runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Ørum Jørgensen (KF), 2009-05-15:
Jeg føler, at hr. Benny Engelbrecht taler udenom.
Jeg spurgte meget klart: Går Socialdemokraterne helhjertet ind for det europæiske samarbejde, og er Socialdemokraterne villige til at agere efter de spilleregler, som nu engang er, herunder også at en stor del af forbrugerpolitikken bliver reguleret gennem EU?
Vi har nu i løbet af 2 dage haft to situationer, hvor man har andre løsninger.
I går var det en sag, der kører i Kommissionen, og hvor der kommer svar meget snart, i dag har vi en sag, som man også arbejder på i EU, og hvor der senere på året også kommer tiltag fra EU.
Jeg synes, at Socialdemokraterne på den baggrund skylder at give et klart svar: Går man helhjertet ind for det europæiske samarbejde, og vil man efterleve de spilleregler, der nu også er, når man er en del af det europæiske samarbejde?
Benny Engelbrecht (S), 2009-05-15:
Hvis ikke det er polemisk, så ved jeg ikke, hvad der er det.
I hvert fald må det være sådan, at vi folketingspolitikere også er sat i verden for at sikre, at den relevante information er tilgængelig indtil den dag, hvor der rent faktisk ligger en færdig EU-lovgivning parat, som sikrer forbrugerne på en god og ordentlig måde.
Om det skal være det forslag, som vi har fremsat her, eller om der er andre løsninger i noget af det, der bl.a. blevet fremhævet i dagens debat, er jo sådan set underordnet.
Det, der må være interessen, er, at vi sikrer, at forbrugerne har det oplyste valg.
Lars Christian Lilleholt (V), 2009-05-15:
[Lydudfald]
… Er det her område ikke bedre reguleret af EU end af en national lovgivning, og kan vi overhovedet nå at indføre det her mærke før klimatopmødet?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2009-05-15:
Jeg forstår ikke helt, at det bliver opfattet polemisk.
Det var sådan set ikke hensigten.
Når jeg sætter fokus på, at Socialdemokraterne 2 dage i træk her i Folketingssalen har anbefalet at gå enegang i EU - i går ville man støtte et beslutningsforslag fra Enhedslisten, hvor Danmark skal gå enegang i EU-samarbejdet, i dag stiller man selv forslag, hvor man anbefaler, at Danmark skal gå enegang i EU-samarbejdet - så synes jeg ikke, det er polemisk, jeg synes faktisk, det er meget relevant.
Vi står midt i en valgkamp til Europa-Parlamentet.
Jeg synes, det er relevant, fordi det nu er 2 dage i træk, at Socialdemokraterne faktisk støtter forslag, som opfordrer Folketinget til at støtte, at Danmark går enegang i EU.
Jeg synes, det er meget relevant.
Jeg stillede også i min ordførertale et spørgsmål til hr. Benny Engelbrecht, og jeg har ikke fået noget svar: Går Socialdemokraterne helhjertet ind for EU-samarbejdet, eller er det blevet en vane, at vi nu sådan hver anden dag skal til at gå enegang i EU i ting, der burde reguleres i EU?
Margrethe Vestager (RV), 2009-05-15:
Jeg tror, at hvis man er polemiker, kan man se problemer overalt.
Så er det det, der er tilgangen, når man læser en ting.
Sådan som jeg oplever det her forslag, er det skrevet på baggrund af et ønske om at få en forbrugermærkning af elektronikken, sådan at forbrugeren kan tage stilling til: Hvad er det, jeg køber?
Og det er i lyset af en tilsyneladende anden forventning end den, som ministeren giver udtryk for - nemlig at det vil tage meget lang tid - at der er en opfordring til, at vi kommer i gang med det herhjemme.
Jeg er så i øvrigt på ingen måde af den opfattelse, at en europæisk regulering ville være modsat en dansk regulering.
Jeg mener, at Danmark har stor indflydelse i det europæiske samarbejde, og hvis vi tvunget af omstændigheder havde været nødt til at gå enegang, tror jeg, at vi ville have fundet på noget, der ville være spot on, bull's eye, det, som man også ville finde på i en europæisk tankegang.
