Birthe Rønn Hornbech (V), 2010-03-04:
Jeg takker for indlæggene.
Jeg er selvfølgelig altid glad for at blive rost, og faktisk synes jeg også, jeg fortjener det her, for det er nemlig fuldstændig rigtigt – jeg kan ikke lide at sige, at jeg skrottede den der rapport, for det vil ikke være ordentligt over for de mennesker, der har lavet den – at jeg faktisk i stedet sendte en medarbejder, som vi godt kender, Finn Langager, rundt i landet og sagde: Nu er du fredsbevarende styrke.
Han skulle prøve at tale med de forskellige, fordi jeg jo godt vidste, at det nogle steder var en hjertesag at bevare et gammelt krematorium, som jo ville blive så forfærdelig dyrt at drive, hvis man skulle opfylde miljølovens krav.
Også her er jeg fuldstændig enig med hr. Søren Krarup: Det var jo lettere i gamle dage!
Det er så ikke gamle dage, men det er meget vigtigt at understrege det, som hr. Søren Krarup også sagde, nemlig at det altså stadig væk er muligt at komme i jorden i en kiste.
Der er altså nogle, der har argumenteret, som om alle nu skulle tvinges til at køre de døde hundreder af kilometer nærmest som i en grisetransport.
Der er jeg altså bare nødt til at sige, at det sker dagligt, at døde transporteres hundreder, ja tusinder af kilometer.
Folk dør jo sjældent lige der, hvor de skal begraves, og derfor er der lange ligtransporter hver eneste dag på de danske landeveje og med flyver og med skib osv. osv.
Det glemmer man midt i det her.
Da jeg jo kender Kirkeudvalgets medlemmer som forstandige mennesker – og det kan jeg også høre af tonen i dag – er jeg sikker på, at de etiske spørgsmål, der med rette bliver rejst, også er nogle, man selv vil være med til at besvare på en fornuftig måde, sådan at man ikke hidser gemytterne op.
Og hvor mange, der vil blive transporteret sammen, afhænger jo helt af, hvad der er blevet aftalt med de pårørende, og hvad der er blevet sat penge af til.
Det er der jo heller ikke noget nyt i, ligesom der ikke er noget nyt i, at en kiste kan koste forskelligt, lige fra, hvad sådan en, der er af pap og tages ud af trækisten inden afbrændingen, koster, og op til, hvad de helt store, dyre sarkofager koster.
Så det er der heller ikke noget nyt i.
Det, der bliver spurgt om fra et par af ordførerne, er genanvendelse af varmen.
Det gav jo også for nogle år siden anledning til et vældigt postyr.
Jeg tror, det er vigtigt, at man ved, hvad man taler om, og jeg vil derfor foreslå ordførerne, og jeg håber, de synes, det er en god idé, at jeg inviterer – ja, jeg skal lige spørge først – til en tur på Bispebjerg.
Vi ved jo, at der er troende fra verdensregioner, som følger med helt hen til ovnen, og det kan lade sig gøre på Bispebjerg.
Så hvis der er interesse for det, skal man bare sige til, så træffer jeg en aftale med Bispebjerg.
Jeg er sikker på, at de er meget åbne; de har mange besøg, og de vil være meget glade for at fortælle Kirkeudvalget om, hvordan de arbejder med sagerne her.
Og de vil kunne forklare, at den genanvendelse af varme i virkeligheden ikke er så meget genanvendelse, som man tror.
Altså, hele processen er meget indviklet, men den er meget naturlig, og det er nok det, almindelige mennesker i daglig tale ville kalde genanvendelse.
Så det finder altså allerede sted, men i hvert fald på en fuldstændig etisk forsvarlig måde.
Det blev også nævnt, at der er lagt op til, at det skal være lokale beslutninger.
Ja, det er fuldstændig rigtigt.
Jeg havde i første omgang, da jeg hørte om interessen for interessentskaber, lagt op til, at lovforslaget så skulle give den frihed, at man kunne have interessentskaber inden for et stift.
Men da nogle i høringssvarene sagde, at de ville gå videre, giver jeg muligheden for det; det er ikke noget, man skal, det er en frihed til selv at bestemme.
Vil man bevare et lille krematorium i en by og så renovere det og prøve, om folk vil betale for det, er det klart, at man også kan gøre det.
Lovforslaget her er jo fremtvunget af nogle miljøregler på et andet ministeriums område, men muligheden for interessentskaber skal selvfølgelig forstås som en frihedsbestemmelse.
Så var der spørgsmålet – og det kan jeg godt forstå at fru Karen J. Klint, tror jeg, det var, rejste – om det kun er provster og præster, der er blevet spurgt.
Man har også været rundt hos eksperterne for at indhente bistand til det lovforslag her.