Helle Thorning-Schmidt (S), 2015-01-27:
I dag skal vi diskutere værdier.
Danmark hviler på stærke værdier.
Vi har bygget et helt samfund med rod i vores værdier, det er det Danmark, vi kender, og det Danmark, som jeg mener vi skal passe på.
Sådan ser regeringen ikke på det.
Værdipolitik er noget meget større, for værdier er på mange måder grundlaget for al politik, og derfor betyder forskelle i værdier selvfølgelig også forskelle i politik.
Danmark er et land med stor lighed, sådan har vi besluttet at vi gerne vil have det i Danmark; hverken køn, bankkonto eller familiebaggrund må stå i vejen for den enkeltes muligheder.
Vi har en udstrakt frihed hver især, det er det samfund, vi har valgt.
Vi kan ytre os og sige, hvad vi mener, gifte os med den, vi selv ønsker, og leve vores liv, som vi ønsker.
Lighed, frihed, tryghed og solidaritet er mine værdier og regeringens værdier, og de bestemmer naturligvis retningen for de beslutninger, vi træffer, og det er lige fra en bedre indsats for de udsatte børn, og hvordan vi tager imod udlændinge, over en ny folkeskole til økonomisk ansvarlighed.
Jo, værdier er i sandhed mange ting.
Men værdier skal jo ikke måles på længden eller mængden af ordene.
Nej, værdier skal måles på konkrete handlinger.
Værdier gør en konkret forskel.
Lad mig komme med et eksempel: Danmark er et lille land, men det har aldrig været en god løsning for Danmark at lukke os inde om os selv.
Det er jo netop vores evne til at samarbejde internationalt, forandre vores samfund og vende udfordringer til muligheder, der har gjort os til et rigt land, og i en globaliseret verden må vi acceptere, at et menneske godt kan have rod i to lande.
Mennesker kan rumme mere, end man måske umiddelbart tror.
Det betyder også for os, at danske statsborgere skal kunne bevare deres danske statsborgerskab, selv om de flytter til et andet land og bliver statsborgere der.
Sådan bør det være, og sådan bliver det nu.
Et andet eksempel gælder rettighederne for danske familier.
Jeg mener ikke, at der kun er én rigtig måde at være familie på.
Jeg hylder det danske frisind og frihed.
Når vi har besluttet, at homoseksuelle par kan vies i folkekirken, er det udtryk for vores værdier, og når fru Pia Kjærsgaard og Dansk Folkeparti vil forhindre homoseksuelle i at få samme rettigheder som andre i forhold til ægteskab og adoption, er det, fordi man har nogle andre værdier.
I forespørgslen i dag anmoder forespørgerne om, at der sættes fokus på de udfordringer, der følger af indvandringen, og som presser/tvinger danskerne til at ændre levevis og adfærd og at rette ind af hensyn til indvandrerne.
Helt grundlæggende har jeg en stærk tiltro til Danmark og til vores værdier, men selvfølgelig kan der opstå udfordringer forbundet med indvandring.
Det tror jeg egentlig mange her i Folketinget anerkender, og jeg tror også, at der er mange i befolkningen, der har det på den måde.
For der kan opstå problemer, når der kommer mennesker fra andre lande og kulturer til Danmark, og nye spørgsmål kan stilles.
Skal man fortsat have almindelig dansk mad i danske institutioner?
Mit svar er ja.
Skal vi fastholde 24-årsreglen, fordi vi ikke vil have tvangsægteskaber?
Mit svar er ja.
Skal vi have en holdning til, om der bliver sat juletræ op i en boligblok?
Mit svar er ja.
For det handler jo om, at man ikke skal føle sig fremmed i sin egen boligblok.
Og selvfølgelig er det helt uacceptabelt, at der er dele af vores byer, hvor der hersker andre normer, og det er frygteligt, når der er gader, hvor jøder ikke føler de kan gå trygt, når de går der med kalot på.
Til gengæld føler jeg ikke trang til at boykotte Føtex, fordi de har et godt tilbud, ligesom jeg heller ikke mener, at det skal ligge noget parti til last, hvis deres principprogram er oversat til arabisk.
