runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helge Sander (V), 2008-04-09:
Hvis jeg hørte ret, tror jeg, det var det samme citat, som fru Kirsten Brosbøl kom med, så derfor er svaret akkurat det samme, som jeg har givet på et tidligere spørgsmål.
Men når det er sagt, vil jeg gerne tilføje, at jeg nok også fremover selv om jeg har den dybeste respekt for Berlingske Tidende - vil lægge mere vægt på det, der sker på regeringsmøderne, end det, jeg læser om regeringsmøderne i landets aviser.
Mogens Jensen (S), 2008-04-09:
Ja tak, det var, fordi jeg nu hørte ministeren, som jo også har en fortid inden for sporten, sige, at man jo bedst påvirker ved ikke at sidde med armene over kors - jeg tror, det var sådan ministeren udtrykte sig - men ved at være til stede og ved at virke inden for sit felt, tror jeg også, ministeren fik sagt.
Der vil jeg bare høre, om jeg også skal forstå ministeren sådan, at ministeren klart mener, at det ikke hjælper noget at blive væk fra Kina eller boykotte Kina, men at man netop, som jeg hører ministeren sige, bliver nødt til at være til stede og udtrykke sin kritik i forhold til den almindelige virksomhed, som man nu har med kineserne, de muligheder, man har for at mødes med kineserne.
Var det sådan, jeg skulle forstå ministeren?
Bjarne Laustsen (S), 2008-04-09:
Ærgrer det ikke ministeren, at der ikke er blevet foretaget en udbygning af motorvejen nord for Limfjordstunnellen til tre spor i forbindelse med genopbygningen af broen over det såkaldte Borgmestersving ved afkørslen til Nørresundby, når nu regeringen mener, at det er Limfjordstunnellen, der skal udbygges?
Helge Sander (V), 2008-04-09:
Ja, så skifter vi emne.
Nu handler det om dialog om menneskerettigheder, som vi jo alle ved er en integreret del af Danmarks og EU’s samarbejde med Kina med henblik på at støtte landets demokratiske udvikling og sikre beskyttelse af mindretal.
Det vil der ikke blive ændret på.
Den løbende dialog med de kinesiske myndigheder om disse spørgsmål varetages fra dansk side af udenrigsministeren.
Når det er sagt, mener jeg, at det er vigtigt, at den kritiske dialog føres på mange forskellige niveauer.
Mit besøg hos den kinesiske videnskabsminister og undervisningsminister i september sidste år var det første møde, jeg havde med kineserne.
Formålet var at opbygge relationer og indgå en række samarbejdsaftaler på forsknings- og uddannelsesområdet.
I et reelt og åbenhjertigt partnerskab vil der fremadrettet også være plads til dialog om vanskelige spørgsmål af mere principiel karakter.
Inden for Videnskabsministeriets ressort er det problemstillinger vedrørende videnskabelig metode og forskningsfrihed, der især trænger sig på, og disse spørgsmål vil indgå i det videre samarbejde med Kina, når vi har fokus på forskning og uddannelse.
Benny Engelbrecht (S), 2008-04-09:
Hvordan går det med at reducere den centrale styring af universiteterne, jf. universitetsloven, hvoraf det bl.a. fremgår, at »det nuværende antal bekendtgørelser på omkring 150 reduceres til ca. 20«?
Helge Sander (V), 2008-04-09:
Som jeg nævnte i det svar, jeg lige har afgivet, er jeg meget optaget af at sikre de bedst mulige rammer for universiteterne, og fokus i arbejdet på at skabe sådanne rammer har været på indholdet og ikke så meget på omfanget, ganske enkelt fordi der jo er sket ganske betydelige ændringer på universitetsområdet, siden vi indgik aftalen i 2003.
De to væsentligste områder, som jeg gerne vil fokusere på i den forbindelse, er de nye udviklingskontrakter og etableringen af akkrediteringsinstitutionen.
Universiteternes status som selvejende institutioner er imidlertid ikke lig med et fravær af statslige regler.
Samtidig må vi konstatere, at der har været nogle forhold på universiteterne, som vi har haft et fælles ønske om at regulere.
Så må vi også erkende, at der på en række områder opstår nogle dilemmaer, som vi nu og da må forholde os til politisk.
At mindske den centrale styring af universiteterne er som nævnt en vedvarende proces.
Benny Engelbrecht (S), 2008-04-09:
Tak for svaret.
