runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Michael Aastrup Jensen (V), 2012-05-23:
Men problemet er jo bare, vil jeg sige til ministeren, at det er i total modstrid med det arbejde, der nu er foregået gennem flere år i det udvalg, der skal kigge på, hvordan lodspligten skal være for en lang række danske havne.
Det vælger man ikke at vente på.
Man bruger et uheld ved en jernbanebro over Limfjorden som undskyldning for at snige noget ind ad bagdøren i forbindelse med en problemstilling, der overhovedet ikke er relevant for Randers.
Og det her har altså økonomiske konsekvenser.
Det har økonomiske konsekvenser for Randers Havn, fordi det er Danmarks eneste flodhavn, og det vil sige, at hvis man går ind og stiller krav om, at der skal være lodspligt ved størstedelen af de anløb, der så vil blive ved Randers, jamen så vil Randers Havn blive fravalgt.
Det vil sige, at det kommer til at koste arbejdspladser massivt i en by, som absolut ikke har brug for, at arbejdspladser forsvinder, men derimod gerne det modsatte, og derfor synes jeg altså ikke, at man bare kan undskylde sig med, at det er noget, Lodstilsynet har bedt om.
Hans Kristian Skibby (DF), 2012-05-23:
Jo, men det, der er den helt store udfordring, er jo, som man fra brancheorganisationerne vurderer – og som man fra Dansk Industri har været ude og sige i forbindelse med de her nye forslag om at øge sukkerafgifterne med 1.200 mio. kr. om året i Danmark fra den 1. januar 2013 – at mange af de initiativer, som der er kommet fra den nye regering, og hvor erhvervsministeren jo også står i spidsen for implementeringen af en del af dem, vil medføre et tab på 1.200 danske job.
Det er jo derfor, jeg synes, at netop det her med job og beskæftigelse og konkurrencevilkår for danske produktionsjob osv. uvilkårligt hænger meget sammen med, hvilke afgiftsregninger vi sender ud i kuverter til de her forskellige danske produktionsvirksomheder.
Det er jo derfor, jeg har meget vanskeligt ved at forstå det, hvis ikke også erhvervsministeren nærer et inderligt ønske om at få bremset de her planer om at forøge sukkerafgifterne.
Undskyld.
Ole Sohn (SF), 2012-05-23:
Jeg kan starte med at bekræfte, at den politik, regeringen lægger frem, er den samlede regerings politik.
Detaljerne omkring afgiftspolitikken vil jeg anbefale spørgeren at spørge skatteministeren om, men jeg vil meget gerne sige, at det, der er helt afgørende for regeringen, når vi snakker om erhvervspolitik, er, at vi har et erhvervsklima, som sikrer, at vi kan både fastholde og udbygge beskæftigelsen i Danmark.
Det gør vi på en lang række områder, bl.a. ved initiativer, som spørgeren selv har medvirket til – etablering af den såkaldte udviklingspakke, hvor vi skaffede supplerende finansieringskapital til virksomheder, sådan at de kunne få gang i omsætningen og dermed lave nyansættelser.
Jeg var forleden i Nordjylland, hvor jeg besøgte virksomheden Martin, som producerer lys, og som har organiseret sig på en måde, så de har haft mulighed for at lukke en af deres fabrikker i Kina og trække produktionen tilbage til Frederikshavn, fordi de derved kan få en mere optimal drift.
Det viser jo, at der faktisk er mulighed for også at udvikle decideret gode danske produktionsarbejdspladser både for 3F'ere og smede, og det synes jeg også vi skal være stolte af, på trods af at vi er udfordret på vores konkurrenceevne, som jo igennem de sidste 10 år er faldet.
Peter Skaarup (DF), 2012-05-23:
Men, vil jeg sige til udenrigsministeren, vi er i en situation nu, hvor vi er så tæt på det her mesterskab, og hvor der er sket så mange krænkelser af almindelig lov og ret over for befolkningen i Ukraine.
Altså, hvis man nu forestillede sig, at det var i Danmark, hvordan ville omverdenen så ikke reagere, hvis den nuværende regering havde sat den gamle regering i fængsel?
Det er jo mere eller mindre det, der er sket; det er jo en bananrepublik værdigt, når man gør det på den måde, det er sket på.