Jeg håber meget, at ministeren har ret i, at det her går hurtigt, for det er indlysende, at det vil være mest hensigtsmæssigt med en europæisk mærkningsordning, specielt da en lang række af de produkter, som vi har, i sagens natur produceres i en lang række andre lande.
Det vil være det mest hensigtsmæssige for forbrugerne og for producenterne, at vi får en europæisk mærkningsordning.
Men jeg regner da med, at vi under udvalgsarbejdet kan få en mere konstruktiv tone frem og også vil finde ud af, hvad det egentlige tidsperspektiv er med hensyn til at få det, som alle jo er enige om, og som det her forslag tager hånd om, nemlig at få et energimærke på forbrugerelektronikken.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2009-05-15:
Når vi snakker om tempo, vil jeg sige, at der ifølge beslutningsforslaget skulle ske noget allerede her i slutningen af 2009, altså i indeværende år.
Hvis vi nu går enegang - lad os tænke den tanke, at det her bliver gennemført, altså at det er det, vi vælger at gøre her i Folketinget - indfører Danmark sin egen ordning og håber så på, at man kan presse EU med det gode eksempel, som Danmark dermed gør.
Men er det ikke forkert?
For hvad nu hvis EU så beslutter en helt anden ordning?
Altså, kan fru Margrethe Vestager ikke se det problematiske i, at Danmark med det her vil gå enegang i forhold til EU, altså frem for at vi regulerer det her, hvor det - i hvert fald ud fra en konservativ opfattelse - bør reguleres, nemlig via EU-samarbejdet?
Margrethe Vestager (RV), 2009-05-15:
Jeg synes, det er betegnende og virkelig, virkelig sørgeligt, at hr. Per Ørum Jørgensen på den her utrolig polemiske måde fortsætter med at gøre det her til et spørgsmål om, hvorvidt man er mere eller mindre helhjertet tilhænger af europæisk regulering.
Det her forslag er båret af ønsket om, at forbrugerne kan tage stilling til, hvilken klimabelastning der er ved de produkter, de står foran at købe.
Og hr. Per Ørum Jørgensen bruger EU-debatten som et værn for substantielt at tage stilling til, hvor hurtigt det bør gå.
Det er jo indlysende, at det er mest hensigtsmæssigt, at det sker i en europæisk sammenhæng.
Sådan som jeg læser forslaget, er forslagsstillerne dybt bekymrede for, hvor hurtigt det kan ske.
Det ville derfor være rimeligt, at man også i en dansk sammenhæng fandt ud af: Hvad forestiller vi os egentlig?
Ministeren kan så oplyse i dag, at ministeren har en anden vurdering af det, nemlig at det vil gå meget hurtigt, bl.a. på baggrund af det svenske formandskabs initiativ.
Det er så udmærket.
Jeg har på ingen måde i de korte bemærkninger, der er faldet, hørt forslagsstillerne være andet end utrolig konstruktive over for det, der er forslagets formål.
Det, man så bliver revet i næsen, er, at man ikke er tilstrækkelig EU-positiv, fordi man interesserer sig for klimamærkning af forbrugerelektronik.
Jeg synes, at det er tankevækkende, med hensyn til hvad Det Konservative Folkeparti står for.
Lars Christian Lilleholt (V), 2009-05-15:
Vi finder, at de nuværende rammer er ganske fornuftige, men selvfølgelig er vi hele tiden parat til at diskutere, om der er områder, hvor det kan være oplagt at regulere en lillebitte smule, og det er vi selvfølgelig positive over for, men generelt at gå ind i, at kommunerne kan engagere sig i lokal erhvervsvirksomhed, ønsker vi ikke.
Per Clausen (EL), 2009-05-15:
Det vil sige, at Venstres synspunkt her er - for at jeg er helt sikker på, at jeg har forstået det rigtigt - at de rammer, der er, ikke skal overskrides, og vi kan heller ikke diskutere rammerne, fordi de en gang for alle ligger fast, så selv om vi i nogle tilfælde kan påvise, at det giver nogle konkrete problemer og gør, at vi ikke får de gevinster, som vi måske som samfund kunne få, må vi vælge at holde fast i, at regler er regler og principper er principper.
Lars Christian Lilleholt (V), 2009-05-15:
Det er ikke en kommunal opgave at drive erhvervsvirksomhed, og derfor er det heller ikke en kommunal opgave at begynde at investere i sådanne projekter, hvis de ligger uden for de rammer, som kommunerne og selskaberne i forvejen har.
