Tom Behnke (KF), 2013-10-25:
Vi kan fra konservativ side støtte lovforslaget her.
Vi synes, det er ganske godt, at vi nu får udvidet muligheden for at klage fra de nuværende 4 uger til 12 uger.
Det betyder, at man netop, som andre ordførere har været inde på, lige kan nå at samle sig og få et overblik over, hvad det egentlig er, der er sket, og så kan man tilrettelægge sin klage, sådan at den rammer fuldstændig rigtigt.
Og det er jo hensigtsmæssigt af hensyn til alle involverede parter, at de klager, der er, bliver formuleret på den rigtige måde, for så er det meget nemmere at forholde sig til det.
Så det er fint, at vi nu udvider fristen til de 12 uger, og dermed kommer der så også den tekniske konsekvensændring, at medierne selvfølgelig så også får pligt til at opbevare deres materiale i længere tid end i dag, for i dag er der en opbevaringsfrist på 3 måneder.
Den må man så nødvendigvis forlænge, og der er der så foreslået 6 måneder, og det synes vi er rimeligt og fornuftigt.
Endelig vil jeg sige – det burde være helt overflødigt, hvis vi har med ordentlige mennesker at gøre, men det er åbenbart nødvendigt at præcisere – at mens der pågår en klagesag, har mediet altså pligt til at opbevare det pågældende materiale, man må ikke destruere materialet undervejs i en sagsbehandling.
Det burde være logisk, men det er altså åbenbart nødvendigt, at det bliver præciseret i lovgivningen, og så er det også fint, at det sker.
Men når det er sagt, synes jeg alligevel, det er værd at understrege, at lovforslaget jo kun er ét skridt i den rigtige retning, og det er slet, slet ikke nok, hvis vi virkelig skal have gjort op med de medier, som ikke kan finde ud af at opføre sig ordentligt.
For det, der burde være en forlængelse af det her, og som burde være en selvfølge, er, at det, hvis man har været udhængt på forsiden af avisen, så man nærmest fylder hele forsiden af avisen, altså ikke er nok,
at når avisen så efterfølgende skal komme med en berigtigelse, der går på, at det sådan set var en fejl, at det blev gjort, så står det på side 17 nederst til højre på tre linjer nærmest skrevet med usynligt blæk.
Så må det være sådan, at berigtigelser placeres det samme sted i avisen med den samme størrelse, for så kan avisen lære, at det altså ikke er måden, man skal gøre det på.
Den anden ting er de erstatninger, der bliver udbetalt.
De erstatninger, der bliver udbetalt, er jo så små, de er så latterligt små, at det for enhver avis i dette land kan betale sig at lave de her historier, for man kan tjene penge på at sælge aviser ved at smøre tykt på og hænge folk ud på forsiden af avisen, og den fortjeneste, der ligger der, er jo mange, mange gange større end den erstatning, der bliver udbetalt til ofrene for det her.
Og der burde det jo simpelt hen være sådan, at man gik ind og sagde: Hvad har avisen tjent den pågældende dag?
Hele omsætningen den dag går til erstatning til offeret.
Så kan man lære, at det ikke kan betale sig, så opdager man, at det nok er klogt, at man lige tænker sig om, næste gang man prøver at hænge nogen ud i avisen.
Så vi savner fra konservativ side, at regeringen var mere konsekvent, at man sørgede for, at berigtigelserne placeres samme sted i avisen, i samme størrelsesformat.
Og det andet er, at erstatningerne bliver markant større, så chefredaktøren personligt kan mærke det helt ned i sin egen pung, altså at her manglede der pludselig nogle penge i regnskabet.
Det ville få moralen til at stige ganske betragteligt.