Og det er jo fint, at Julia Tymosjenko har fået lægehjælp af en tysk læge, men hvad med alle de andre politiske modstandere, der i den grad får krænket deres almindelige retsfølelse, og den befolkning, som bliver indestængt og undertrykt, selv om de jo egentlig havde lavet en revolution, der ville gøre, at de fik demokrati og nærhed i forhold til EU?
Så mit kernespørgsmål til udenrigsministeren er altså: Vi har Venstre, Konservative, Dansk Folkeparti, Liberal Alliance og Enhedslisten, der siger til ministrene, at de skal holde sig væk, det vil sige, at det mener et flertal i Folketinget, et parlamentarisk flertal, og så har vi en regering, der i hvert fald indtil videre, også i dag, fastholder, at man vil med til det her europamesterskab og sidde på tilskuerrækkerne – kan ministeren ikke godt se, at regeringen kan få et problem, hvis man ikke lytter til, hvad et flertal i Folketinget siger?
Villy Søvndal (SF), 2012-05-23:
Og han gik ud dengang og advarede mod en boykot.
Vores position er, kan man sige, lidt mere forsigtig, nemlig den, at vi vil vente og se, hvor det tryk, vi nu yder, ikke alene fra dansk side, men fra EU's side, ender, og så vil vi tage en beslutning til slut.
Det har været regeringens krystalklare linje i hele det her forløb, og det står vi fast på.
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2012-05-23:
Tak for det.
Det er fristende at overveje, om man nu her skal vælge det ukrainske eller det israelske spor.
Jeg vælger det israelske og taler lidt videre om udenrigsministerens planer om at indføre den her temmelig symbolske – da den er frivillig – mærkningsordning for produkter, der er produceret i israelske bosættelser.
Udenrigsministeren formulerede det som, at årsagen til det her er, at det drejer sig om varer, der er produceret under forhold, som den danske regering og flere andre europæiske regeringer siger nej til.
Hvad med børnearbejde?
Hvad med tvangsarbejde?
Hvad med utrolig dårligt arbejdsmiljø?
Hvor er det, grænserne går for det her?
Villy Søvndal (SF), 2012-05-23:
Det er jo rigtigt, at det er en frivillig ordning.
Det er jo, fordi vi ved, at frivillighed er et princip, som også Venstre hylder.
Så får vi ikke en diskussion om tvangsforanstaltninger.
Det er det ene vigtige, synes jeg.
Det andet var spørgsmålet: Hvorfor bosættelserne?
Jamen fordi bosættelserne er så ødelæggende.
Det er en provokation at afgøre tingene på jorden, når der forhandles.
Dertil kommer, at det i virkelighedens verden umuliggør, at man overhovedet kan danne en palæstinensisk stat.
Hvis man er tilhænger af en tostatsløsning, altså to stater ved siden af hinanden, der bor i fred og fordragelighed og med internationale garantier, så er man selvfølgelig også nødt til at reagere, når en part vanskeliggør både fredsforhandlinger og også muligheden for varigt at danne en tostatsløsning.
Og der har vi så valgt en facon, som Storbritannien også har, nemlig at mærke varer, der er produceret i ulovlige bosættelser.
Det betyder, at forbrugerne i Danmark så selv kan tage stilling til, om de vil støtte eller ej.
Det er jeg helt tryg ved.
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2012-05-23:
Jamen tak for det.
Betyder det, at ministeren har planer om flere og yderligere mærkningsordninger, f.eks. som der blev spurgt om før, hvilket ministeren dog ikke svarede på, om der skal mærkning på benzin fra Saudi-Arabien, hvor man jo altså hugger hænderne af folk, der ganske vist har stjålet, men alligevel, og hvor kvinder ikke må gå med håret løst?
Eller skal vi mærke varer fra USA, som stadig væk har Guantánamo, som udenrigsministeren var imod, da han var hr. Villy Søvndal, men ikke har ytret sig voldsomt om, siden han blev udenrigsminister?
Skal vi mærke varer fra Texas, for der har man også dødsstraf?
Hvad er de næste initiativer?
Har man flere mærkningsordninger på vej?
Villy Søvndal (SF), 2012-05-23:
Jeg synes, man skal være forsigtig med en argumentation om, at hvis man gør noget et sted, men ikke gør det samme over resten af verden, så kan man intet foretage sig.
