriteten, er at øge livskvaliteten for de her borgere.
Det er klart vores førsteprioritet, og det er sådan set også brugernes og brugerorganisationernes førsteprioritet.
Det er det, de klokkeklart kan se, altså at det her beslutningsforslag og den mulighed for et socialt frikort, som vi foreslår, vil øge de her menneskers livskvalitet.
Hvorfor ønsker Enhedslisten ikke at øge livskvaliteten for nogle af de allermest udsatte borgere i vores samfund?
Finn Sørensen (EL), 2016-05-23:
Nu tror jeg, at der skal tages rigtige mange andre gode initiativer for at hjælpe til at øge livskvaliteten for de her borgere.
Det var derfor, jeg sluttede mit indlæg med at sige, at det, som den gruppe borgere har allerallermest brug for, er en ordentlig socialpolitik i det her land – det er sådan set det allervigtigste – og nogle ordentlige rammevilkår og en ordentlig økonomi.
Det her forslag kan måske hjælpe noget på den sidste del af det, og derfor har vi jo ikke bare hældt det ned ad brættet, men vil ligesom de andre ordførere selvfølgelig gå ind i udvalgsbehandlingen og se, om vi kan få afklaret den manglende klarhed, der jo er i forslaget på et par punkter.
Og det er lidt det samme spørgsmål, som jeg stillede til beskæftigelsesministeren.
Det har såmænd ikke så meget med det her beslutningsforslag at gøre, men fordi der bliver argumenteret med, at vi nu skal have skabt et system, hvor der ikke er nogen barrierer for at tage småjobs.
Det forstår jeg ikke rigtig.
Og hovedargumentet for det lovforslag var, at det ikke var noget problem, for med nogle få timers arbejde om ugen, kunne man frigøre sig fra både kontanthjælpsloftet og fra reglen om de 225 timer.
Så der var åbenbart ikke nogen barrierer for, at folk skulle gå ud og tage de småjobs, selv om de ikke er aktivitetsparate og mere eller mindre langt fra arbejdsmarkedet og for nogles vedkommende meget langt fra arbejdsmarkedet.
De skulle bare gå ud og tage de småjobs.
Så hvad er det for et system, ordføreren nu taler om skal indføres, så det bliver nemmere at tage de her småjobs?
Marianne Jelved (RV), 2016-05-23:
Jeg synes, det er rigtig, rigtig vigtigt, og det er positivt, at den socialdemokratiske ordfører melder positivt ind på det her forslag.
Det er jo rigtigt, og det er under alle omstændigheder målsætningen.
Men de mennesker, vi taler om, er dem, der kommer på værestederne, som ofte er hjemløse og faktisk har det rigtig, rigtig dårligt, og som har brug for at få den anerkendelse, der ligger i at være med i et fællesskab.
Det er starten på, at livet bliver mere muligt at håndtere.
Så hvis vi kan dele den forståelse, er jeg meget, meget glad for det.
Peter Hummelgaard Thomsen (S), 2016-05-23:
Den forståelse deler vi.
Jeg tror bare, at vi håber på, at det langsigtede træk ved det her er, at folk kommer tættere på arbejdsmarkedet.
Marianne Jelved (RV), 2016-05-23:
Jeg er meget glad for Dansk Folkepartis ordførers indkredsning af den målgruppe, vi taler om – det er fuldstændig korrekt set.
Så jeg beklager bare, at det kommer bag på mig, at det er beskæftigelsesministeren, der har det, og ikke socialministeren.
Så vi har været for indforståede ved bare at henvise til § 81, som handler om en gruppe, som virkelig har brug for, at nogen tager dem i hånden og hjælper dem.
Så det vil jeg gerne kvittere for.