Det er naturligvis rart at høre, at også ministeren er indstillet på, at der skal ske ændringer, og at det selvfølgelig også er sådan, at universitetsområdet er et område, som er i konstant forandring og udvikling.
Det kan være, at ministeren ikke har tallet present eller ved hånden, og det er i orden, hvis det er tilfældet, men det kunne være rart at få det belyst, og ikke mindst også at få belyst, om de intentioner, der forelå, dengang man lavede loven, stadig væk foreligger, eller om der er noget, der er ændret, sådan at de forudsætninger, der dengang lå til grund, er ændret.
Det, jeg vil ind på, er: Er det overhovedet realistisk at forestille sig, at vi kan opnå målet om at nedbringe antallet af bekendtgørelser, eller er det, som ministeren her siger, at det ikke kan lade sig gøre, fordi forudsætningerne har ændret sig?
Det kunne jeg godt tænke mig at få belyst i denne sammenhæng.
Jeg kunne også godt tænke mig at vide, hvordan vi kan sikre, at de forskere, som bruger tid og energi på at forske og gør det godt - det må vi også erkende - rent faktisk også får mest mulig tid til at gøre netop det og ikke skal bruge unødig tid på at sætte sig ind i svære administrationsregler og bekendtgørelser og bruge rigtig lang tid på administration og på at skrive ansøgninger for at kunne sikre deres bevillinger fremadrettet.
Helge Sander (V), 2008-04-09:
Netop dette spørgsmål illustrerer en del af den problemstilling, vi står over for, nemlig at en del selvfølgelig foregår centralt, men at andre dele - og det er jo det, vi formentlig begge to gerne vil have i endnu højere grad - foregår decentralt.
Når hr. Benny Engelbrecht spørger til de enkelte forskere, vil jeg sige, at mange af de ting, som man ikke blot møder i dagspressen, men som spørgeren også her kommer ind på, jo er forhold, der vedrører det enkelte universitet, og her må det enkelte universitet gå ind og sikre, at der er mindst mulig administration for de enkelte medarbejdere, herunder forskere.
Som spørgeren sikkert ved, arbejder forskningsrådene jo meget intenst på, at vi f.eks. sikrer, at der kun skal laves en foreløbig ansøgning, og først hvis det er således, at man mener, at der er en reel mulighed for, at forskeren kan komme i betragtning, skal vedkommende lave en mere omfattende ansøgning.
Så det er noget, vi fokuserer på.
Med hensyn til det med bekendtgørelser må jeg sige, at der selvfølgelig er nogle ting, der har forandret sig.
Målet er det samme, men det er værd at notere sig, at det jo ikke er noget, universiteterne fokuserer på, når vi ser på de ti punkter, som vi har til drøftelse i øjeblikket.
Benny Engelbrecht (S), 2008-04-09:
Det er interessant at konkludere, at ministeren i hvert fald ikke kender tallet.
Ellers havde vi på nuværende tidspunkt nok fået svaret på, hvor mange bekendtgørelser det har været muligt at fjerne.
Jeg er enig i, at der er mange ting, der kan ændres og skal gøres bedre, men vi behøver ikke nødvendigvis at gøre det ved at udstede nye bekendtgørelser og regler.
Det må være muligt at gøre det mere simpelt, og jeg håber, at ministeren vil tilkendegive, at det fortsat er målsætningen at skabe et overskueligt system og gøre det let tilgængeligt.
Så er spørgsmålet selvfølgelig også, om ministeren sammen med Socialdemokraterne og den øvrige forligskreds vil være indstillet på at finde yderligere punkter til forbedringer, når vi nu også under det tidligere spørgsmål kunne konstatere, at man altså er rigtig god til at opnå sine mål, når man ellers sætter sig nogle gode og fornuftige mål.
Så må vi også på dette punkt sætte os nogle mål sammen.
Hvorfor undlod ministeren at omtale Kinas forhold til menneskerettigheder kritisk, da han i efteråret 2007 besøgte landet?
Helge Sander (V), 2008-04-09:
Jeg mener, at vi har de samme mål, og som jeg har sagt flere gange, også til bestyrelsesformændene for de otte universiteter, har jeg akkurat de samme ønsker, som universiteterne har.
Det har jeg god grund til at have, for jeg mener faktisk, at disse nye bestyrelser udgør en meget, meget stor del af grunden til succesen med, at vi har fået omstillet vores universiteter så hurtigt, som tilfældet er.
