Søren Pind (V), 2008-11-04:
Den internationale indsats i Afghanistan er af afgørende betydning.
Som statsministeren sagde i sin åbningstale, starter forsvaret for vores sikkerhed ikke ved vores grænser, men i Helmand.
Indsatsen er en vigtig del af den globale kamp mod terrorisme.
Vi må for alt i verden søge at undgå, at Afghanistan igen bliver et fristed for dem i denne verden, der vil os det ondt, hvor de i fred og ro kan planlægge anslag mod de ubetingede goder, som vi i Vesten til tider tager for givet: frihed, menneskerettigheder og demokrati.
Vi er godt i gang med at sikre, at disse goder også udbredes til afghanerne.
Der er gennemført valg, menneskerettighederne er blevet en del af landets forfatning, og på uddannelsesområdet er der sket enorme fremskridt.
I 2001 gik ca. 900.000 drenge i skole.
I dag går 6 millioner børn i skole, heraf over 2 millioner piger.
Det vil også på sigt hjælpe med til at sikre, at også kvinderne i Afghanistan deltager på lige fod med mændene i samfundet.
Der er sket store fremskridt, men det sker ikke uden vanskeligheder.
For at sikre, at den gode udvikling i det afghanske demokrati på menneskerettighedsområdet og i uddannelsen af ungdommen får rodfæste, er det både først som sidst nødvendigt at skabe stabilitet og sikkerhed.
Derfor har regeringen foreslået, at udsendelse af op til 750 danske soldater muliggøres på linje med en række andre styrkelser af det danske bidrag som udsendelse af et felthospital og muligheden for i ekstraordinære situationer at indsætte op mod 40 specialister, herunder egentlige specialoperationsstyrker.
Danmark må naturligvis sikre, at også vores soldater i Afghanistan til enhver tid har de nødvendige ressourcer både personelt og materielt.
Venstre støtter derfor naturligvis helhjertet det foreliggende beslutningsforslag.
Forslaget udmønter en del af Afghanistanstrategien, som er et resultat af forhandlinger mellem et meget bredt flertal af Folketingets partier tidligere på året.
Strategien angiver en række konkrete mål på både sikkerheds- og genopbygningsområdet, bl.a. øges bistanden i år til 300 mio. kr., og i perioden 2009-2012 til 400 mio. kr. årligt, og i fremtiden skal Danmarks indsats gradvist gå mere i retning af hjælp til genopbygning.
Men genopbygningen af en stat sker ikke med ét.
Derfor må Danmark gøre sit til at hjælpe, indtil afghanerne har kapacitet til at overtage ansvaret, både for så vidt angår sikkerhed og bistand.
Jeg er glad for, at et bredt flertal i Folketinget støtter Danmarks indsats i Afghanistan.
Det tjener det danske demokrati til ære, at partipolitiske hensyn ikke bliver en hindring for et godt samarbejde på dette meget vigtige område.
Og det fører mig dog alligevel til en udtalelse, som jeg har mødt med en vis forundring, i Berlingske Tidende fra den 3. november.
Vi har hørt meget snak om, at SF er blevet et ansvarligt parti, de forbereder sig på et regeringsskifte - håber de - og man ser dem bruge fokusgrupper og meget andet.
Så er det jo alligevel mærkværdigt, at man om hele den her indsats kan læse følgende fra SF's forsvarsordfører, hr. Holger K. Nielsen: Om den danske indsats siges det, at efterhånden ligner det jo den sovjetiske besættelse af landet tilbage i 1980'erne.
Jeg ved ikke, hvad de mennesker, der tjener den sag i Afghanistan, må tænke, men jeg ved, at herfra fra Folketingets talerstol og fra Venstre skal det siges ganske klart og tydeligt, at en sådan sammenligning er usmagelig, og at den er ikke værdig for SF's forsvarsordfører.