Karsten Nonbo (V), 2012-10-23:
Så skal der ryddes op i Justitsministeriet, må vi sige, og det er ikke personligt ment, vil jeg sige til justitsministeren.
Det er heller ikke nogle af embedsmændene, der skal ryddes op i, nej, det her ligner mere et opfej fra gulvet.
Her tager man tre, fire, fem love, som skal ændres, og det giver meget god mening, fordi det jo er steder, hvor man vil effektivisere og man vil prioritere osv., så det er helt fint, at man gør det.
Proklamationer i det har ikke nogen retsvirkning, man bruger i stedet for Retsinformation, så det er helt fint, se endelig at få lukket og slukket for det, man kan ikke kalde det en papirtiger, da det jo er på skærmen, det kører, men unødvendigt er det, så det er helt fint med det.
Så er der ændringer af deponeringsloven.
Det er noget med ophævelse af krav om, at bureaukratiet i forbindelse med, at alle banker osv., som før skulle godkendes af Justitsministeriet som gyldige deponeringssteder, nu også ophører.
Så det er helt fint med det, se også at få det klaret.
Så er der punkt 3 vedrørende persondataloven.
Det drejer sig om visse overførsler til tredjelande, som ikke kræver tilladelse fra Datatilsynet.
Det er også fint.
Der står, at det er, såfremt de dataansvarlige yder tilstrækkelige beskyttelsesgarantier, så væk med den papirtiger og de ressourcer.
Det, jeg bare lige vil sikre mig, for det er lidt kryptisk at læse, er nogle bedre definitioner på, hvad det er for nogle firmaer, vi sådan kan regne med, men det skal jeg nok spørge ind til under udvalgsarbejdet.
Det er måske også, fordi det her lidt er blevet klaret ved hurtiglæsning.
Så er der bare en ting, jeg er nødt til at komme med nogle ophævelser over for.
Jeg mener, at der bl.a. står på Finansministeriets hjemmeside om gebyrerne, at de skal være omkostningsdækkende, at stigningerne skal være omkostningsdækkende.
Det her er fair nok.
Det har ikke været reguleret i, jeg tror næsten 25 år, men så kunne vi få det rettet ind, så de er omkostningsdækkende.
Og det skulle være mærkeligt, om stigningen lige skal have det dobbelte for at blive omkostningsdækkende.
Fair nok, hvis den skal have mere end det, men den skal til gengæld have, hvad den skal have, og så ikke mere.
Når vi så er i gang med det, kan jeg ikke lade være med at komme med et lille fif.
Hvis det er sådan, at regeringen og Justitsministeriet mangler penge, har jeg et sted, hvor man rigtig kan sætte ind i forhold til omkostningsdækkende udgifter.
Det er i en lidt anden boldgade.
Det er i forbindelse med spritbilisme.
Der er det sådan, at man i dag tager 350 kr. for at udtage en blodprøve.
Så der kan vi måske lige få rettet op på noget fremover i forbindelse med omkostningsdækkende virksomhed.
Det var bare et lille fif, hvis det er sådan, at det er pengene, der mangler.
Så er der det sidste punkt.
Det drejer sig om ændringen af hittegodsloven.
Vi indfører en bagatelgrænse på 500 kr., og det er også helt fint.
Virkeligheden er sådan, at en borger finder noget på vejen, som ligger og er værdiløst, og som den pågældende sparker i grøften, og som senere bliver kørt over af en plæneklipper og forsvinder ud i den blå luft, og det var så det.
Men hvis der er en borger, der indbringer det til politistationen, bliver det næsten behandlet, som om det var guld, for så skal det indføres med sirlig håndskrift i en hittegodsprotokol, det skal fremlyses og meget andet.
Der er noget proportionsforvrængning i det, så det er helt fint, at man skærer den nedre del væk.
Der gælder selvfølgelig stadig væk, at kan ejeren identificeres, er det f.eks. et fotoalbum, som har en stor affektionsværdi, men kun er 50 kr. værd for alle andre, skal ejeren tilskrives, og det skal udleveres og afleveres.
Men om den her – hvad skal vi sige? – indkøbspakke, som er halvt flået, og som er 200 kr. værd, og som ingen kan identificere eller sige, om de ejer, vil jeg sige: Fred være med den, hen i skuffen for nøgler og glemte sager og små værdier, og hæld den så ud efter 3 måneder, når ikke ejeren har henvendt sig.
Det er helt fint.
Nu hentydede jeg til, at det med hittegods og hittegodsloven jo er noget, noget forældet.
Og når vi før snakkede om, at noget ikke var blevet reguleret i 25 år, tror jeg egentlig ikke, at systemet for hittegods inden for politiet har været reguleret, siden det blev opfundet.
Det er jo i dag stadig væk sådan, at det, der bliver indbragt, bliver indført i bøger med sirlig håndskrift – og det gør man stadig væk den dag i dag – i en hittegodsprotokol.
Dvs. at hvis man som den, der har tabt noget, skal finde frem til stedet, skal man ringe rundt til samtlige hittegodskontorer for at få det.
Det ville jo hjælpe gevaldigt på tingene.
Endelig kunne der måske så også ske det mirakel, at det poppede op, hvis det nu var efterlyst i forbindelse med, at det var stjålet ved en forbrydelse.
For i dag er man i den situation, at ting kan indføres som hittegods, og så kan de destrueres efter 3 måneder, og ½ år efter finder man så ud af, at de jo egentlig var efterlyst i forbindelse med et indbrud i en eller anden villa.
Jeg stopper her, formand.
Hvis man vil vide mere, så ring.