Hans Christian Schmidt (V), 2011-04-01:
Inden jeg går i gang med at komme med et par bemærkninger til de bemærkninger, der er faldet, vil jeg måske godt lige nævne over for hr. Simon Emil Ammitzbøll om den sidste debat, der var, at man måske ville finde god vejledning, hvis man fandt den mail frem, som er sendt rundt til ordførerne fra netop Dansk Taxi Råd, som jeg skal citere: Dansk Taxi Råd støtter forslaget om at give ministeren bemyndigelse til at stille krav om, at taxierhvervet skal være let genkendeligt.
Jeg tænkte bare, at hvis nu taxierhvervet gerne vil have det, var det så ikke noget, vi måske kunne lade være med at bruge for meget tid på at diskutere, eller skal vi ind over det, fordi det er den rigtige dato?
Jeg forstår det sådan set ikke.
Men jeg spørger blot, om vi, når nu Dansk Taxi Råd har den holdning, så skal diskutere længe, om vi kan imødekomme det eller ikke kan imødekomme det?
Jeg synes jo bare, at vi kunne imødekomme det.
Men det er jo sådan set lidt omvendt af det, som hr. Simon Emil Ammitzbøll fremkom med, nemlig at det skulle være noget med, at vi fra regeringens side vælger at gå ind i det.
Det er da i høj grad hr. Simon Emil Ammitzbøll, der forsøger at få en stor debat ud af noget, som Dansk Taxi Råd i øvrigt har bekræftet at de støtter, nemlig forslaget om at give den bemyndigelse.
Jeg vil selvfølgelig gerne sige tak til ordførerne for modtagelsen af lovforslaget, selv om jeg må sige, at det jo var noget spredt.
Vi kom noget rundt, og jeg mener, at de, der måtte have sat et lille spørgsmålstegn ved, hvorfor det har taget lidt tid at få lovforslaget frembragt, vel nok kan forstå på debatten her, at vi har mange ender; det må man sige.
Vi går lige fra, om vi har tillid til kommunerne, til, om teletaxa skal ændres osv.
Jeg vil bare sige, at med lovforslaget flyttes administrationen af visse tilladelser, der i dag administreres efter busloven, til taxiloven, og det er jo de her såkaldte EP-tilladelser, som omfatter motorkøretøjer, og hvordan de er indrettet til befordring af højst ni personer, føreren medregnet, som er udstedt i tilknytning til kontrakt med trafikselskaber om almindelig rutekørsel.
Jeg forstår sådan set godt alle de bemærkninger, der falder om, at netop taxierhvervet er presset, og at de her EP-tilladelser spiller en afgørende rolle.
For det andet at give kommunerne mulighed for at vurdere behovet for tilladelse til offentlig servicetrafik, ligesom vi i dag gør det med taxitilladelser.
Endelig indsættes en bestemmelse om, at transportministeren bemyndiges til at fastsætte krav til beklædning af førere af taxier.
For at opnå en bedre ligestilling og dermed mere fair konkurrencevilkår, som jo er noget, man efterspørger, altså mellem taxitilladelse og tilladelse til offentlig servicetrafik, foreslås det, at der stilles energi- og miljøkrav til køretøjer, der anvendes til kørsel på grundlag af tilladelser til offentlig servicetrafik, ligesom de krav, der i dag stilles til køretøjer, der anvendes til taxikørsel, limouisinekørsel og sygetransport.
Så foreslås det også, at der stilles uddannelseskrav til førere af tilladelser til offentlig servicetrafik, ligesom de krav, der i dag gælder for førere af taxier, limousiner og sygetransportkøretøjer.
Jeg hører ikke, at vi er uenige om det.
Så jeg tror, at vi ligesom er enige om det element.
Det sker ud fra hensynet til at sikre en tilfredsstillende betjening, herunder taxibetjening inden for hele kommunens område, hvis kommunen vurderer, at det er ønskeligt.
Der er det lidt tankevækkende, at vi nu i dag diskuterer, om vi tror på kommunerne.
Man skal ikke sådan gå ind og gøre noget ved kommunerne.
Jeg kan huske, at det ikke er lang tid siden, at vi diskuterede vejloven.
Der var jo nogle, der holdt store følelsesladede indlæg heroppefra om, hvor stor tillid man skulle have til kommunerne.
Nu siger vi så i det her lovforslag, at vi har tillid til, at kommunerne selv kan finde ud af, hvor mange tilladelser de vil give, set i lyset af at de gerne have, at deres landområder bliver taxibetjent.
Nu kan jeg så høre, at der er nogle, der sætter store spørgsmålstegn ved, om kommunerne vil deres egne landdistrikter det godt.
Jeg vil godt sige ved denne lejlighed, at jeg gerne vil være med til at kigge på det, men det, vi diskuterer her, er jo ikke ukompliceret; det må jeg sige, for hvis vi også skal lave noget, der sikrer, at kommunerne ikke rigtig har indflydelse på det, fordi vi måske ikke helt stoler på det, så er det svært.