Og så vil jeg i øvrigt advare mod sammenligninger mellem USA og ulovlige bosættelser i Israel.
USA er jo en helt tæt og nær allieret af Danmark.
Vi kommer lige derovrefra.
USA er meget glad for mange af de ting, Danmark foretager sig.
Vi har et tæt samarbejde.
Det har vi i øvrigt også med Israel, men det er jo netop i tætte forhold, man også siger fra over for ting, man ikke bryder sig om.
Jeg synes, at en langt større del af verden burde sige fra over for ulovlige bosættelser.
Man burde sige: I ved jo godt, at det her forskertser fredsmulighederne; I ved, at det er med til at ødelægge mulighederne for en økonomisk sammenhængende palæstinensisk stat.
Og derfor, hvis man ville Israel det godt, synes jeg, at man med meget høj røst skulle sige: Lad være med at fortsætte med de bosættelser, der ødelægger alle de fremtidsmuligheder, vi gerne ser for to stater, der bor fredsommeligt side om side.
Jakob Ellemann-Jensen (V), 2012-05-23:
Det er jo en interessant argumentation, at man ikke siger fra over for visse lande, fordi de er tætte allierede, tætte venner, og at man derefter argumenterer for, at man skal sige fra over for netop tætte venner.
Det håber jeg ministeren selv kan se bider sig lidt i halen.
Men det, der jo er interessant her, er, at den her mærkningsordning tager udgangspunkt i bosættelserne, altså de områder, som Israel ikke retmæssigt opfører ejendomme på.
Betyder det, at regeringen har lagt sig fast på grænsedragningen?
For det vil jo så være nogle af de eneste i verden, som har gjort det, ud over de stridende parter.
Man må have gjort sig nogle tanker.
Hvilken mark hører til, hvilken gør ikke?
Villy Søvndal (SF), 2012-05-23:
Jeg tror, at det ville være meget lidt klogt, hvis hvert enkelt land i den her proces sætter sig ned og siger, at der og der skal grænsen gå.
Jeg tror, det er helt afgørende at anerkende, at FN spiller en afgørende rolle i det her ekstremt vanskelige spørgsmål, ikke kun om grænsedragningen, men også om Jerusalems fremtid.
Og der er også det med adgang til vand.
Der er så mange spørgsmål, og jeg tror, det vil være rigtig uklogt, hvis hvert eneste land satte sig ned og gav gode råd i den sammenhæng.
Jeg tror, at det er rigtigt og klogt dels at overlade det til FN at have den centrale rolle, dels at sikre, at det foregår ved forhandlinger – og man skal opfordre til forhandlinger.
Pointen med alt det med bosættelserne er, at det da umuliggør, at reelle forhandlinger kommer i gang.
Det er det ene.
Det andet er: Hvis de kom i gang, ville udvidelsen af bosættelserne være det, der umuliggjorde, at man i virkelighedens verden kunne danne en sammenhængende palæstinensisk stat.
Derfor synes jeg, at alle, der holder af mennesker rundt om på den her jord og holder af palæstinensere og israelere, skal sige det her med meget klar røst.
Det er en opfordring.
Hans Kristian Skibby (DF), 2012-05-23:
Tak, hr. formand.
Grunden til, at jeg gerne vil tale lidt med erhvervsministeren i dag, er nogle af de ting, der har været bragt i nyhederne de senere dage om de danske virksomheders syn på regeringens planer om nye sukkerafgifter.
Jeg ved udmærket, at erhvervsministeren jo ikke er skatteminister, men tingene hænger altså sammen set i forhold til, at det netop er de danske erhverv, som ser ud til at komme under stort pres, hvis ellers de her afgifter kommer til at stige så meget, som det ser ud til at de gør.
Det er jo mælk, det er ketchup, det er marmelade, det er rødbeder, det er syltede asier og det er yoghurt.
Der vil jeg egentlig gerne høre, hvordan man fra erhvervsministerens side ser på de planer, som man barsler med i Skatteministeriet.
Jeg vil også gerne høre, om erhvervsministeren kan bekræfte eller afkræfte, at erhvervsministeren også er involveret i udformningen af og forhandlingen omkring de her ændrede branchevilkår og konkurrencevilkår, som det jo medfører, hvis man øger sukkerafgifterne med 1.200 mio. kr.
