Ole Birk Olesen (LA), 2014-09-09:
I Liberal Alliance mener vi, at selve produktionen af sundhedsydelser godt kan være mere markedsorienteret og være mere fokuseret på at levere det bedst mulige produkt til den lavest mulige pris; at man går ud og spørger: Hvem kan gøre det bedst muligt?
Men vi mener fortsat, at finansieringen af indkøbet af sundhedsydelserne til borgerne i al hovedregel skal være offentlig.
Vi har kun den lille ændring, at vi mener, der skal være en beskeden brugerbetaling ved besøg hos privatpraktiserende læge og speciallæge på, så vidt jeg husker, 100 kr. pr. gang.
Det synes vi at man godt kan overkomme derude, og hvis man er kroniker og har problemer med at betale de mange gange, man skal til læge, skal der være et loft over, og vi vil også meget gerne indføre, at der er en eller anden særlig ydelse til de folk, som har en meget lav indkomst fra kontanthjælp eller folkepension.
Der kan det godt være, at man skal se på, om de skal have en ydelse for at kunne betale deres læge de 100 kr., som det koster.
Jeg har lige redegjort for, at vi faktisk mener det, og det gør vi stadig væk nu her 30 sekunder senere.
Vi mener ikke, det er noget, som skal gå helt uberørt hen over f.eks. folk med kroniske sygdomme.
Det skal være sådan, at der er et loft over det, så hvis man har brug for at gå rigtig meget til lægen, fordi man har en kronisk sygdom, er det ligesom i dag, hvor man får et kronikertilskud, når man køber medicin, at så stopper det; så skal man ikke betale mere, når man har betalt for de første 10 eller 20 gange.
Men udgangspunktet er, at der skal være en lille brugerbetaling ved privatpraktiserende læge, og målet med det er at få en mere rationel og rigtig anvendelse af de offentlige ressourcer.
Det nytter jo ikke noget, at vi bruger offentlige ressourcer på, at patienter går til lægen for f.eks. at have en samtalepartner.
Det er der nogle, der gør, det ved vi.
Vi ved, at der er måske især nogle ensomme ældre mennesker, der går til lægen for at få en snak.
Og det kan godt være, at man en gang imellem har brug for at få en snak, også hvis der er nogle psykiske problemer på vej, men hvis det bliver for meget snak og for lidt helbredelse og behandling, er det godt at få det stoppet, for det er ikke en rigtig måde at bruge ressourcerne på.
Det kan jeg godt bekræfte, og jeg vil gerne takke hr. René Christensen for spørgsmålet, for jeg tænkte faktisk på, at jeg ville sige det før, men så glemte jeg det igen, og nu mindede hr. René Christensen mig om det.
Det er jo lidt en underlig ting, vi har i Danmark, at hvis man er syg i tænderne, er det helt i orden, at der kan være brugerbetaling på det, men hvis man omvendt er syg i resten af kroppen, må der absolut ikke være brugerbetaling.
Det, vi faktisk foreslår, er, at nogle af de penge, som kommer ind ved brugerbetaling hos privatpraktiserende læge, bruges til at gøre brugerbetalingen mindre for folk, der går til tandlæge med nogle sygdomme i tænder, der f.eks. kommer af, at de har været i kemobehandling eller lignende.
Så der ligger også i vores forslag en lille omfordeling i forhold til lidt mindre brugerbetaling på tandlægeområdet for en lille smule mere brugerbetaling hos privatpraktiserende læger.