Tina Nedergaard (V), 2011-02-23:
Det er altid et problem at fremhæve nogle, fordi det jo sagtens kunne blive på bekostning af andre.
Men noget af det, jeg simpelt hen har respekt for, når jeg er ude at opleve f.eks. de 22 projekter, der er fra satspuljen, er, når lærerne selv er begejstrede for løsningen.
Så er det sådan set måske mindre interessant, hvad jeg præcis mener om den løsning, for jeg vil gerne give de større frihedsgrader til kommunerne, at i de højere grad selv kan beslutte, hvilke værktøjer de vil bruge.
Omvendt har regeringen en aftale med kommunerne om, at vi sikrer, at det kun er over for elever, der har brug for specialundervisning i en overvejende del af undervisningstiden, at vi bruger specialundervisningsbegrebet, fordi inklusion er noget andet.
Inklusion er jo også at tåle, at vi ser lidt forskellige ud, at vi er lidt forskellige, at vi ikke nødvendigvis alle sammen passer ind i lige præcis det almindelige billede af, hvad der hører hjemme i en almindelig klasse, og det er altså skredet undervejs.
Det er jo underligt, at f.eks. specialundervisningsudgifterne er steget så voldsomt i de senere år, efter at det overgik til kommunerne.
Det kan jo ikke skyldes, at der er kommet så mange flere børn med udfordringer.
Jeg tror også, vi skal kigge på os selv og spørge: Hvorfor er det, vi måske som forældre til børn i almindelige klasser ikke i samme grad som tidligere tolererer forskellighed?
Det kan være ekspertise, man kan bruge.
Det er PPR, som man kan lave mere efterspørgselsstyret, hvor man kan bruge PPR til rådgivning ude i skolen.
Men det kan jo også være tilladt, man har nogle ekstra timer, eller at man har en ekstra hjælp på, og for mig at se kan det meget gerne i mange situationer være en dygtig pædagog, som understøtter lærerens undervisning, altså egentlige undervisningsassistenter.
Jeg tror blot ikke, at den bedste løsning er, at vi definerer, hvilke valg man skal træffe derude.
Noget af det, som jeg dog venter mig meget af, er en 6 klokketimers indskolingsdag, fordi det vil give alle børn mulighed for en bedre start i skolen, også børn, der ellers alternativt måske let kunne blive ekskluderet allerede i indskolingen.
Jamen det hænger jo sammen, og jeg synes bare ikke, at det er rigtigt, hvad fru Pernille Frahm nu siger, nemlig at hun i sin foregående argumentation ikke sagde, at der var en modsætning.
Jo, det sagde fru Pernille Frahm, hun henviste faktisk til, at jeg ikke på én og samme tid kunne sige, at vi skulle have en inkluderende folkeskole, og at vi skulle have ro i klassen.
Jo, det kan jeg jo netop præcis sige.
Det er sådan set hinandens forudsætninger efter min bedste opfattelse.
Og jeg mener også, at vi kunne skabe mere ro i klassen, hvis forældrene også ville tage mere ansvar.
Og det vil jeg gerne medgive er min holdning.
Og det er en klar politisk holdning.
Det synes jeg simpelt hen er for ringe.
Det kan godt være, at det er lidt gammeldags, men det ville i hvert fald have en stor effekt på vores skoleudvikling, hvis det var sådan.
Så vil jeg sige, at lærerne allerede i dag har mulighed for at udvikle sig og få efteruddannelse.
Men der, hvor jeg synes at mulighederne er for ringe, er med hensyn til at drage nytte af de mange eksperter, vi har, som ved, hvordan man håndterer børn med handicap f.eks. eller med særlige problemstillinger, det kan være ADHD-adfærd eller på andre måder grænseafsøgende adfærd.
De er i dag placeret i specialskolerne, i specialklasserne, hvorimod de efter min overbevisning kunne bruges langt bedre, nemlig til at uddanne vores dygtige lærere til at håndtere de udfordringer i klassen, altså flere undervisere til at undervise undervisere og så måske færre af dem til at undervise børn ude i specialskolerne.
Det er klart, at de erfaringer, vi har høstet gennem forsøg, jo skal bruges ude i kommunerne.
Det er også derfor, regeringen har lagt op til, at vi udviser større tillid og tiltro til, at man lokalt kan træffe beslutninger, som er til fordel for børnene.
Derfor vil vi gerne give større grad af frihed til at vælge de værktøjer, som er nødvendige.
Jeg har faktisk oplevet rigtig mange gode kommuner og skoler, som arbejder aktivt med at skabe mere inklusion.
Jeg kan i hvert fald komme i tanker om en enkelt skoleleder, som over for mig har påpeget, at hun har en oplevelse af, at det løfter skolen meget, at man skaber inklusionen derude konkret.
Jeg tror ikke, det er en særlig god idé, at vi angiver, hvilket værktøj man præcis skal benytte.
Men når kommunerne kommer til regeringen og beder om nogle værktøjer, som egentlig i korthed mest går ud på større frihedsgrader, og vi så imødekommer det, er der også bedre mulighed for, at de kan nå de mål, vi sammen sætter.