Merete Riisager (LA), 2012-10-23:
Godt nok har jeg skiftet parti for nylig, men jeg tror, at jeg stopper her.
I dag behandler vi L 17 og L 2, og jeg vil gerne starte med at sige, at jeg da glæder mig over, at vi ikke står her og behandler et forslag om egentlige kvoter, men når Venstre siger, at de med det her forslag er lettede, så synes jeg måske også, at det lige er at tage munden for fuld.
Vi står trods alt med et forslag, der vil betyde øgede administrative byrder for virksomhederne og en bødestraf, hvis man ikke udfylder tingene korrekt.
Jeg læste for nylig en artikel i Jyllands-Posten om politikere, der fortryder lovgivning, og jeg tror, at vi i dag står med et rigtig godt eksempel på noget sådant.
Jeg er sikker på, at mange af de politikere, som har tænkt sig at stemme ja til det her forslag, vil fortryde, at de har stemt det igennem.
For der er her tale om et politisk forslag, der går i vejen for borgerne, og som går i vejen for driftigheden og initiativet og faktisk også for kvinderne.
For hvem er det, der efterspørger denne lov?
Er det kvinderne?
Nu har jeg jo selv i en længere årrække arbejdet i private virksomheder, og jeg kender ikke de kvinder, der efterspørger den her lov eller dens forgænger, Charter for flere kvinder i ledelse, men jeg kender derimod flere af dem, som har siddet og arbejdet med det ude i virksomhederne og har udfyldt skemaer og beskrevet hensigtserklæringer.
Og nu får vi så med L 17 og L 2 sat flere i gang, men vi får altså ikke skabt mere værdi for virksomhederne, og vi får heller ikke skabt bedre muligheder for kvinderne.
Er det virksomhederne, der efterspørger denne lov?
Derfor går de efter de dygtigste og driftigste medarbejdere, og det kan ses på bundlinjen.
Derfor skal vi ikke sidde herinde og fortælle dem, hvilke medarbejdere der bedst bidrager med værdi.
Det er altså noget naivt.
Men tilbage til kvinderne, for L 17 og L 2 er jo ikke et vækstinitiativ.
Det er et ligestillingsinitiativ, får vi at vide.
Der må vi sige om kvinder og mænd, at der altså også er nogle statistiske forskelle i, hvad man vælger.
Kvinder er indbyrdes forskellige, men der er altså også, hvis man ser på kvinder og mænd, nogle forskelle i, hvad det er, vi vælger.
Sådan er det bare ikke, og det har jeg måttet sande, efter at jeg er blevet ældre og simpelt hen har lært flere mennesker at kende.
Der er forskellige kvindeliv og forskellige valg.
Når nu kvinder vælger forskelligt og der er færre, der simpelt hen ønsker at blive ledere, når der er flere kvinder, som ønsker at hente deres børn tidligt, når der er flere kvinder, som ønsker at holde længere barselorlov, tage barns første sygedag osv., er det så, fordi kvinderne er mindre ambitiøse?
Nej, det mener jeg ikke at det er.
Moderne kvinder er meget ambitiøse på mange fronter og på mange forskellige måder, men vi går altså ikke nødvendigvis direkte efter at nå karrierens top med skyklapper på, nøjagtig som vores fædre og måske bedstefædre gjorde med afsavn og et nedslidt helbred som følge, for vi vil også se vores unger, vi vil elske vores mænd, vi vil gøre noget for civilsamfundet, og vi vil besøge vores gamle.
Nogle af os vil lave noget mad, der tager mere end 3 minutter, nogle af os vil løbe en tur i det danske landskab, og nogle af os vil pynte op til jul og fejre traditionerne.
Vi vil selv vælge, hvordan vi indretter vores liv.
Men selv om statistikken siger, at der altså er nogle forskelle mellem kvinder og mænd, er der selvfølgelig også nogle kvinder, som gerne vil til tops, nogle, som vil karrieren.
Så hvad skal der til, for at de kvinder når deres mål?
Der vil jeg sige, at jeg vil medgive regeringen, at vi kvinder jo også bærer vores bedstemødres kulturer med os i vores hjerter.
Den lille flig af vores formødres historier og kulturer kan være noget af det, der gør, at modet svigter, når det virkelig gælder og vi skal sige ja.
Det er også derfor, at jeg vil opfordre kvinder til at tage livtag med deres indre flittiglise og smide hende langt ud på den historiske losseplads.
Kvinden skal sige farvel til den flittiglise, som betyder, at hun hellere vil sidde og sætte flere kommaer i opgaven end se at få den afleveret; den flittiglise, der gør, at hun gør alt arbejdet, men ikke tager æren, og den flittiglise, som betyder, at hun ikke altid får forhandlet den løn hjem, som hun er værd.
Men når vi nu har den strukturelle ligestilling, for det mener jeg at vi har, er det altså op til kvinderne selv.
Vi kan ikke herinde fra Christiansborg gøre det sidste.
Strukturerne er klar, nu er banen kridtet op til kvinderne.
Mænd og kvinder har chancen.
De kan godt selv.