Kirsten Brosbøl (S), 2014-05-26:
Først en tak til forslagsstillerne for at have fremsat beslutningsforslaget om at sikre borgere et krav på et rimeligt varsel og i visse situationer også økonomisk hjælp, når der laves nye kloaksystemer, som har store økonomiske konsekvenser for den enkelte grundejer.
Jeg opfatter forslaget sådan, at De Konservative ligesom regeringen er optaget af at undgå en situation med grundejere, der risikerer fængsel, og det er jo desværre nogle af de sager, vi har hørt om at der har været enkelte tilfælde af, altså hvor kommuner er skredet til anmeldelse.
Men det konservative forslag indebærer også nogle udfordringer, som det er nødvendigt at få belyst grundigt.
Som der også står i beslutningsforslaget, er det arbejdet med forbedringen af vores vandområder, som har skabt et øget behov for, at kommunerne giver påbud til private grundejere om kloakering og forbedringer af deres spildevandsanlæg.
Forbedringer indebærer nu engang næsten altid omkostninger, og disse skal jo betales på den ene eller den anden måde.
Forbedringerne er nødvendige.
Folketinget vedtog reglerne om spildevandsrensning i det åbne land allerede i 1997, og det er urimeligt længe siden, kan man jo sige, at der har været en lovgivning, der altså siger, at der skal foretages spildevandsrensning i det åbne land.
Målsætningerne fremgår af regionplanerne, og de fremgår også af de kommende vandplaner.
Vandplanerne er til gavn for os alle, som vil have et godt vandmiljø i Danmark.
Med de kommende vandplaner har vi i Miljøministeriet vurderet, at det bliver nødvendigt med forbedringer af spildevandsrensningen på cirka 40.000 ejendomme rundtomkring i Danmark.
Og ja, det er rigtig mange grundejere, som er berørt.
Men heldigvis har langt de fleste af de grundejere en økonomisk buffer til at kunne løfte opgaven.
Det er grundejere, som i forvejen er pressede af krisen, og som med den ekstra regning, de får ved at lave spildevandsanlægget, altså bliver presset på økonomien.
Regeringen er derfor også meget optaget af situationen for de grundejere, som af den ene eller den anden grund simpelt hen ikke kan finde midlerne til at efterkomme ellers nødvendige påbud.
Af samme grund har vi også i regeringen systematisk gennemgået de hjælpemuligheder, der allerede er i dag,
og arbejdet aktivt for at sprede viden om det til kommunerne.
Bl.a. undersøgte Miljøministeriet sammen med Ministeriet for By, Bolig og Landdistrikter i 2012, hvilke økonomiske muligheder der allerede var for at hjælpe grundejerne.
Det kom der to vejledninger ud af, som Naturstyrelsen sendte til kommunerne i 2013, så kommunerne har et samlet overblik over de muligheder, der findes, ikke kun på Miljøministeriets område, men også på Økonomi- og Indenrigsministeriets og Ministeriet for By, Bolig og Landdistrikters områder.
Der er en vejledning om henstandsmuligheder og en om mulighederne for at undtage enkelte ejendomme, f.eks. nedrivningsmodne ejendomme, fra at skulle lave spildevandsanlæg.
Alligevel har en del grundejere i løbet af 2013 og 2014 kontaktet Miljøministeriet, fordi der trods de forskellige hjælpemuligheder simpelt hen ikke er midler til at prioritere kloakering og andre former for spildevandsrensning.
De fleste grundejere er helt enige i, at der bør gøres noget, og de efterspørger derfor lånemuligheder, når bankerne har smækket pengekassen i.
Men det skal helst ikke være sådan, at grundejere, som selv har betalt for kloakeringen, også skal betale for naboernes anlæg.
Derfor har vi set på forskellige løsningsforslag, hvor det som udgangspunkt er den enkelte grundejer, der selv betaler i sidste ende, men på en måde, så man får længere tid til at finde pengene.
Vi har selvfølgelig også kigget på de interessante forslag til løsninger, som er omtalt i det her beslutningsforslag, som vi altså behandler nu i dag, bl.a. en låneordning for de særligt belastede, så de penge, der investeres i anlæg nu og her, tilbagebetales over flere år.
Det rejser jo spørgsmålet om, hvem der så skal garantere for, at pengene kommer i hus hos spildevandsselskabet.
I beslutningsforslaget foreslås det, at alle borgere skal have et krav på mindst 5 års varsel om tilslutning til kloaknettet.
Spørgsmålet om rimeligt varsel er interessant og noget af det, som regeringen også undersøger.
Det kan regeringen ikke tilslutte sig.
En mulighed kunne selvfølgelig være at få staten til at garantere for de lån, som grundejerne optager.
Det er jo også, hvad der foreslås her, men sådan en ordning skal jo altså også finansieres.
Forslaget er jo fra Det Konservative Folkeparti, som også står bag finansloven, men der har vi som bekendt ikke afsat pengene.
Konservative peger også i beslutningsforslaget på, at man kan se på alternative løsninger til en statsgaranteret låneordning, som også kan sikre vandselskaberne mod store låneudgifter.
Miljøministeriet er i gang med at undersøge, hvilke andre løsninger der kan være.
Men der er altså desværre nogle juridiske knaster, som ikke bare lige lader sig løse.
Det drejer sig f.eks. om spørgsmålet om ekspropriation og statsstøtte, og det er jo altså emner, som man ikke bør tage let på.
Hvis man laver en ordning, hvor der er risiko for, at spildevandsselskaberne ikke får deres penge, så kan der være tale om, at vi tvangspålægger spildevandsselskaber et økonomisk tab.
Det er det, vi med andre ord kalder ekspropriation.
Der er desuden en risiko for, at en låneordning indebærer statsstøtte, hvis den også tilbydes ejendomme, hvor der f.eks. er et privat enkeltmandsfirma.
Det er ikke altid helt nemt at lave en sondring mellem erhvervs- og ikkeerhvervsmæssig brug.
Vi er derfor nødt til at bruge den tid, der skal til, for at finde en løsning, som duer, både i praksis og i juraen, og som ikke bare vælter omkostningerne over på dem, som allerede har betalt.
Så afslutningsvis må jeg derfor sige, at vi fuldt ud deler intentionerne bag det her forslag.
Regeringen er i fuld gang med at se på mulighederne for også at kigge på nogle af de løsninger, som der altså foreslås her, men vi kan ikke stemme for det her beslutningsforslag.
Men som sagt er det på ingen måde, fordi regeringen ikke er optaget af situationen.
Vi arbejder på højtryk for at se, om vi kan finde en løsning, og vi ser som sagt altså også på de elementer, der indgår her i forslaget.
Men det er klart, at vi er nødt til at skulle have løst de juridiske udfordringer, der er med et sådant forslag, og vi skal finde en løsning, der altså kan gå både i praksis og juridisk.