Så jeg har kun en stor interesse i, at der er de bedst mulige arbejdsvilkår for bestyrelserne.
Men der er jo også bare nogle forhold, som nu her, mens vi står i Folketingssalen, bliver afsløret, fordi Rigsrevisionen i dag er kommet med en bekendtgørelse om kvalitetsudviklingen på universiteterne.
Her viser sig jo netop de problemer, vi står over for, for Rigsrevisionens siger i den bekendtgørelse, at Videnskabsministeriet har lavet for få regler og stillet for få krav.
Så helt så enkelt, som det fremstilles, er det jo ikke, for det er stadig væk skattemidler, vi arbejder med, uanset om vi er Socialdemokrater eller Venstrefolk.
Kirsten Brosbøl (S), 2008-04-09:
Jeg har også godt set det, som er kommet frem i dag, og noget af det, der jo også står, er, hvorfor man ikke i højere grad benytter udviklingskontrakterne til at få præciseret de her kvalitetsparametre.
Det er jo noget af det, vi har påpeget gang på gang: Hvorfor ikke bruge udviklingskontrakterne som et instrument til det, de rent faktisk var tiltænkt, i stedet for at blive ved med at udstede bekendtgørelser og cirkulærer centralt fra ministeriernes side?
Det kunne jo være en opfordring til - og den vil vi i hvert fald gerne bakke op - at man benytter udviklingskontrakterne i stedet for at udstede flere og flere bekendtgørelser fra ministerens side. Når vi ikke kan få noget svar på, hvor mange det er lykkedes at komme af med, jamen så er det jo lige før, man må tolke det, som om det ikke er gået rigtig godt med det, men det må vi stille et skriftligt spørgsmål om, så vi kan få et præcist tal for, hvordan det er gået.
Helge Sander (V), 2008-04-09:
Her er vi ved sagens kerne.
Fru Kirsten Brosbøl siger: Brug udviklingskontrakterne til at være mere præcis og dermed styre universiteterne.
Jeg troede faktisk, at det var det modsatte, vi var sammen om, og at det var det, som Socialdemokraterne ønskede at sætte på dagsordenen i dag, og det er også det, vi har tilstræbt.
Som jeg har sagt tidligere i dag, er problemet jo netop det, at vi giver universiteterne den størst mulige frihed, for det vil Socialdemokraterne, det vil regeringen, og det vil bestyrelserne gerne, men som den her bekendtgørelse fra Rigsrevisionen netop i dag understreger, så er det jo ikke helt så enkelt.
Jeg tror, at både hr. Benny Engelbrecht og fru Kirsten Brosbøl og jeg som minister har det bedst med at respektere Rigsrevisionens bekendtgørelse, og den siger altså sådan meget groft sagt, at vi har lavet for få regler og stillet for få krav.
Så det er altså en opgave, at vi i fællesskab finder de bedst mulige arbejdsbetingelser både for bestyrelserne og for universiteterne som helhed.
Kirsten Brosbøl (S), 2008-04-09:
I min verden er der altså meget, meget stor forskel på, om det er noget, der bliver udstukket i bekendtgørelser og cirkulærer, dikteret fra ministeriet, eller om det er noget, man i fællesskab finder frem til, altså i samarbejde med universiteterne, og det er lige præcis der, vi ser styrken i udviklingskontrakterne.
Derfor mener vi, at man heller ikke i den henseende egentlig har levet op til det, vi med universitetsloven blev enige om at udviklingskontrakterne skulle bidrage med i forbindelse med den rolle, de skulle have i det samarbejde, der skulle være mellem de nye bestyrelser, den nye ledelse og folk fra det politiske hold.
I min optik er der stor forskel.
Når ministeren så siger, at han ønsker det samme som universiteterne, må jeg bare citere fra Danske Universiteter fra januar måned i år, hvor der står, at »hverken universiteternes ledelser eller aktører i omverdenen har oplevet det, som om universiteterne reelt har fået flere frihedsgrader og større handlerum på vigtige områder.«
Så der er i hvert fald divergerende opfattelser af, hvordan den her regelforenkling, afbureaukratisering og mindre centrale styring bliver opfattet rundtomkring i forhold til den måde, ministeren fremlægger det på her i Folketingssalen i dag.