Per Clausen (EL), 2009-05-15:
Nu er det jo sådan, at det er fuldstændig rigtigt, at det her er et af de områder, hvor vi har meget glæde af, at kommunerne har nogle større frihedsgrader, end de har på andre områder.
Men synes hr. Lars Christian Lilleholt ikke, at det kan være problematisk, når vi kan se i hvert fald i nogle dele af Danmark - f.eks. på Samsø og på Lolland - at nogle projekter, som kommunen har haft, og som er helt oplagte til videreførelse, ikke kommer i gang, fordi der tilsyneladende ikke er den fornødne erhvervsinteresse, hvis kommunerne ikke også er med, og at det derfor kunne være fornuftigt at se på det her ud fra, skal vi sige, en ikkeideologisk tilgang og se på nytteeffekten i stedet for at se på, om man har en eller anden meget fastlåst opfattelse af, hvor grænsen mellem kommuner og erhvervsliv går?
Benny Engelbrecht (S), 2009-05-15:
Jeg har lyttet meget til den debat, der har været her i dag, og jeg kan i hvert fald se, at de meldinger, der har været fra mange af ordførerne, har gået på, at man bl.a. kan kigge på en frivillig ordning.
Det er absolut ladsiggørligt, for det er jo et spørgsmål om praktisk tilgængelighed i forhold til det.
Det kunne jo også alene være et spørgsmål om at sikre, at den information, der er i dag, bliver gjort tilgængelig.
Så jeg tror bestemt, det er muligt.
Men jeg vil også svare, at det da selvfølgelig er bedst, at vi har fælles EU-regler på det her område.
Derom skal der ikke herske nogen som helst tvivl.
Men vi må også bare erkende, at der desværre går noget tid, før den almindelige dansker kan opleve rent faktisk at få den her meget nyttige information i forretningerne, hvis vi skal afvente, at de fælles europæiske regler endeligt kommer på plads.
Benny Engelbrecht (S), 2009-05-15:
Jeg kan jo kun konstatere, at der i hvert fald er en vilje til at diskutere her i Folketingssalen og i udvalgsarbejdet, hvordan vi sikrer, at der finder en god og fornuftig information til borgerne sted.
Det kan jeg kun være glad for.
Udgangspunktet for det her forslag er jo netop, at vi skal sikre det bedst tænkelige EU-mærke ved selv at påvirke processen.
Man kan rent faktisk godt gøre noget med både højre og venstre hånd samtidig.
Lidt multitasking skal der også være plads til i politik.
Lars Christian Lilleholt (V), 2009-05-15:
Venstre kan heller ikke støtte det her beslutningsforslag fra Enhedslisten.
Vi mener, at kommunerne i forvejen har ganske gode muligheder for at engagere sig i den lokale energi- og klimadebat og også at bidrage til at finde løsninger.
Vi mener ikke, at selskaberne her eller kommunerne skal have mulighed for yderligere at engagere sig i lokal erhvervsvirksomhed.
Det er virksomhederne ganske enkelt meget bedre til.
Trine Mach (SF), 2009-05-15:
Danskerne er faktisk på mange måder i stand til at bidrage til en reduktion af det samlede CO2-udslip ved i dagligdagen at ændre adfærd, og mange gør det.
Klima- og energiministerens kampagne »1 ton mindre« leverer på sin egen måde konkret viden om, hvordan man på en forståelig måde kan gribe tingene an som teenager og som familie i vores boliger og i vores transportvaner.
Og det er jo af stor betydning at ansvarliggøre den enkelte borger, ikke bare fordi det er nødvendigt, at vi hver især tager et medansvar og ikke bare forventer, at de andre og at samfundet løser klimaproblemerne, men fordi ansvarliggørelsen er med til at skabe bevidsthed om og engagement i et af vor tids allerstørste og mest presserende problemer: de globale klimaforandringer.
Så langt så godt, men - og der er et ret væsentligt men - den enkeltes besparelser har oplagte begrænsninger, og det er næppe forkert at hævde, at kampagnens succes er til at overskue.
