Morten Østergaard (RV), 2007-04-19:
Flere har undret sig over, hvorfor vi skulle have den her debat nu.
Jeg synes, det har været meget velgørende at få debatten, fordi vi jo sådan set for første gang har haft et nogenlunde seriøst grundlag at diskutere på.
Det er et forskningsgrundlag, som i øvrigt ligger langt fra det, som man igennem tiderne har fabrikeret i diverse ministerier for at underbygge politikken.
Nu har vi et nogenlunde seriøst grundlag at tage debatten på, og det synes jeg er fornuftigt.
Den 1. juli 2007 har starthjælpen jo så 5-års-jubilæum, men desværre er der ikke meget at fejre.
Når skat og husleje er betalt, kan det være svært bare at få mad på bordet, endsige betale for tandlægeregningen, foreningskontingentet til børnene eller udgifterne til medicin.
Der var vismændene, der sagde, at der slet ikke var nogen på det korte sigt, og nu er der så den seneste undersøgelse fra Rockwool Fonden.
Regeringen og ikke mindst beskæftigelsesministeren var ikke sene til at kalde starthjælpen en succes på baggrund af denne undersøgelse og dette til trods for, at Torben Tranæs, som står bag undersøgelsen, har udtalt følgende om den beskæftigelsesmæssige effekt af starthjælpen: Beskæftigelseseffekten er der, men det politiske spørgsmål er naturligvis, om 5 mere i beskæftigelse ud af hver 100 er tilfredsstillende efter halvandet år.
Det er altså en helt anden nuanceret udlægning af, hvad man er kommet frem til.
Det, der er spørgsmålet, og det er jo sådan set simpel matematik, er, om man synes, at det er de 5 ud af 100, der tilsyneladende er blevet hjulpet, der er det bemærkelsesværdige, eller om man synes, det er de 86 ud af 100, der ikke er blevet hjulpet, der er det bemærkelsesværdige.
5 ud af 100 er ikke imponerende og specielt ikke holdt op mod de levekårsmæssige og menneskelige konsekvenser, det har at holde folk på en ydelse, der er minimum 35 pct. lavere end kontanthjælpen, der ellers har været den laveste forsørgelsesydelse.
Når vi diskuterer effekten, må vi jo også huske på, at det er på et tidspunkt, hvor vi står i en højkonjunktur.
Vi kan så se på: Hvordan går det med dem, der er på kontanthjælpen, altså den høje ydelse?
Ja, der er rigtig mange af dem, der kommer i beskæftigelse.
Og hvis man har den holdning, som regeringen har, og som Dansk Folkeparti har, at det eneste, der får folk i arbejde, er en god solid omgang fattigdom, så er det dog mærkeligt, at de, der er på en tre gange så høj ydelse, tilsyneladende alligevel nu finder arbejde i stort tal.
Det glæder vi os over, dels fordi det er godt for de mennesker at komme i arbejde, dels fordi det viser, at når jobbene er der og der gøres en indsats, så kan man få folk i arbejde uden at bringe dem i fattigdom.
I de her undersøgelser har regeringen jo udelukkende haft blikket rettet mod den eventuelle beskæftigelsesmæssige effekt af starthjælpen, og man har fuldstændig lukket øjnene for de uhyrlige levekårsmæssige og menneskelige konsekvenser af starthjælpen.
Heldigvis er der så andre, der har foretaget den slags analyser, som viser, hvor bedrøveligt det er.
Følgende er et citat fra CASA's undersøgelse af starthjælpen, hvor en familiefar, der modtager starthjælp, udtaler: »Du tænker ikke på andet.
Du har ikke nogen penge, og du kan ikke gå nogen steder hen.
Jeg kan ikke leve på starthjælp.
Men hvis jeg havde almindelig løn eller almindelig kontanthjælp, kunne jeg bygge mig selv op.«
Udtalelsen rummer nogle af de typiske problemer, som undersøgelsen viser er forbundet med starthjælpen, nemlig at den meget stramme økonomiske ramme virker negativt på den enkelte modtagers selvværd og identitet og betyder, at langt de fleste ikke er i besiddelse af det overskud, der skal til for at søge job og kvalificere sig til arbejdsmarkedet.
Det er jo også derfor, at de økonomiske vismænd, som rådgiver regeringen, har foreslået at afskaffe starthjælpen eller introduktionsydelsen for flygtninge, som kommer til Danmark, i den første periode.
Som Peter Birch Sørensen siger til Information den 6. december: Den kan ikke bruges som et middel til at få folk i arbejde.
Tværtimod er skadevirkningerne meget store.
Og når man spørger vismand Michael Rosholm, der har lavet undersøgelsen, hvorfor i alverden Det Økonomiske Råd overhovedet blander sig i socialpolitik, om det overhovedet er deres opgave, siger han samme sted: Jamen det her hænger jo sammen med økonomien.