Helge Sander (V), 2008-04-09:
Der er jo ikke noget at sige til, at universiteterne og de nye bestyrelser gerne vil have endnu større frihedsgrader, men som jeg har illustreret med den bekendtgørelse eller beretning, som det jo hedder i det sprog, der netop er kommet i dag på området fra Rigsrevisionen, så er det jo altså ikke helt så enkelt, fordi vi i det her Folketing som i mange andre forhold opererer med skattemidler, og vi bliver nødt til at overholde de spilleregler, der er, herunder flere af de politiske aftaler, som Socialdemokraterne jo har del i, og vi har selvfølgelig også nogle helt overordnede personalemæssige spilleregler.
I hvert fald hvad angår det, vi talte om i det sidste spørgsmål, nemlig selvejeanalysen, kan jeg sige, at den også er ved at være på plads, og den er som nævnt en ganske, ganske stor sag til mere end 20 mia. kr.
Benny Engelbrecht (S), 2008-04-09:
Det er jo interessant, at både dette og det næste spørgsmål er blevet yderligere aktualiseret, siden spørgsmålene blev stillet.
Det er selvfølgelig ærgerligt.
Vi kunne godt tænke os at få de her områder yderligere simplificeret, så alle kan sætte sig ind i dem.
Det er en skidt situation, men vi må se frem til at indgå i de konkrete forhandlinger fremadrettet.
Helge Sander (V), 2008-04-09:
Jeg tror ikke, at jeg har sagt, at der kommer flere bekendtgørelser.
Jeg nævnte i en af mine første besvarelser, at der er kommet flere, end vi måske havde forestillet os, af den helt enkle grund, at der jo er sket meget mere på universitetsområdet, end vi forestillede os i 2003, f.eks. i forbindelse med velfærdsforliget og de nye midler, der er blevet tilført, og de tiltag, som vi har været fælles om med hensyn til at komme hurtigere i gang med og hurtigere igennem uddannelsen - en række nye tiltag, som jo er gået gennem Folketinget, og som Socialdemokraterne jo også har stemt for.
Men netop som forligsparti har man jo gode muligheder for at påvirke det, og jeg vil sikre, at det kommer på dagsordenen, når vi har vores jævnlige møder, for det er et vigtigt spørgsmål, og det er noget, som universiteterne lægger vægt på, og jeg kan forsikre, at det også er noget, som jeg lægger utrolig stor vægt på.
Per Stig Møller (KF), 2008-04-09:
[Lydudfald]
… kriterier for boykot.
Det, der er tale om, er, at vi som udenrigsministre siger, at der må være en dialog, og at man op til De Olympiske Lege vil holde øje med menneskerettighederne, og det er jo det, OL-Komiteen sagde i 2001.
Man kan ikke opfordre til noget, og så sker der ikke noget, og så bagefter slå ud med armene og sige: O.k., vi er i øvrigt også ligeglade med vores egen opfordring.
er spørgsmålet.
Det er et middel.
Det kan også være, vi ender med et andet middel.
Mogens Lykketoft (S), 2008-04-09:
Her synes jeg, at udenrigsministeren bevæger sig ind på et område, hvor jeg også tror vi er ganske enige, fordi den rigtige konklusion jo må være, at skal der være en reaktion, og skal den have nogen som helst om jeg så må sige - kinamands chance for at virke, så må det være, fordi det er en fælles EU-reaktion og ikke en privat aktion fra Brian Mikkelsen.
Så jeg er helt og fuldt enig i, at vi skal holde fast i det fælles EU-spor her.
Jeg har indtil dette øjeblik ment, at vi havde en fuldstændig fælles holdning både til mål og midler i forhold til Kina.
Per Stig Møller (KF), 2008-04-09:
Her er vi jo også enige.
Vi går ind for etkinapolitikken, og vi går ind for, at man skal styrke respekten for menneskerettighederne.
Jeg har i min ministertid sørget for, at der blev bevilget penge til bevarelse af den tibetanske kultur i Tibet, og det har været støttet bredt i Folketinget, så det er vi jo ikke uenige om.
Jeg er også enig i, at det, det drejer sig om her - det er jo derfor, at EU samlet har udsendt denne opfordring - er, at vi så også samlet tager stilling til det, og det var jo faktisk også, hvad kulturministeren sagde her i weekenden, nemlig at når vi når sommeren, vil han sammen med mig og regeringsledelsen vurdere situationen på basis af EU-drøftelsen.