Dels kan ansvaret for at løse klimaproblemerne ikke privatiseres og gøres til et ansvar alene for den enkelte borger - der ligger en temmelig tung del af opgaven både hos erhvervslivet og hos staten - dels virker det ikke særlig smart, hvis ikke almindelige menneskers indsats rent faktisk præmieres, for hvorfor skulle man dog gøre en ekstra indsats, for at andre nærmest uændret kan fortsætte deres klimabelastende adfærd?
Når almindelige borgere faktisk gør noget for at gøre en forskel, skal de besparelser også bone ud positivt, og det er jo her Enhedslistens forslag er sympatisk, fordi det netop sætter spot på, hvordan man på en håndfast måde kan håndtere det dilemma.
Et markedsbaseret kvotesystem har visse indbyggede problemer, fordi det kan siges at sende aben rundt mellem borgere, virksomheder og staten.
Det ændrer ikke ved, at SF er tilhænger af et kvotesystem, men jo har en ambition om, at vi i de kommende år gerne skulle operere med en del færre kvoter.
Pointen er, at et kvotesystem hverken skal være det eneste middel til at opnå CO2-reduktioner eller fratage politikerne ansvar for både nationalt og internationalt at fastsætte ambitiøse udledningsmålsætninger.
Enhedslistens forslag finder vi som sagt absolut sympatisk i SF.
Det sætter spot på en væsentlig problemstilling og på, at vi faktisk kan gøre ting endnu bedre i Danmark, samtidig med at vi lever op til EU's målsætninger.
Vi har lidt svært ved at gennemskue, helt præcis hvordan man gør det her i praksis, så ud over, at vi jo ikke rigtig kan gøre noget frem til 2012, fordi kvoterne allerede er foræret til selskaberne, tror vi, at forslaget kun kan fungere optimalt, og sådan som det er beskrevet, under forudsætning af at det så at sige bliver lukket ind i EU's kvotemarked.
SF finder det nyttigt at bruge forslaget til at supplere de nationale energisparemål og vil derudover foreslå, at vi i det videre arbejde kigger på, hvordan EU's kvotesystem faktisk kan forbedres og bl.a. være med til at sikre, at almindelige menneskers indsats for klimaet også præmieres.
Frank Aaen (EL), 2009-05-15:
Altså, pensionskasser består jo af sparede skattepenge, hos ATP har staten den afgørende indflydelse, LD er også skattepenge, der har vi også den afgørende indflydelse som fællesskab.
I Danske Bank kan det være, at ministeren snart har den afgørende indflydelse, hvis de får vekslet deres 26 milliarder statskroner til aktieinvestering.
Mon det ikke er sådan, at alle de steder, hvor staten indirekte har stor majoritet, og hvor det direkte eller indirekte er statslige penge, altså f.eks. sparede skattekroner, må vi også sige, at der ikke kan investeres i klyngebomber?
Ib Poulsen (DF), 2009-05-15:
Da Dansk Folkepartis energiordfører, hr. Morten Messerschmidt, ikke kan være til stede i dag, skal jeg på hans vegne fremføre følgende om B 130: Det er klart, at kvotehandelssystemet er en byrde for erhvervslivet, og i en tid med finanskrise er det selvsagt ikke hensigtsmæssigt for beskæftigelsen på den måde at lægge ekstra byrder i vejen for virksomhederne. Når vi i Dansk Folkeparti alligevel kan se det fornuftige i kvotehandelssystemet, skyldes det, at handelen fører til, at det er de mest konkurrencedygtige virksomheder, der har bedst råd til at købe kvoterne og derfor også vinder konkurrencen.
Vi tror på, at danske virksomheder er de bedste, og har derfor tillid til, at også vi vinder i konkurrencen med andre.
Det er væsentligt for kvotesystemet, at det udbudte antal kvoter svarer til det reelle behov, således at der både findes et incitament til energieffektivisering og samtidig er mulighed for at opretholde vores høje velstandsniveau.
At destruere kvoter, som Enhedslisten foreslår, vil skævvride denne mekanisme og skabe en situation, hvor det nødvendige antal kvoter kommer til at synes kunstigt højt.
På den måde skaber Enhedslisten i virkeligheden den modsatte situation af det, man ønsker.
I stedet for at presse mængden af kvoter ned og dermed mindske CO2-udslippet vil Enhedslisten skabe en kunstigt høj efterspørgsel, som med den senere aftale om fremtidens mængder af kvoter vil føre til et kunstigt højt niveau, der hverken afspejler markedets behov eller klimaets interesser.
