Jørn Neergaard Larsen (V), 2016-05-23:
Tak for det.
Enhedslisten ønsker at ændre kriterierne for både førtidspension og ressourceforløb.
Med reformen er der sket et helt nødvendigt paradigmeskifte, i forhold til hvordan vi som samfund ser på vores mest udsatte borgere.
Jeg tror, at alle, der står bag reformen, er enige om, at udsatte borgere ikke længere skal parkeres på passiv førtidspension, hvis der er andre muligheder.
Målet er, at flere får en tilknytning til arbejdsmarkedet, og at færrest mulige skal ende på varig passiv forsørgelse.
Det er derfor fuldstændig i tråd med reformens mål, at tilgangen til førtidspension er faldet.
Det er også i tråd med reformens mål, at en langt større andel af borgere visiteres til ressourceforløb og fleksjob.
Borgere med en potentiel arbejdsevne skal have den nødvendige hjælp til at udvikle denne, og alt efter den enkeltes situation kan det f.eks. ske i fleksjob eller et ressourceforløb.
Vi skal drøfte fleksjobordningen senere, når vi behandler beslutningsforslag B 183, og jeg vil nu fokusere på beslutningsforslagene B 181 og B 182.
Når vi ser på ressourceforløb, vil jeg gerne slå fast, at udgangspunktet for et ressourceforløb er, at borgeren har en arbejdsevne med et udviklingspotentiale, som på sigt kan realiseres og udvikles på arbejdsmarkedet.
I dag deltager cirka 16.000 borgere i et ressourceforløb, hvor der er mulighed for at få en helhedsorienteret og tværfaglig indsats med fokus på at udvikle arbejdsevnen.
Ressourceforløb handler ikke om at afprøve, hvad borgeren kan eller ikke kan ude på en virksomhed.
Ressourceforløb handler om at udvikle borgerens arbejdsevne, og derfor kan indsatsen bestå af både beskæftigelsesmæssige, sociale og sundhedsmæssige tilbud sat sammen på bedst mulig vis og i den rækkefølge, som passer bedst til den enkelte.
Ressourceforløbet tilrettelægges på baggrund af en konkret og individuel vurdering af borgerens behov og udfordringer.
Vurderingen foretages på et grundlag, der er grundigt belyst fra alle vinkler af det kommunale rehabiliteringsteam.
Det betyder, at det er sagsbehandlere fra både det sociale område samt beskæftigelses- og sundhedsområdet, der sammen med en sundhedskoordinator fra regionen vurderer den enkelte borgers situation og herudfra indstiller, hvilke indsatser borgeren skal have under ressourceforløbet.
Behandlingen af borgernes sag sker dermed af et kvalificeret og fagligt team, og det ønsker vi ikke at ændre på.
Vi skal ikke fra centralt hold til at detailregulere komplicerede og konkrete vurderinger af f.eks. arbejdsevne og udviklingspotentiale.
Det er jeg og forligskredsen enige om.
Derfor har vi i forligskredsen igangsat et omfattende projekt, der skal sikre, at de gode erfaringer med ressourceforløb kommer hele landet til gode.
For der er bestemt også gode erfaringer, og det må vi ikke glemme – heller ikke der.
Der er bl.a. igangsat en brugerundersøgelse blandt 4.000 borgere, der deltager i eller har deltaget i et ressourceforløb.
Undersøgelsen skal give et repræsentativt billede af borgerens oplevelse af indsatsen, for et vellykket ressourceforløb handler i høj grad om, at borgeren føler sig inddraget og kan se sig selv i det.
Vi har brug for at få et reelt indblik i, hvad der går godt, og hvor der skal sættes ind set med borgernes øjne.
Jeg tror, at vi alle kan blive enige om, at der ikke findes snuptagsløsninger, når det handler om at hjælpe vores allermest udsatte borgere ind på arbejdsmarkedet.
Det kræver en langvarig indsats, og det er netop formålet med et ressourceforløb og resten af reformen af førtidspension og fleksjob.
Førtidspension blev ikke afskaffet med reformen, heller ikke for de unge, selv om man nogle gange får det indtryk fra visse deltagere i debatten.
Personer, der er så syge eller har så betydelige funktionsnedsættelser, at det er åbenbart formålsløst at forsøge at udvikle deres arbejdsevne, skal fortsat tilkendes førtidspension.
Det ændrer reformen ikke ved.
Borgere med markant nedsat arbejdsevne skal ikke trækkes igennem forløb, hvis det på forhånd er åbenbart formålsløst at udvikle arbejdsevnen.
Det er efter min mening et forslag i den helt gale retning.
Jeg vil heller ikke anbefale, at ressourceforløbene bliver skåret ned til 1 år, som Enhedslisten ønsker, når det netop igennem et længerevarende og målrettet forløb er målet at prøve at få borgerne tilbage på arbejdsmarkedet.
Derfor kan regeringen ikke støtte op om de fremsatte beslutningsforslag, B 181 og B 182.
Til sidst vil jeg gerne slå fast, at regeringen sammen med forligskredsen følger området tæt, og at vi har særlig fokus på, at ressourceforløbene har et indhold, der kan leve op til reformens høje forventninger.
Vi har siden 2013 været i gang med en langsigtet investering i de mest udsatte borgere.
Det kræver stor omstilling, og jeg vil gerne opfordre til, at vi alle er villige til at tænke mere langsigtet og tålmodigt, samtidig med at vi selvfølgelig sætter ind, når der er behov for det.
Vi må aldrig gå tilbage til fortidens synder, hvor indsatsen sat på spidsen gik ud på at udmåle graden af menneskers problemer, ignorere ressourcer og potentialer og bagefter tildele dem offentlige ydelser resten af livet.
Tak for ordet.