For det er jo rigtigt, at en boykot, hvis den er lavet af et land, der bliver væk fra en tribune, hvis det måtte blive enderesultatet, jo ikke er meget værd, og derfor skal det drøftes i EU.
Men igen, det er én af mulighederne; der er ikke sagt, at det er den eneste mulighed.
Frank Aaen (EL), 2008-04-09:
Den 11. februar i år svarede udenrigsministeren mig på et spørgsmål om USA's brug af tortur, konkret anvendelsen af den forhørsmetode, der kaldes waterboarding - en metode, hvor fanger under afhøring gentagne gange bringes til at tro, at de er ved at drukne.
Det var en metode, der blev opfundet under den spanske inkvisition i 1400-tallet.
Nu er der jo så sket det, at da den amerikanske kongres vedtog at forbyde brugen af waterboarding og andre torturmetoder, nedlagde den amerikanske præsident i marts måned veto mod kongressens beslutning med den begrundelse, at USA er nødt til at give efterretningsagenterne alle de redskaber, de har brug for, og at de afhøringsmetoder, som kongressen ville forbyde, ifølge Bush er blandt de mest værdifulde værktøjer i krigen mod terror.
Altså, det er stadig tilladt for CIA-agenter at bruge waterboarding og andre torturmetoder, og derfor er mit spørgsmål: Har den danske regering protesteret over for USA i denne anledning, og hvad har det for konsekvenser for dansk samarbejde med USA i militære operationer, at USA stadig tillader brug af tortur?
Per Stig Møller (KF), 2008-04-09:
Nu er det jo sket i marts måned, som hr. Frank Aaen rigtigt siger, og vi har altså nu den 9. april.
Der er blevet givet instruks til Washington om, at den meddelelse skal leveres til den amerikanske regering via de sædvanlige kanaler.
Vi skrev jo den 11. februar, at waterboarding er torturlignende eller tortur - jeg husker ikke helt formuleringen - men i hvert fald kan det være tortur, og vi mener ikke, at det må finde sted, og derfor har jeg givet instrukser til vores ambassadør i Washington om, at han skal meddele det i State Department.
Frank Aaen (EL), 2008-04-09:
Det er jeg glad for, og jeg ser frem til, at vi får en kopi af den protest, når den er afleveret.
Men det er jo ikke nok at protestere, for udenrigsministeren har sagt det her masser af gange, så USA har jo hørt det eller burde have hørt det, og alligevel fortsætter de.
De har brugt metoden, og de fastholder retten til fortsat at bruge metoden.
Så man kan ikke bare blive ved med at sige: Fy, fy, må ikke.
Vi kender jo godt til de forældre, der siger sådan til deres børn, hvorefter børnene så alligevel bliver ved.
Jeg mener: Har det nogen konsekvens, at vi har en holdning, som er forskellige fra USA's, og som USA er ligeglad med?
Kan vi blive ved med at hjælpe USA med at tage fanger i f.eks. Afghanistan, hvis det er sådan, at vi ved, at de fanger, der bliver taget, kan blive udsat for tortur?
Per Stig Møller (KF), 2008-04-09:
Hvilken virkning vil det have?
Jeg vil lige gøre opmærksom på, at den debat, der har været i Amerika, har betydet, at der er blevet strammet kraftigt op med hensyn til, hvad man må gøre efter Abu Ghraib.
Det har kongressen med John McCain i spidsen jo faktisk gjort ret meget for.
Derfor kom der jo også de ændringer, som Bush så har nedlagt veto mod, hvilket altså viser, at flertallet i Amerika var imod disse forhørsmetoder, for ellers havde det jo ikke krævet et veto.
Det vil sige, at både den nationale debat i USA og den internationale debat virker.
Det kan vi jo konstatere af den situation.
Vi går jo selvfølgelig ud fra, at det, der så vil ske, er, at der bliver strammet op.
Selv om der er blevet nedlagt veto, sættes der jo en masse regler op for, hvordan forhørsmetoderne må bruges, og hvilke tilladelser, der skal gives, så ifølge det, vi kender til, er det jo ikke sådan, at en hvilken som helst CIA-officer kan anvende waterboarding, hvilket vi også kunne læse i International Herald Tribune i fredags eller lørdags, hvor det har været omtalt.
Så der er jo ikke nogen tvivl om, at de har lyttet derovre, og at der er blevet strammet op.
Vi er også utilfredse med det veto, men det viser jo trods alt, at der er et flertal i Amerika, der er imod, og det må vi jo så gå ud fra også slår igennem.
