Finn Sørensen (EL), 2013-02-28:
Det forslag, vi har fremsat her, er i sit indhold identisk med et forslag, vi hele tre gange fremsatte under den tidligere regering, men dengang sammen med de tre nuværende regeringspartier.
Vi var dengang enige om, at det er urimeligt, at mennesker skal miste deres sygedagpenge, hvis de stadig væk er syge og deres situation er uafklaret.
Vi var enige om, at økonomisk utryghed i sig selv kan være en meget væsentlig barriere for at blive rask, og vi var enige om, og jeg citerer fra vores beslutningsforslag: Der er behov for både bedre opfølgning og ophævelse af varighedsbegrænsningen.
Citat slut.
Det sagde vi i en erkendelse af, at ophævelse af varighedsbegrænsningen ikke løser problemet i sig selv, der skal en øget indsats til i kommunerne i form af tidlig indsats og helhedsorienteret sagsbehandling.
Jeg citerer igen fra vores beslutningsforslag fra dengang: Der er derfor under alle omstændigheder et presserende behov for at ophæve varighedsbegrænsningen for udbetaling af sygedagpenge.
Citat slut.
Vælgerne handlede derfor i god tro, da de ved valget i 2011 stemte på et af de fire partier, der stod samlet om dette forslag, i forventning om, at løftet ville blive indfriet.
Vælgerne blev også glade, og det gjorde Enhedslisten også, da vi så regeringsgrundlaget.
Under overskriften »Færre mennesker skal leve i fattigdom« står der, og jeg citerer: Regeringen vil afskaffe varighedsbegrænsningen på sygedagpenge, i stedet vil regeringen styrke den aktive indsats.
Citat slut.
Det var og er ikke til at misforstå.
Men så begyndte vores bekymringer, for forslaget var ikke med i regeringens forslag til finanslov, og det lykkedes heller ikke at få det med.
Begrundelsen var, at det skulle gøres ordentligt.
I februar 2012 blev sagen sendt i et tværministerielt udvalg, der skulle komme med en indstilling inden sommerferien, altså sommerferien 2012.
Imens fortsatte medierne med at bringe det ene eksempel efter det andet på mennesker, der blev frataget sygedagpenge, selv om de ikke var raske nok til at vende tilbage til arbejdet, men heller ikke syge nok til at blive tilkendt førtidspension.
Det har drejet sig om ca. 20 personer om dagen, hvoraf de fleste enten blev sat ned på kontanthjælp eller helt mistede forsørgelsesgrundlaget på grund af kontanthjælpsreglerne.
Det betyder altså, at ca. 8.000 mennesker helt unødigt er kommet i denne situation på grund af regeringens tøven i denne sag.
Det havde jo så været værd at vente på, hvis valgløftet rent faktisk var blevet indfriet, men skuffelsen var stor blandt vælgere, patientforeninger og hos Enhedslisten, da regeringen omsider meldte ud her i begyndelsen af februar.
Der var og er ikke tale om en indfrielse af valgløftet, tværtimod vil regeringen stramme op, så varighedsbegrænsningen sættes ned fra 52 til 26 uger, hvorefter den stadig sygemeldte overgår til kontanthjælp dog uden ægtefællemodregning.
Det svarer til et indtægtstab på et sted mellem godt 3.000 kr. og knap 7.000 kr. om måneden.
Det holdt lidt hårdt her i debatten, men det lykkedes da at få den socialdemokratiske ordfører til at indrømme, at det i virkeligheden handler om at flytte penge fra ydelserne og over til den tidlige indsats, som ordføreren sagde.
Nu kan man godt pludselig acceptere, hvad vi ikke ville acceptere før valget, nemlig at det er de langtidssyge, der kommer til at betale regningen for, at kommunerne og sundhedssystemet ikke sørger for at leve op til sygedagpengelovens krav om en tidlig og helhedsorienteret indsats og derfor er alt for længe om at få afklaret de langtidssyge, så de hurtigst muligt kan hjælpes tilbage på arbejde eller blive visiteret til førtidspension.
Det står desværre klart, at vi ikke kan få flertal for vores forslag her i dag, og regeringspartierne afviser at indfri et klokkeklart valgløfte, på trods af at det eneste nye er, at de netop er blevet regeringspartier, og at de har overtaget VK-regeringens økonomiske politik i bredeste forstand, som der står i regeringsgrundlaget.
Det eneste sådan rigtig gode ved den her debat var SF's ordførers store ærlighed; ordføreren indrømmede jo, at der nu er en ny virkelighed, at der nu er en økonomisk prioritering, og, må jeg tilføje, når vi ser, hvad regeringen i øvrigt har fremsat af planer siden hen, en ny virkelighed, der handler om, at der skal være luft til skattelettelser til aktionærerne i de største og mest velpolstrede virksomheder i det her land.
Det er bare for småligt, ikke mindst når man ser på, at der er tale om en beskeden udgift sammenlignet med de beløb, regeringen har tænkt sig at bruge på at lempe selskabsskatten og andre skatter og afgifter, der først og fremmest kommer nogle af de rigeste her i landet til gode.
Regeringen vil nu indlede forhandlinger med Folketingets partier om regeringens udspil til ændring af sygedagpengereglerne.
Disse forhandlinger møder Enhedslisten selvfølgelig op til, hvis vi bliver inviteret, med det formål at forbedre de nuværende regler, men vi håber selvfølgelig, at ministeren vil nå til den erkendelse, at det bedste ville være at leve op til det, man har lovet vælgerne og selv har skrevet i regeringsgrundlaget.