Uffe Elbæk (RV), 2012-05-23:
Jamen jeg tror bare, at jeg vil sige tak for samtalen.
Michael Aastrup Jensen (V), 2012-05-23:
Nu er DUF-eksemplet måske heller ikke det bedste, vil jeg sige til ministeren, for det er også en af de organisationer, som det ville få færrest konsekvenser for, hvis og såfremt L 133 blev vedtaget.
Det var måske ikke dem, der havde startet debatten, for de skulle først høre om den, men da de så begyndte at høre om det, var det også dem, der talte højest, fordi det var noget, der virkelig betød noget for dem.
Ikke mindst usikkerheden betød rigtig meget for dem.
Så selv om ministeren måske synes, at de organisationer har talt sådan med dommedagsord, synes jeg stadig væk, det er vigtigt at tage deres nervøsitet alvorligt.
Det synes jeg egentlig også vi kan høre at ministeren gør.
Så set i lyset af at solen skinner og det er godt vejr, vælger jeg at tolke ministerens svar sådan, at vi nu fremover vil få en helt anden åben proces i forbindelse med sådan noget, og at vi ikke mindst respekterer de forlig, der er indgået.
Og så må jeg sige, at jeg ikke synes, det er et helt dårligt forslag.
Morten Bødskov (S), 2012-05-23:
Tak for det, formand.
Jeg vil indledningsvis gerne slå fast, at regeringen ønsker en retfærdig og robust udlændingepolitik.
Det er vigtigt for regeringen, at udlændingepolitikken medvirker til at fremme integrationen.
Reglerne skal understøtte, at de udlændinge, der kommer til landet som led i bl.a. ægtefællesammenføring, bliver godt integrerede, og at der stilles klare krav om en aktiv indsats for egen integration i det danske samfund.
På ægtefællesammenføringsområdet har regeringen jo i samarbejde med Enhedslisten og Liberal Alliance gennemført en række ændringer af reglerne for ægtefællesammenføring.
Vi afskaffede et usmageligt og også forhadt pointsystem, som var udtryk for rendyrket uddannelsessnobberi.
De netop gennemførte ændringer af ægtefællesammenføringsreglerne er et bevis på, at udlændingepolitikken nu er kommet tilbage på midten af dansk politik.
Ændringerne indebærer, at de betingelse for ægtefællesammenføringer, der var gældende frem til udgangen af 2010, i hovedtræk nu bliver genindført.
24-års-reglen og tilknytningskravet er den robuste kerne i dansk udlændingepolitik.
Bemærkningerne til det lovforslag, der ligger til grund for ændringerne af ægtefællesammenføringsreglerne, indeholder jo en beskrivelse af, hvilke konsekvenser ændringerne har.
Det fremgår således af bemærkningerne til lovforslaget, som jeg også tidligere har redegjort for bl.a. her i salen i forbindelse med besvarelsen af det spørgsmål, der hed spørgsmål nr. S 2525, at det skønnes, at der på baggrund af lovforslaget årligt kan blive meddelt yderligere op til 1.000 opholdstilladelser til familiesammenførte ægtefæller m.v.
Det svarer groft sagt til det, der var tilfældet før indførelsen af pointsystemet og gebyrerne på familiesammenføringsområdet.
Lad mig i den forbindelse endnu en gang erindre om, hvad tidligere statsminister hr. Lars Løkke Rasmussen udtalte i sin åbningstale til Folketinget 2009: »I et tæt samarbejde med Dansk Folkeparti har vi fået indvandringen under kontrol«.
Peter Skaarup (DF), 2012-05-23:
Det er jo egentlig lidt skægt at høre justitsministerens besvarelse af det her spørgsmål, for både før valget og åbenbart også nu vil man gerne give indtryk af, at vi fortsat har en forholdsvis stram udlændingepolitik i Danmark.
Ministeren siger, at regeringen har bevaret 24-års-reglen og tilknytningskravet, men virkeligheden er jo, at de krav og regler bliver udhulet, og at regeringen i virkeligheden også lemper tilknytningskravet.
Det har ministeren selv sagt flere gange.