Men at meddele, at vi herefter ikke vil samarbejde med Amerika,
er jo også at ramme os selv, for vi samarbejder jo med Amerika om ting, som skal beskytte os og den vestlige verden.
Frank Aaen (EL), 2008-04-09:
Det gør det jo næsten værre, at man har regler for, hvordan man må bruge tortur.
Det understreger jo bare, at man synes, at det er i orden at bruge tortur, og det er jo i sig selv en katastrofe, at et demokratisk land nedskriver på papir, hvordan man har lov til at bruge tortur.
Og når jeg taler om konsekvens, er det, fordi vi efter min opfattelse jo ikke kan samarbejde i Irak og Afghanistan med en magt, som forbeholder sig ret til at bruge tortur, for det betyder jo, at vi kan blive indirekte medvirkende til tortur, og indirekte medvirken til tortur er lige så forbudt som selv at gennemføre tortur, og det er derfor, jeg spørger: Skal det ikke have en konsekvens, udover at man afleverer et brev?
Per Stig Møller (KF), 2008-04-09:
Det er godt fanget af hr. Frank Aaen - det virker, som om at jeg her bevæger mig ind på en glidebane og accepterer tortur.
Nej, vi accepterer ikke tortur.
Det, jeg forklarede, var kun, at debatten i Amerika har ført til, at selv det dér forfærdelige instrument, waterboarding, er blevet kredset ind.
Tortur er tortur, uanset hvilket instrument man bruger, og tortur må ikke bruges.
Det er det, vi meddeler, og jeg mener ikke, at vi bliver indirekte medskyldige i noget, som vi har nogen som helst indflydelse på.
Vi har jo klare regler for, hvordan fanger, som vi måtte udlevere i krigssituationer, skal beskyttes, og vi har opsyn med dem.
Det er der klare regler for, som hr. Frank Aaen også kender til - jeg kan ikke dem alle sammen i detaljer, men det kan vi drøfte en anden dag.
Men der er jo klare regler for det i forbindelse med fangeudlevering, så vi bliver ikke indirekte medskyldige.
Pernille Frahm (SF), 2008-04-09:
Det er det i hvert fald, og tak for det.
Der har jo været lidt diskussion her siden weekenden og i slutningen af weekenden om, hvad der egentlig er linjen i forhold til OL og åbningsceremonien i Beijing.
Der har været forskellige udmeldinger, først en fra kulturministeren, og så kan vi forstå, at han er blevet bakket op på et gruppemøde i Det Konservative Folkeparti af især de to konservative ministre, hr. Bendt Bendtsen og hr. Per Stig Møller…
Det er en meget lang titel: Hr. Bendt Bendtsen, økonomi- og erhvervsminister…
Carina Christensen (KF), 2008-04-09:
Hr. Bjarne Laustsen spørger, om det ikke ærgrer mig, at der ikke er blevet foretaget en udbygning af motorvejen nord for Limfjordstunnellen.
Der er således udbygget med tre spor fra Bouet og frem til tunnellen, og den udbygning har givet en mærkbar forbedring af fremkommeligheden for de sydkørende trafikanter.
Samtidig er den ombyggede bro over det såkaldte Borgmestersving forberedt til anlæg af et tredje spor i nordgående retning, såfremt tiden viser, at der måtte være behov for det.
Som det sikkert er spørgeren bekendt, er regeringen i gang med at udarbejde en investeringsplan for 2008, der omfatter hele transportområdet.
Investeringsplanen udarbejdes bl.a. på baggrund af anbefalingerne fra Infrastrukturkommissionen.
Anlæg af et tredje nordgående spor mellem Limfjordstunnellen og Bouet indgår i overvejelserne i forbindelse med investeringsplanen.
Pernille Frahm (SF), 2008-04-09:
Efterfølgende har der så været en udmelding fra statsministeren, og den er i hvert fald i nogle medier blevet udlagt, som om der er blevet lagt luft til kulturministerens udmeldinger.
Derfor vil jeg gerne høre: Hvad er det egentlig, der nu er linjen i regeringen?
Er det den linje, som kulturministeren meldte ud søndag aften, nemlig at han overvejer sin deltagelse, der vil afhænge af, hvorvidt Kina giver indrømmelser, og at han vil meddele dette på et senere tidspunkt, eller er linjen, at det er man uenig i, for der skal ikke blandes sport og politik her?