Nick Hækkerup (S), 2010-06-16:
Regeringen og Dansk Folkeparti har med deres skattereformer i henholdsvis 2003, 2004, 2007 og 2009 holdt skattelettelsesfest for de mest velhavende og givet ufinansierede og historisk skæve skattelettelser.
Regeringen og Dansk Folkeparti beder med det lovforslag, som vi behandler i dag, især helt almindelige hårdtarbejdende danskere, de arbejdsløse, de ressourcesvage, pensionisterne og borgerne med små indkomster om at gribe til lommerne.
Det er ikke de danskere, som har holdt fest sammen med regeringen og Dansk Folkeparti, der nu skal betale regningen.
De, som for alvor har slået hul i kassen, må alene opleve den smerte, det er at vente 3 år på den næste skattelettelse, eller som Asger Aamund, bestyrelsesformanden i Bavarian Nordic, konstaterer i Ekstra Bladet, og jeg citerer: Forliget får overhovedet ingen betydning for mig.
Det rammer mig ikke.
Jeg er ikke arbejdsløs og får i forvejen ikke børnepenge.
At lettelserne i topskatten for sådan nogle som mig først træder i kraft om 3 år, jamen det er altså småting.
Det betyder intet.
Det er altså faldet i den skattelettelse, han har fået – en reduktion i skattelettelsen på under 1 pct. Over for det står, at vi kan læse af de svar, der er givet i sagen, at med rødvinsreformen fra 2009 og den nuværende genopretningspakke vil helt almindelige danskere – mand og kone – med en husstandsindkomst på mellem 500.000 og 700.000 kr., uanset om de bor i ejerbolig eller til leje, i bedste fald få en gevinst på 270 kr. om året og i værste fald tabe 1.400 kr. om året.
Det gælder, hvis de har to børn.
Det er klart, at hvis det er en familie, som har tre børn eller flere, vil tabet være endnu større.
Vi står altså med et lovforslag, hvor regeringen konstaterer, at det er mere retfærdigt at sende regningen videre til helt almindelige hårdtarbejdende danskere, som hver eneste dag passer deres arbejde og får vores samfund til at hænge sammen, end det er at placere regningen hos dem, som burde betale den.
Oven i det er der så nu kommet en kommuneaftale, som betyder vækststop i kommunerne, og hvor det er skrevet ind, betyder det prioriteringer her: flere lukkedage i daginstitutionerne, kortere åbningstid i daginstitutionerne, færre undervisningstimer i folkeskolerne og forringet ældreomsorg.
Og det er på trods af klare valgløfter om det modsatte.
Så de samme borgere, som med det her lovforslag kommer til at betale, må altså opleve, at den helt almindelige velfærd, som de er afhængige af til daglig i kommunerne, også bliver forringet.
Så har vi i løbet af de her behandlinger af lovforslaget jo haft noget snak om ufinansierede skattelettelser.
Og det er sådan, at hvis Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti ikke havde givet ufinansierede skattelettelser i størrelsesordenen små 20 mia. kr., havde vi slet ikke haft de problemer, som vi har.
Lad mig tage dem fra en ende af:
Med »Lavere skat på arbejde« fra 2004 blev der givet ufinansierede skattelettelser for 11,1 mia. kr.
Den skattereform var tænkt finansieret ved at sænke væksten i det offentlige forbrug fra 1 pct. i de 2 år til henholdsvis 0,7 pct. og 0,5 pct., og det skulle frigøre en varig finansiering på 0,75 pct. af BNP.
Det viste sig så, at det offentlige forbrug steg væsentligt mere, nemlig 1,7 pct. i 2004, 1,2 pct. i BNP.
Råderummet til at finansiere skattelettelsen var altså væk; skattelettelsen i 2004 var ufinansieret.
I 2007 kom »Lavere skat på arbejde«.
Den var ufinansieret med 8,4 mia. kr., fordi regeringen havde forestillet sig, at finansieringen skulle komme dels fra indekseringen af energiafgifterne, dels ved at lade være med at sænke arbejdsmarkedsbidraget, som det ellers var forudsat, med 0,5 pct. Se, når de her finansieringskilder ikke holder, skyldes det to ting: Dels at energiafgifterne efter den daværende 2015-plan var indekseret for 2010 og frem – så der var altså kun et finansieringsbidrag i 2008 og 2009, og ikke noget, der bidrog til den varige holdbarhed – dels at sænkningen af arbejdsmarkedsbidraget ikke var finansieret, hvorfor det jo ikke var en finansieringskilde.
Det er jo ikke en finansieringskilde at undlade at gennemføre en skattelettelse.
Det er ikke en finansieringskilde.
Der er altså af Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti blevet gennemført ufinansierede skattelettelser for 19,5 mia. kr. – skattelettelser, som i øvrigt både hver for sig, hver enkelt af dem, og samlet, både relativt og i kroner og øre, er skæve, bidrager mest til den mest velhavende del af befolkningen og rammer hårdest eller giver mindst til dem, som ikke tjener så meget.
Det er ikke smukt.
Vi har set utallige forsøg på benægtelse af det her.
Men det her er faktum; det fremgår af regeringens egen redegørelse, det fremgår af lovforslagene.
Socialdemokratiet kan selvfølgelig ikke støtte, at når regningen så skal betales, skal den i den her grad betales af børnefamilierne og af dem, som ikke har så meget.
Vi vil selvfølgelig fortsat stemme imod lovforslaget.
Der må klappes ...