Helle Sjelle (KF), 2010-11-18:
Først og fremmest tak til finansministeren for et glimrende svar på forespørgslen fra Enhedslisten, som jo har stillet finansministeren spørgsmålet, hvordan han vil sikre, at »det danske euroforbehold respekteres, når EU gennemfører en tydeligere og mere omfattende kontrol af den økonomiske politik og udvider de sanktioner, der kan gennemføres over for landene, hvis de ikke følger de påbud om indholdet af den økonomiske politik, som EU udstikker«.
Det er da et udmærket spørgsmål, fordi der åbenbart kan opstå tvivl om det danske euroforbeholds skæbne, når EU's medlemslande arbejder for at sikre mere balancerede budgetter i alle EU-landene.
Men den danske befolkning stemte jo som bekendt ja til euroforbeholdet først i 1990'erne, og det forbehold betyder jo, at Danmark ikke deltager i ØMU'ens tredje fase.
Det indebærer, at vi ikke har euroen, men den danske krone som vores valuta, ligesom vi ikke kan blive omfattet af de sanktioner, der følger af euromedlemskabet.
Indtil danskerne en dag forhåbentlig stemmer ja til euroen, står forbeholdet altså ved magt, og det skal Folketinget og regeringen respektere, ingen tvivl om det overhovedet.
Men efter det grundige og præcise svar, som finansministeren allerede har leveret, mener jeg ikke, der er grund til at tvivle eller fortvivle, hverken for Enhedslisten eller for andre partier.
Som det fremgik af ministerens tale, er den danske regering meget påpasselig med at varetage Danmarks interesser i den igangværende proces i EU.
Det er væsentligt at skelne nøje mellem de nye tiltag i EU, der skal bidrage til at sikre mere balancerede budgetter i EU-landene til gavn for den økonomiske stabilitet og dermed den generelle økonomiske udvikling i Europa.
Danmark er nemlig ikke omfattet af alle de nye tiltag, som langtfra er vedtaget endnu.
På den ene side vil Danmark ikke blive omfattet af den skærpelse af de gældende sanktionsregler i vækst- og stabilitetspagten, som er aftalt.
Vi vil få henstillinger, fuldstændig som vi gør det i dag.
Men de økonomiske sanktioner, der gælder i dag, er vi ikke omfattet af, og vi vil heller ikke blive omfattet af de skærpede økonomiske sanktioner, som reformen af vækst- og stabilitetspagten vil føre til.
Det er sanktioner, der betyder, at eurolandene pålægges såkaldte rentebærende deponeringer, hvis de har uforholdsmæssigt store underskud.
Sanktionerne betyder også, at eurolandene kan pålægges en bøde.
Det er alt i alt meget fornuftige tiltag, der skal sikre, at vi ikke i fremtiden igen kommer i en situation, hvor der ophober sig en kæmpegæld i EU – en gæld, som skyldes for store offentlige udgifter, og som i dag er en klods, et møllehjul om benet på hele Europa.
Men uanset hvor fornuftige de tiltag er, står Danmark altså udenfor, og dermed står vi også uden for indflydelse, uanset om vi vil det eller ej.
På den anden side vil Danmark blive omfattet af det såkaldte Europæiske Semester.
Allerede nu sender vi fra Danmark et såkaldt stabilitets- og konvergensprogram til EU i slutningen af året.
Fremover vil vi skulle sende programmet allerede i april måned for så at få EU's kommentarer allerede i juni eller juli måned, og det er egentlig meget fornuftigt.
Som finansministeren allerede har været inde på, bliver der ikke tale om, at EU skal godkende Danmarks eller andre landes økonomiske politik.
Der bliver tale om, at vi får gode råd, ligesom vi i dag får gode råd fra andre internationale organisationer.
Endelig vil Danmark også blive omfattet af nye sanktioner, som sandsynligvis vil fremgå af andre regler end vækst- og stabilitetspagtens.
Det er sanktioner, der betyder, at EU-lande, som trods et påbud om at nedbringe uforholdsmæssigt store underskud ikke har gjort det, kan blive trukket i udbetalinger fra f.eks. EU's strukturfonde.
En sådan ordning har i mange år eksisteret inden for EU's Samhørighedsfond, og den vil formentlig nu bliver udbredt til andre politikområder.
Men det er ikke faldet på plads endnu, så vi må vente og se.
Alt i alt vil de nye sanktionsmuligheder i vækst- og stabilitetspagten og andre steder i EU-retten forhåbentlig betyde, at der kommer bedre styr på EU-landenes offentlige økonomi, og det er en helt afgørende forudsætning for vækst og velstand i fremtiden.
Det er afgørende, at der er styr på de offentlige finanser, for ellers opstår der mistillid på de globale markeder, renten stiger, det bliver dyrere at finansiere nye investeringer, og det må ikke ske.
Danmark står, så længe vi er belemret med euroforbeholdet, uden for en god del af det økonomiske og valutamæssige samarbejde i EU, og det ændrer en reform af vækst- og stabilitetspagten altså ikke på.
Det kan kun danskerne ændre på ved en folkeafstemning.