Per Clausen (EL), 2010-04-06:
Det, der vel er vanskeligheden i den her debat, særligt hvis man tager udgangspunkt i fru Lone Dybkjærs bemærkninger, er jo, at jo større vores viden bliver, jo mere vi ved om ting, der er farlige, jo flere ting kan vi så forbyde, og jo flere ting skal vi så forbyde.
Der vil jeg jo sige, at jeg har haft fornøjelsen af at vokse op i en tid, hvor der var forholdsvis begrænset viden om de farer, vi udsætter os selv for, og derfor var der ikke så mange forbud.
Når jeg husker debatten om, hvorfor man nu skulle være solbrun eller ikke solbrun, så ville jeg godt have haft den viden, som eksisterer nu, så jeg kunne have dunket mine tåbelige kammerater i hovedet med den og have sagt til dem, at det var rigtig dumt af dem, at de kastede sig ud i solen hele tiden.
Det havde været dejligt at vide.
Men pointen er, og det synes jeg måske er en af vanskelighederne ved den her diskussion, om det er sådan, at når vi opdager noget nyt, som er farligt, så forbyder vi det.
Er det sådan, at det ene forbud logisk fører til det næste, og kan man aldrig sige, at der må være grænser?
Det synes jeg at den her debat bærer præg af, for et af de rigtig gode argumenter mod Venstre og Konservative i forhold til at kritisere dem for ikke at ville støtte det her forbud er, at de jo selv går ind for masser af forbud.
Lad mig bare sige det helt klart, at en række af de forbud synes Enhedslisten heller ikke er fornuftige, for vi tror sådan set ikke på, at de hjælper.
Vi tror ikke, at man forhindrer unge mennesker i at ryge ved at forbyde dem at købe cigaretter.
Vi tror ikke på, at man forhindrer unge mennesker i at drikke alkohol ved at forbyde dem at købe alkohol.
Og vi tror sådan set heller ikke, at vi forhindrer unge mennesker i at blive solskoldede – de mere snedige bliver det ikke, de bliver kun brune, men også det i en skadelig grad – ved at forbyde dem adgang til solarier.
Vi tror oven i købet, at det konkrete beslutningsforslag, som det er lavet her, hvor man siger, at det gælder for unge under 16 år, udsender det meget klare signal, at der findes dokumentation for, at det er mindre skadeligt, når man er 16, 17, 18, 19, 20 år, end når man er 15 og 16 år.
For man kan vel ikke forvente, at vi skal til at føre en kampagne, hvis udgangspunkt er, at indtil du er 16 år, er du uansvarlig og kan ikke finde ud af noget som helst, men dagen efter kan du godt.
Så derfor synes jeg sådan set også, at det udgør et afgørende problem i forslaget.
Det er jo ikke sådan, at vi i Enhedslisten er imod forbud i al almindelighed, og det er vel også muligt, at vi kunne overbevises om, at det her forslag ville være rigtigt, men så synes vi i hvert fald, at man skulle tage udgangspunkt i – hvad skal man sige – den argumentation, den logik, som Kræftens Bekæmpelse og som WHO bruger, og som siger, at grænserne går nogle steder, hvor det handler om sundhed, og ikke sådan et lidt tilfældigt valgt sted omkring de 16 år.
Det virker på mig tilfældigt, vil jeg gerne sige.
Så Enhedslisten er i udgangspunktet skeptisk over for det her beslutningsforslag.
Vi medgiver, at vi for hver dag bliver klogere på, hvad der kan skade os, og at vi for hver dag får en ny fristelse til at forbyde noget nyt; men det er ikke alle fristelser, man skal falde for med det samme.
Hvis bare alle unge mennesker efterlevede det, havde vi sådan set ikke brug for alle de her forbud.