Joachim B. Olsen (LA), 2013-04-30:
Tusind tak.
Vi synes, det er fint, at vi får en debat om finansieringen af satspuljen.
Den er jo indført, fordi man i 1980'erne anerkendte, at man var nødt til at gøre noget ved, at afstanden mellem at være på arbejdsmarkedet og være uden for arbejdsmarkedet var problematisk.
Det, at forskellen var meget lille, hvilket den i øvrigt stadig væk er, medførte altså, at flere mennesker blev fastholdt på overførselsindkomst.
Derfor lavede man den her satsregulering, hvor der så overføres nogle penge, som ellers har været brugt på overførselsindkomster, til forskellige sociale projekter.
I Liberal Alliance er vi af den holdning, at overførselsindkomsterne burde inflationsreguleres i al fremtid, sådan at de fulgte lønudviklingen.
Det mener vi faktisk vil være ganske ansvarligt, også ud fra et socialt perspektiv.
Det bygger vi på, at finansministeren har svaret, at gjorde man det, altså at prisregulerede man overførselsindkomsterne, så ville det medføre, at beskæftigelsen i 2020 blev øget med 9.100 personer og i 2030 med 21.000 personer.
Og da vi er af den holdning, at den mest ansvarlige socialpolitik er at få folk i beskæftigelse, så ville det være et rigtig, rigtig godt skridt i den retning.
De færre udgifter, som staten ville få, hvis man gjorde det, mener vi burde gives tilbage til dem, som havde betalt overførselsindkomsterne til at starte med, nemlig dem, som er på arbejdsmarkedet.
Det kunne man f.eks. gøre ved at hæve beskæftigelsesfradraget eller sænke bundskatten.
Det ville yderligere øge beskæftigelsen, og det er jo værd at bemærke, at beskæftigelsen øges ikke, på grund af at folk med gode indkomster arbejder mere; den øges altså ved, at folk, der er på overførselsindkomst, kommer ind på arbejdsmarkedet.
Og det er ansvarlig socialpolitik.
Dermed ikke sagt, at det ikke er rigtig godt, at der også er en satspulje.
Vi kan faktisk godt se en idé, at man flyttede satspuljen over på finansloven.
Og så måtte man finde rammerne for det inden for den eksisterende finanslov.
Finansieringen kunne f.eks. komme fra – og det ville være ganske muligt – at det, at man inflationsregulerede overførselsindkomsterne og brugte provenuet fra det til yderligere at sænke skatten på arbejde, sådan set gjorde, at der ville komme et merprovenu i statskassen.
Så ville vi få slået en masse fluer med ét smæk.
Vi ville få folk ind på arbejdsmarkedet, og det tror jeg sådan set vi bredt anerkender er den bedste socialpolitik overhovedet.
Og finansministeren har bekræftet, at en inflationsregulering af overførselsindkomsterne vil øge beskæftigelsen ganske markant.
Så kunne vi flytte den her pulje over på finansloven, og så kunne partierne finde ud af, hvad pengene skulle bruges på.
Jeg vil så dog som en sidebemærkning sige, at som ny i Folketinget var den første type forhandling, jeg var med til, de her satspuljeforhandlinger, og de er, må jeg sige, en oplevelse.
Altså, når man en gang har oplevet politikere fra hver deres parti og fra samme kreds blive enige om at skulle dele i porten, i forhold til hvad for nogle projekter man skulle sælge til medierne om, at det var det, man selv havde trukket hjem, må man sige, at det godt nok er lidt af et skuespil at overvære.
Men dermed ikke sagt, at der ikke er nogen fornuftige projekter, som bestemt er værd at støtte, og derfor er vi også med i den her forligskreds.