Det siger jeg kun, fordi der er en række forhold i loven.
Men jeg kommer gerne og diskuterer det i Trafikudvalget.
Til sidst foreslår vi, at der i taxaloven indsættes en bestemmelse om, at transportministeren bemyndiges til at fastsætte krav til beklædning af førere af taxier.
Det skal bidrage til at fastholde en høj kvalitet og lette genkendeligheden af førere af taxier, og bemyndigelsen vil blive udmøntet i en bekendtgørelse, hvor der vil blive fastsat mindstekrav til chaufførernes beklædning.
Nu beder jeg alle dem, der har brugt en del tid på det, til lige at lytte til, hvad det er, vi her siger.
Der kan f.eks. være et krav om, at tøjet skal være forsynet med et tryk eller et emblem, der skal bæres tydeligt, hvoraf ordet taxi eller navn og logo på det bestillingskontor, som taxien er tilsluttet, fremgår.
Jeg kan godt høre på visse ordførere, at det er et helt urimeligt krav at stille, men jeg synes jo ikke, der er noget overraskende i, at folk gerne vil føle sig trygge og vil kunne se, at det er en taxa, de kommer ud at køre med.
Jeg kan så forstå, at en enkelt ordfører siger, at det kan man misbruge.
Ja, der må man sige, det har man forhåbentlig ikke brugt alt for lang tid på at tænke over, for jeg kan sige, at det kan man jo sådan set med alt.
Al lovgivning osv. afhænger jo af, om nogle har tænkt sig at overholde det.
Men jeg har på et møde, hvor vi har diskuteret det her med Dansk Taxi Råd, forstået, at det store problem er, at man i den konstruktion, der er, hvor man tilmelder sig et bestillingskontor, ikke samtidig har en ret til at kunne sige, at dem, der ejer taxaerne, skal overholde det her, medmindre det står i loven.
Og nu skriver vi det på den mindst bureaukratiske måde, man kan, nemlig ved at man bemyndiges til det.
Hvis ikke man bemyndiges til det, skal vi jo til at skrive ind i loven, hvordan det skal foregå.
Hvis det her er noget, som er et meget stort problem for nogle ordførere, nemlig at man skal være letgenkendelig, er jeg nødt til at sige, at det ikke bliver et forslag, som jeg kommer til at kæmpe for, jeg har sådan set bare imødekommet, at der kan være en rimelighed i, at man kan stille et krav til dem, der ejer taxaerne, nemlig at vi gerne vil være sikker på, at vi også kan se, det er en taxa, vi er ude at køre med.
Og hvis nogen ordførere siger, det er en helt urimelig ting at stille som et krav, så kigger vi da på det.
Så vil jeg sige, at i høringen var beklædningsspørgsmålet ikke med i spørgsmålet, men der vil komme en særskilt høring om det i forbindelse med udarbejdelse af bekendtgørelsen, og der vil jeg bare allerede nu sige til dem, der ejer taxaerne, dem, der har bestillingskontorerne, at jeg håber, de får skrevet helt tydeligt, hvordan de gerne vil have det, for jeg er helt sikker på, at det kommer til at stå sådan.
Så jeg går altså ud fra, at man nu tænker sig godt om, med hensyn til hvordan man vil have det ude i taxabranchen, for det kommer til at stå sådan, som man selv skriver.
Jeg er nødt til at sige, at jeg beskæftiger mig med meget, men hvordan det her skal gøres, har jeg hverken tid eller lyst til, og jeg går ud fra, at man selv kan skrive det, når man i øvrigt bakker op om forslaget.
Høringen over de to andre elementer har fået en blandet modtagelse, som jeg dog tolker som, at der under de givne omstændigheder er fundet en rimelig balance i lovforslaget, idet holdningerne tjener modsatrettede hensyn.
Jeg forstår godt det, der er spurgt ind til, og jeg er positiv over for det, og jeg vil også gerne diskutere, om der er nogle enkelte elementer, men vi skal bare huske, at der er flere parter i det her.
Den ene part er selvfølgelig taxavognbranchen, den anden part er regionerne og kommunerne, der siger: Det er vigtigt, at vi har EP-tilladelser, for det er vigtigt, at vi kan få konkurrence, når vi bestiller vores sygetransport og persontransport i øvrigt, så det vil vi have.
Så det er klart, at vi har forskellige hensyn, vi skal veje op imod hinanden, og det er også det, der, selv om forslaget ikke er stort, gør det kompliceret, altså fordi der er forskellige interesser her.
Men er der nogle gode ting, vi kan finde ud af sammen, ser jeg gerne på det.
Det står mig ikke helt fuldstændig klart, om der er et flertal for forslaget, som det ligger lige nu og her, men det ser vi på, og hvis ikke der er det, må vi jo tage den tid, der skal til.
Men jeg er bare nødt til at sige, at det her jo i høj grad er noget, som også branchen efterspørger.