Introduktionsydelsen går også ud over børnene i familien, altså hele problemet vedrørende den sociale arv.
Vi ved jo, at forældre, der har dårligt fodfæste i samfundet, overleverer den situation til deres børn.
Med andre ord: Det er muligt, at det er Rockwool Fonden og ikke de økonomiske vismænd, der har ret i, at det her hjælper en lille, beskeden gruppe, men de er enige om, at langt den største gruppe ikke kommer i arbejde af det, og de er enige om, at det har nogle digre konsekvenser – det har det især for deres børn, det har det i form af negativ social arv – som vi så skal kæmpe med i årene, der kommer.
Det er derfor, at det er en utrolig ufrugtbar politik.
Endelig vil jeg sige, at det også er vigtigt at huske på, at halvdelen af de familier, der modtager starthjælpen, har helbredsmæssige problemer, psykiske problemer, PTSD, angst.
Og det er de folk, som regeringen fastholder på en sulteløn, hvilket forslagsstillerne ikke mener vi kan være bekendt, fordi starthjælpen her kun gør ondt værre.
Når vi så skal kigge på den debat, vi har haft, forstår vi på beskæftigelsesministeren, at regeringen ikke mener, at starthjælpen er i strid med flygtningekonventionen.
Det kommer ikke som noget chok for os, men det kan vi jo så have vores holdninger til.
Det, vi konstaterer, er, at da den blev indført, var UNHCR meget klar i mælet.
FN's Flygtningehøjkommissariat sagde direkte: Det her er stærkt problematisk.
Som man kan høre på alle de ordførere, der har været oppe fra de borgerlige partier, handler det hele om flygtninge.
Ja, godt nok gælder starthjælpen også for danskere, men i den debat, vi har her, samler det sig om flygtninge.
Det er dem, den er målrettet mod, og det er derfor, det er diskrimination.
Så glæder beskæftigelsesministeren sig – ud over dem, der er kommet i arbejde – over alle dem, der er kommet hjem til kødgryderne.
Det må man da sige er en besynderlig argumentation fra en beskæftigelsesministers side.
Fru Henriette Kjær var også inde på det.
Vores samfund er bygget op på, at flest mulige, alle dem, der kan, bidrager ved at arbejde, stille deres arbejdskraft til rådighed, betale skat, så de ting, vi er glade for er gratis i Danmark – sundhed, undervisning og det sociale sikkerhedsnet – kan opretholdes.
Det går altså ikke, at vi har en beskæftigelsesminister, der synes, at det er alle tiders, hvis bare folk klarer sig selv.
Det, vi har brug for, er, at alle dem, der har to hænder og et hoved, der ikke fejler noget, er ude at arbejde.
Og derfor kan man ikke være tilfreds med at have en starthjælp, som, hver gang den sender en i arbejde, sender to hjem til kødgryderne.
Det er ikke holdbart, det er ikke holdbart økonomisk, og det er ikke holdbart for den enkelte.
Med flere tilløb lykkedes det for fru Irene Simonsen fra Venstre at komme frem til, at regeringen ikke ønsker at sænke ydelserne.
Det har vi hørt mange gange, men det fører jo tilbage til, at hvis man har den filosofi, at det eneste saliggørende for at få folk i arbejde er at donere en ordentlig omgang fattigdom til dem, så er det da mærkeligt, at det ikke skal gå ud over resten af de ledige i det her samfund.
Det er, som om man mener, at kun de, der lige er kommet hertil, har brug for en økonomisk tilskyndelse, og det står så op imod det, bl.a. de økonomiske vismænd siger, nemlig at de, der lige er kommet hertil, lige netop er dem, der har de ringeste forudsætninger for at reagere på den tilskyndelse.
Derfor er det jo fuldstændig ligegyldigt for de her familier, om de har været her længe, eller om de har været her i kort tid.
Problemet er, at starthjælpen bringer dem i fattigdom.
Endelig siger fru Henriette Kjær, at det jo er meningen, at det skal være en kort overgang.
Det forstår jeg ikke.
Det harmoniserer meget dårligt med, at fru Henriette Kjær mener, at det skal være en kort overgang.
Summa summarum står det klart, at den beskæftigelsesmæssige effekt er tvivlsom, i bedste fald minimal, men for langt den største del af modtagerne virker starthjælpen modsat det tilsigtede.
Den fastholder folk i fattigdom og virker negativt for selvværd og evne til at søge job.
For folk med helbredsmæssige problemer, som jo er over halvdelen af dem, som modtager starthjælp, bliver en i forvejen svær situation værre.
Det er derfor, vi fastholder og også igen formentlig vil skabe en lejlighed til, at vi her kan diskutere, hvorfor starthjælpen skal afskaffes.
Det kan ikke gå hurtigt nok.
Afstemning