Det kan så undre, at det selv samme parti kun vil have medlemmer, der er danske statsborgere.
Og jeg tvivler stærkt på, at det er i overensstemmelse med grundlæggende danske værdier om retssamfundets robuste styrke at bare flirte med tanker om nødret.
Fru Pia Kjærsgaard og jeg har gennem mange år diskuteret danskhed, og hun har engang defineret danskhed sådan – og jeg citerer: Danskhed er nye kartofler, jordbær med fløde og den jyske vestkyst.
Det lyder jo dejligt med sådan en sommerdag, særlig på sådan en lidt grå dag som i dag.
For mig er det også danskhed, men det kan også være mange andre ting.
Det er først og sidst de værdier, der er mellem os, mellem mennesker i Danmark.
Det er den helt særlige måde, vi har valgt at indrette vores samfund på med velfærd, solidaritet og ligestilling; det er vores sprog, vores sange, vores hygge, vores humor – ja, man kunne blive ved.
Det er noget dybfølt at føle sig dansk, og det er det også for mig, og derfor er det også magtpåliggende for os alle sammen at passe på det, der er det særlige ved Danmark.
Helt aktuelt har vi en debat om ytringsfrihed.
Debatten viser sig på mange måder.
Man kan sige at vi i den mere godmodige afdeling har haft en debat om tv-serier.
Ytringsfrihed er jo også at give plads og rum til det, vi ikke bryder os om – også når det er Danmarks Radio.
Men der er også en debat om ytringsfrihed, som handler om selve livsnerven i vores demokrati.
Det er en debat om retten til at ytre sig frit, og det er en debat om frihed for pressen.
Lad mig slå fast: Hverken vi politikere eller andre skal blande sig i journalisternes arbejde.
Hvad en avis vil trykke eller ikke vil trykke, er heldigvis deres helt egen beslutning.
I Paris oplevede vi et grusomt angreb på ytringsfriheden og pressefriheden.
Vi giver ikke efter, og de, der forsøger at angribe vores værdier og begrænse vores frihed, vil ikke lykkes.
Jeg forstår faktisk godt de tusindvis af danske muslimer, der bare passer deres ting, går på arbejde, uddanner sig, yder deres til samfundet, gør alt det, man skal, er dødtrætte af at høre, at de stadig er et problem.
Derfor strammer regeringen mulighederne for familiesammenføring, og derfor strammer vi reglerne for asyl.
Det er første gang i 12 år, at det sker.
Vi står nu med en ny gruppe flygtninge, og denne gang skal det lykkes.
For hvordan er det egentlig gået de flygtninge, der allerede er i Danmark?
Vi skal undgå fortidens fejl, for vores samfund kan ikke holde til, at mange mennesker sidder hjemme i lejligheden for nedrullede gardiner og får kontanthjælp uden at være en del af samfundet.
Vi ønsker ikke et parallelsamfund, hvor der hersker værdier, som er helt i modstrid med det almindeligt gældende i Danmark, et samfund, hvor piger og drenge ikke får de samme muligheder, hvor forældre skal bestemme, hvem deres børn skal giftes med.
Vi ønsker, at færre står uden for fællesskabet, og at flere bliver en del af det danske fællesskab.
Derfor ønsker jeg at stille krav til de mennesker, der kommer hertil, for vi skal sikre, at flygtninge ikke gøres til klienter i Danmark.
Det betyder også, at de nye flygtninge skal arbejde – uanset hvor lang tid de skal være her i landet, så skal de arbejde.
Jeg ønsker at ændre vilkårene for flygtninge og indvandrere, der er på kontanthjælp, de skal arbejde mere for ydelsen; det kan være i et løntilskudsjob, i virksomhedspraktik eller i et nyttejob.
Målet er selvfølgelig, at de får et rigtigt arbejde.
Jeg ønsker et fællesskab, hvor vi stiller krav til hinanden, og hvor alle yder det, de kan.
Et trygt fællesskab er det, jeg forstår ved det Danmark, vi kender.
De danske værdier er stærke, og jeg opfatter det som et stærkt og fælles ansvar at passe på dem.