Samtidig konstaterer ministeren jo også i sin tale som besvarelse på spørgsmålet, at der i hvert fald, og det ved vi allerede nu, regnes med, at der kommer 1.000 flere familiesammenføringer her i 2012 med dertil hørende ekstraudgifter for skatteborgerne.
I en tid, hvor man i øvrigt sparer mange steder i samfundet, hvor skatterne bliver hævet – vi har europarekord i skattetryk og formentlig også verdensrekord i skattetryk – vælger regeringen altså at bruge flere penge på udlændinge, der kommer til Danmark og vil have familiesammenføring.
Nu er det jo lidt svært at se præcist, hvordan tingene udvikler sig.
På den hjemmeside, der hedder www.nyidanmark.dk, er det ikke muligt at trække de seneste tal på udlændingeområdet ud.
Jeg kan egentlig ikke opfatte det på anden måde, end at det er meget uheldigt, at de ting ikke virker.
Det gjorde de tidligere.
Der kunne man som borger se, hvordan det går på udlændingeområdet, og følge med i, hvor mange der søger asyl, hvor mange der får familiesammenføring osv. osv.
Men hvis man kigger andre steder hen i mediebilledet, er det jo ikke svært at finde tal, der viser, at der er et problem og et stigende problem.
I Auderødlejreren må man modtage flere asylsøgere nu og udbygge faciliteterne, og der er flere asylsøgere, der ikke kan få asyl, som venter, fordi de ikke kan blive sendt tilbage.
Så jeg må spørge regeringen: Hvordan vil regeringen egentlig dæmme op for den her udvikling, som bliver værre og værre?
Morten Bødskov (S), 2012-05-23:
I forhold til et par af de ting, hr. Peter Skaarup fik sagt, eksempelvis at den nuværende regering skulle gennemhulle 24-års-reglen – sådan forstod jeg det – må det simpelt hen bero på, at hr. Peter Skaarup ikke er ordfører på området, for så ville han have været involveret i en hel række diskussioner om lige nøjagtig det emne.
Her ville det have fremstået meget klart for ham, at det, regeringen gør, faktisk er at tilbageføre 24-års-reglen til det, der var gældende før pointsystemet.
Hvad betyder det?
Det betyder rent faktisk, at vi lukker de huller, som Dansk Folkeparti var med til at slå i 24-års-reglen.
Bare så det er helt på det rene: 24-års-reglen gælder og er nu et solidt og robust fundament under dansk udlændingepolitik.
Tilsvarende er tilknytningskravet.
Det, der sker, er, at vi på ægtefællesammenføringsområdet groft sagt fører det tilbage til det, der var gældende ved udgangen af 2010, hvor tidligere statsminister hr. Lars Løkke Rasmussen under åbningsdebatten, altså i sin åbningstale; stod og sagde på Folketingets talerstol: »I tæt samarbejde med Dansk Folkeparti har vi fået indvandringen under kontrol«.
Det sagde han så i 2009, altså et år tidligere end det, vi fører reglerne tilbage til.
Jeg tror, at jeg må berolige hr. Peter Skaarup med, at det ikke passer, når han siger, at regeringen gennemhuller 24-års-reglen.
Tværtimod lukker vi de huller, som den tidligere regering og Dansk Folkeparti gennemførte med pointsystemet, og så har vi jo et citat af den tidligere statsminister, hr. Lars Løkke Rasmussen, hvor han altså siger, at man har fået indvandringen under kontrol i samarbejde med Dansk Folkeparti – og det er vel at mærke et år inden det, vi ruller reglerne tilbage til.
Peter Skaarup (DF), 2012-05-23:
Jeg tror godt, ministeren ved, at det, der er læren om de politiske områder herinde på Christiansborg, er, at man ikke bare kan sige, at man nu ruller nogle ting tilbage, at man nu ruller lovgivningen tilbage til det, som den var i 2010 eller i 2005, for tingene udvikler sig jo hele tiden.
Det er jo derfor, vi i Folketinget løbende vedtager lovgivning, f.eks. på miljøområdet eller på arbejdsmarkedsområdet, nemlig fordi der hele tiden kommer nye udfordringer.
Så hvis man f.eks. sagde, at man nu ville gøre det, som man gjorde det i 2010, ville det virkelig være et tilbageskridt, og det er jo også derfor, vi siger, at det, der her er tale om, altså denne omfattende lempelse af udlændingepolitikken, er et tilbageskridt.