På den baggrund kan Dansk Folkeparti ikke støtte forslaget.
Pernille Frahm (SF), 2009-05-15:
Det gik lige så godt.
Hele ministerens tale var så god, og jeg sad og blev så glad.
Derfor kunne jeg ikke lade være med at grine, da konklusionen kom, for den var jo i den grad i modstrid med hele ministerens tale.
Konklusionen var fuldstændig modsatrettet alle de rigtige ting, som ministeren sagde, bl.a. det her med, at de jo forfærdelig gerne vil.
Alle vores store firmaer i Danmark har efterhånden etiske regnskaber, pensionskasserne laver etiske regnskaber, hver eneste kommune i Danmark, hver eneste lille rottefænger næsten har et etisk regnskab og vil rigtig gerne leve op til de her ting.
Det her forslag er ment som en hjælp, det er ment som en hjælp til de firmaer, der er i gang med det her projekt, og derfor forstår jeg ikke, hvorfor ministeren ikke vil se at komme i gang med at tilbyde den hjælp, i stedet for vi skal afvente.
Det er garanteret ikke, fordi virksomhederne går ind for det, men fordi de har brug for hjælp.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-05-15:
Det er i hvert fald sådan, at hvis der er noget, der er en kovending, så er det Venstres pludselige engagement i økonomisk omfordeling, der giver social skævhed.
Det er noget helt nyt, at Venstre skulle være begyndt at interessere sig for en økonomisk omfordeling, der tilgodeser de svageste i samfundet.
Jeg er nødt til at sige, at det er en fuldstændig logisk følge af det her forslag, at folk, der har rigtig mange penge i dag og som kan købe sig til hjælp, gør det, men med det her forslag vil langt flere mennesker kunne få muligheden.
Det kan ikke være anderledes.
Folk, der har lavere indtægter end dem, der i dag har råd til at købe sig hjælp, vil da også få muligheden, når man laver en tilskudsordning.
Det giver sig selv.
Det kan ikke være anderledes.
Jacob Jensen (V), 2009-05-15:
Nej, det er overhovedet ikke ligegyldigt for Venstre.
Men det er i hvert fald vigtigt for os, at vi, når vi - hvis det her bliver gennemført bruger en mængde skattefinansierede kroner, altså de 40 pct.s tilskud, så målretter dem, således at man kan sige, at det er dem, der er størst behov for dem, som får dem.
Det er derfor, jeg sådan set bare bekymrer mig lidt om forslagets sociale profil.
Det undrer mig lidt, at det kommer fra Socialistisk Folkeparti, men det er måske også en del af den kovending på den overordnede politiske dagsorden, som vi her ser udtrykt.
De vil ikke få det tilskud og vil dermed ikke få mulighed for at få statens finansiering i ryggen.
Er det ikke korrekt forstået?
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-05-15:
Som det er i dag, hvor der ikke er tilskud til hjemmeserviceordningen, har familier med høj indkomst mulighed for at hyre hjælp til madlavning, indkøb, børnepasning osv.
Med den her ordning vil langt flere mennesker have mulighed for at købe sig hjælp til de her ting i hjemmet, og det er sådan set rigtig glimrende.
I øvrigt synes jeg, det er rigtig vigtigt at påpege, at SF også har fremsat dette forslag med den der ligestillingsvinkel for øje, som jo helt tydeligt er fuldstændig ligegyldig for Venstre.
Jacob Jensen (V), 2009-05-15:
Hvis man følger Socialistisk Folkepartis forslag her, så vil der gives et tilskud på 40 pct., men det vil stadig væk være sådan, at man skal betale de 60 pct. selv, og de 60 pct. af den samlede omkostning til eksempelvis at bruge på hjemmeservice skal vel tages ud af den samlede disponible indkomst i familien.
Derfor vil jeg bare spørge, om Socialistisk Folkepartis ordfører kan komme med en vurdering af, hvad det er for en type familie, som vil have størst mulighed for at betale de 60 pct., altså at tage 60 pct. ud af den disponible indkomst, familien har til rådighed til at købe mad og betale regninger, husleje osv.
Lene Espersen (KF), 2009-05-15:
Jeg vil sige til fru Pernille Frahm, at jeg er fuldstændig enig.
