Morten Bødskov (S), 2012-02-03:
Tak for det, formand.
Forslagsstillerne anfører, at strafferammen allerede i dag giver mulighed for fængsel i op til 1 år og 6 måneder, men at strafferammen ikke udnyttes.
Det er derfor nødvendigt ifølge forslagsstillerne, at Folketinget sikrer, at straffen for at uddele dummebøder kommer op på et afskrækkende niveau.
Jeg vil starte med at slå fast, at regeringen er enig med forslagsstillerne i, at uddeling af og inddrivelse af dummebøder og anden form for bandekriminalitet i øvrigt selvfølgelig skal bekæmpes effektivt, men regeringen er ikke enig i, at det skal ske ved at indføre en minimumsstraf på dette område, sådan som forslagsstillerne ønsker.
Inden jeg redegør for regeringens nærmere holdning til emnet, er der efter min opfattelse behov for at få nogle fakta på plads.
Der findes i straffeloven eller andre steder ikke nogen juridisk definition af begrebet dummebøder, men man kan, som forslagsstillerne også gør, tage udgangspunkt i Det Kriminalpræventive Råds definition.
Ifølge den er en dummebøde, hvis nogen prøver at afpresse sig til penge ved at påstå, at offeret har gjort noget dumt.
Gerningsmanden fastsætter selv gældens størrelse og får pengene inddrevet ved at true eller at bruge vold.
Der vil i sådanne tilfælde normalt være tale om en overtrædelse af straffelovens § 281 om afpresning.
Som også anført i beslutningsforslaget er strafferammen for afpresning som udgangspunkt fængsel indtil 1 år og 6 måneder, men i særlig grove tilfælde kan straffen efter bestemmelsen i § 286 stige til fængsel i indtil 6 år.
Anvendelsen af § 281 om afpresning forudsætter, at gerningsmanden vil opnå at få et beløb, som han ikke har krav på.
Inddrivelse af en reel gæld ved anvendelse af vold eller trusler vil normalt være ulovlig tvang efter straffelovens § 260.
Her er strafferammen fængsel i indtil 2 år.
Hvis der ikke er tale om trusler om fremtidig anvendelse af vold, men derimod at en dummebøde inddrives ved vold eller trusler om øjeblikkelig anvendelse af vold, ja, så vil forholdet være omfattet af straffelovens § 288 om røveri.
Strafferammen er her fængsel i indtil 6 år, som kan stige til fængsel i indtil 10 år, hvis røveriet er af særlig grov beskaffenhed.
Sker der frihedsberøvelse af offeret, er forholdet også omfattet af straffelovens § 261.
Her er strafferammen bøde eller fængsel i indtil 4 år, som kan stige til fængsel i indtil 12 år, hvis frihedsberøvelsen f.eks. sker for vindings skyld eller er langvarig.
Det er således, som det burde være fremgået, sagens konkrete omstændigheder, der er afgørende for, om dummebøder må anses for at være afpresning, ulovlig tvang eller røveri, og dermed er det selvfølgelig også det, der afgør, hvilken strafferamme der er relevant. Om den politimæssige indsats på området har Rigspolitiet oplyst, at politiet kun yderst sjældent modtager anmeldelser om afpresning af dummebøder foretaget af bander og rockere.
Samtidig er det vigtigt at få sagt, at i det omfang politiet på anden måde bliver bekendt med sådanne sager, vil politiet selvfølgelig tage dem meget alvorligt, og sagerne vil naturligvis blive efterforsket grundigt.
Rigsadvokaten har undersøgt strafniveauet i sagerne om dummebøder nærmere og har i den forbindelse bedt alle politikredsene og de regionale statsadvokater om at indsende eksempler på sådanne sager til Rigsadvokaten.
I de fleste sager er der sket domfældelse for flere andre forhold, og der er samtidig stor forskel på overtrædelserne, herunder på antal og på grovhed.