Hvad ville justitsministeren f.eks. gøre, hvis det nu var justitsministerens egen privatøkonomi, det drejede sig om, og man så sagde: Nå, men lad os bare have de samme udgifter, som vi havde i 2010, lad os bare agere, som vi gjorde i 2010, for det er sikkert godt nok?
Men nej, det er da ikke godt nok.
Altså, det, at der er denne befolkningsvandring, som vi kan se der går i retning af Vesteuropa, gør jo netop, at vi hele tiden er nødt til at være på tæerne for at sikre en fast og fair udlændingepolitik, og det er der, regeringen fejler.
Spørgsmålet lyder sådan her: Vurderer ministeren, at der på baggrund af regeringens omfattende lempelser af udlændingepolitikken vil komme flere eller færre asylsøgere og familiesammenførte, og hvordan vil ministeren sikre, at myndighederne kan holde trit med den mulige øgede tilstrømning?
Morten Bødskov (S), 2012-05-23:
Altså, det, der var årsagen til, at disse ændringer blev lavet, var jo, at Dansk Folkeparti havde fået den tidligere regering med på, at den skulle lave et system med et uddannelsessnobberi, hvor det var sådan, at man, hvis man havde taget en universitetsgrad på et af verdens førende universiteter, så var mere værd end en almindelig håndværker.
Det var jo det, man kunne se var virkeligheden, når man ser på det pointsystem, som den tidligere regering havde skruet sammen.
Det var et uddannelsessnobberi, som den nuværende regering ikke vil være med til.
Der er jo så derudover også den pointe – og det er måske derfor, at Dansk Folkeparti, kan man vel rolig sige, på det her område lige i øjeblikket er lidt utilpas – at det nu er sådan, at udlændingepolitikken er kommet tilbage på midten i dansk politik.
Regeringen har lavet nogle brede aftaler med Liberal Alliance, som betyder, at udlændingepolitikken er kommet tilbage på midten af dansk politik, hvor der er robusthed, men også retfærdighed, og hvor omdrejningspunkterne er 24-års-reglen, tilknytningskravet og kravet om de beståede danskprøver.
Der handler det helt grundlæggende om, at udlændingepolitikken er kommet væk fra at have været en del af det, der var de evindelige tilstande i forbindelse med finanslovforhandlingerne, hvor det jo var, at Dansk Folkeparti skulle have betaling i form af nye opstramninger og nye opstramninger, fordi det var sådan, at man skulle lægge stemmer til nogle store ændringer af og nogle store nedskæringer på velfærden.
Det er noget, som vi er kommet væk fra; vi har nu en bred aftale på midten om det, der er de centrale dele af den danske udlændingepolitik, og det er en aftale, som regeringen har indgået med Liberal Alliance.
Det er klart, at det kan være svært for Dansk Folkeparti at forholde sig til det , men jeg tror, det er det, der er bedst for Danmark.
Peter Skaarup (DF), 2012-05-23:
Justitsministeren vil gerne give indtryk af, at vi fortsat har den faste og den fair udlændingepolitik – man kalder den robust – men det, der er virkeligheden, er, at man, ved at man siger, at man nu laver nogle aftaler hen over midten, så fører en udlændingepolitik, der er ekstrem.
For det, som den betyder, er, at man der, hvor man ellers har kunnet se, at antallet siden 2001, hvor den tidligere Nyrupregering sad, stille og roligt er gået ned, så nu kan se, at det igen går op, og det er måske det, der i virkeligheden er det, som er lidt svært at få ministeren til reelt at erkende.
Så kan man komme med alle mulige forklaringer om, at man synes, at politikken bør være anderledes og sådan noget, men det, der er konsekvensen af det, regeringen siden valget har gennemført, er, at det er nogle tal, der reelt begynder at stige.
Ifølge Røde Kors er presset for at få nye asylcentre gennem den seneste tid vokset, og det er sådan, at man har måttet tage hoteller og feriecentre i brug for at kunne rumme de pågældende folk.
I Halsnæs har byrådet måttet give tilladelse til, at man har kunnet udvide Auderødcentret.
Hvad vil regeringen gøre ved det?
Er det sådan, at man vil lukke øjnene for det, eller hvad sker der?