Jeg tror bare, at det, der skiller fru Pernille Frahm og mig, er vores holdning til, hvordan vi hjælper virksomhederne bedst til at have den høje etiske profil, som jeg rent faktisk tror på kan være en enorm konkurrencefordel, hvis man ellers som virksomhed tager sig sammen og forpligter sig på den dagsorden.
Det, jeg tror er det væsentligst man kan gøre, er jo at gøre det, som vi i regeringen har lagt med vores handlingsplan for virksomheders samfundsansvar, nemlig at sørge for, at der er flere virksomheder og ikke mindst investorer, der tilslutter sig FN's principper for ansvarlige investeringer.
Det er der faktisk en hel del virksomheder, der allerede har gjort.
Tallet er steget fra 4, da vi fremlagde handlingsplanen, til nu 16 af de store investorer, og vi ønsker altså, at der er flere, der går den vej.
Så jeg vil sige til fru Pernille Frahm, at vi er enige i, at det er den vej, man skal gå, men i regeringen stiller vi os skeptiske over for, om det er en mulig og dermed også farbar vej, når det kommer til, om man konkret skal lovgive om noget.
Pernille Frahm (SF), 2009-05-15:
Jeg er meget villig til at indgå en hvilken som helst aftale, havde jeg nær sagt, med ministeren, der peger i den rigtige retning på det her område.
Det behøver ikke at være det her beslutningsforslag bogstav for bogstav.
Det er ånden i det, som jeg oplever vi er enige om; at firmaerne har brug for hjælp til det her, for de vil ikke have de der overskrifter.
Så hjælper vi bedst?
DanWatch undersøger jo på ngo-plan, hvordan firmaer opfører sig rundtomkring i verden, og kan give noget råd og vejledning.
Så to spørgsmål til ministeren, for det første: Vil ministeren undersøge forholdene i Belgien, hvad sker der dér, hvordan arbejder de med den liste?
For det andet: Vil ministeren være med til at støtte sådan et projekt som DanWatch, så firmaerne da i det mindste får en hjælpende hånd i den retning?
Lene Espersen (KF), 2009-05-15:
Jeg synes, det er en meget positiv tilkendegivelse, der kommer fra hr. Benny Engelbrecht, og jeg vil meget gerne positivt medvirke til, at vi selvfølgelig gør, hvad vi kan, også for hurtigst muligt at få afklaret, hvad det her får af konsekvenser for Danmark.
Det, jeg bare forsøgte at svare før, er, at vi selvfølgelig skal efterleve Oslokonventionens bestemmelser, men det, jeg ikke kan sige på nuværende tidspunkt, er f.eks., om vi får brug for at udelukke visse selskaber som investeringsobjekt, og ej heller kan jeg udtale mig om, hvorvidt en udelukkelsesliste er den metode, der skal benyttes.
Så det er ikke et spørgsmål om at afvise noget, men det er blot for at sige, at det endnu er uafklaret, hvordan vi bedst implementerer Oslokonventionen, netop også fordi vi er et af de første lande, der gør det.
Men jeg vil positivt meget gerne medvirke til det, og jeg vil være utrolig glad, hvis Folketinget bakker op om min vision om at sikre, at Danmark simpelt hen er verdensførende, når det gælder samfundsansvar.
Benny Engelbrecht (S), 2009-05-15:
Det er såmænd heller ikke for at være polemisk, men det understreger vel netop bare, at det er nu, det arbejde skal gøres, altså fra denne dag og så frem til, at vi i efteråret netop skal have implementeret Oslokonventionen i dansk lovgivning.
Det er i den her tidshorisont, at vi er nødt til at se på det.
Jeg tror, at de indikationer, der er givet her i salen i dag, også meget klart understreger, at det er et arbejde, som hele Folketinget også er interesseret i at blive inddraget i, og naturligvis også gerne i høringsprocesser, i almindelig videndeling, gennem udvalgsarbejde m.v. og selvfølgelig også gerne ved aktivt at deltage og komme med input i forhold til det.
Det er sådan set også det, som jeg gerne vil fiske lidt efter ministerens tilsagn om.
For det her er jo ikke noget, som vi skal lave oppositionspolitik på, hvis vi kan blive enige om det.