Så det kan være svært at sige noget generelt om niveauet, men det er dog Rigsadvokatens umiddelbare vurdering, at straffen for en enkeltstående overtrædelse af straffelovens § 281 om afpresning normalt vil blive udmålt til fængsel i omkring 4-6 måneder afhængigt af sagens konkrete omstændigheder.
Er der tale om flere eller grovere overtrædelser af straffelovens § 281 og eventuelt andre overtrædelser, kan straffen dog stige betydeligt.
Som eksempel kan nævnes en dom fra 2003 fra Vestre Landsret, hvor en person blev idømt 1 års fængsel for i to tilfælde at have truet den samme person til at betale dummebøder på henholdsvis 2.000 og 5.000 kr.
Gerningsmanden havde desuden efterfølgende truet offeret og en anden person, som havde vidnet mod ham i retten.
Som det fremgår af den nævnte dom, skal der ikke så meget til, før straffen efter gældende praksis stiger betydeligt, i det nævnte eksempel altså til fængsel i 1 år.
For det første vil det i givet fald indebære en noget vanskelig afgrænsning af det område, der skulle være omfattet af minimumsstraffen.
Det skyldes bl.a., at det som sagt er vanskeligt at angive en mere præcis juridisk definition af dummebøder, fordi det er afhængigt af sagens konkrete omstændigheder, hvilken overtrædelse der er tale om.
Men for det andet rejser anvendelsen af minimumsstraffe nogle mere principielle spørgsmål.
Det er således et generelt princip i dansk ret, at domstolene fastlægger straffen i den enkelte sag på baggrund af en konkret vurdering af sagens omstændigheder, hvor der kan tages hensyn til både formildende og skærpende omstændigheder.
Lad mig i den forbindelse minde om, at Straffelovrådet for tiden ser på, hvordan Folketingets ønske om, hvad straffen for bestemte lovovertrædelser bør være, mest hensigtsmæssigt kan udtrykkes med respekt for domstolenes rolle som den dømmende magt.
Dette arbejde er snart afsluttet, og det er derfor regeringens opfattelse, at eventuelle overvejelser om anvendelse af minimumsstraffe under alle omstændigheder bør afvente Straffelovrådets udtalelse.
Men er der problemer med dummebøder og andre former for bandekriminalitet – og her er regeringens holdning selvfølgelig klar – hvad er så svaret på de problemer, der er?
Vi skal som borgere, og som samfund i øvrigt jo, på ingen måde acceptere den rå kriminalitet, som udspringer af de her modbydelige grupperinger.
Med henblik på at lægge et massivt pres på kriminelle bander er der jo bl.a. udarbejdet en overordnet strategi for politiets indsats på området og iværksat en række initiativer, der skal forhindre den kriminalitet, der udspringer af miljøet, herunder afpresning og det, vi diskuterer her i dag, altså dummebøder.
Regeringen vil fortsat prioritere den indsats højt, og derfor har vi også ved den seneste finanslovaftale afsat midler i fællesskab, i øvrigt med forslagsstillerne, til, at der kan oprettes en Task Force Vest, som i lighed med den allerede kendte Task Force Øst er en specialenhed, som kan bekæmpe den kriminalitet, der relaterer sig til rockere og bandemiljøet.
Samtidig vil regeringen selvfølgelig løbende følge området og være opmærksom på, om politiet f.eks. har behov for yderligere initiativer på bandeområdet, således at vi sikrer, at indsatsen selvfølgelig er så effektiv som overhovedet muligt.
Minimumsstraffe er ikke umiddelbart vejen frem i forbindelse med bekæmpelse af dummebøder.
Dummebøder og anden banderelateret kriminalitet skal mødes med og bliver mødt med en prioriteret politiindsats med henblik på at lægge et massivt pres på bl.a. rockere og bandemiljøet, og på den baggrund kan regeringen ikke støtte beslutningsforslaget.