runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2012-02-22:
Jeg synes, at det er godt, at man skal stille spørgsmål ved EU-notifikation, men hvis man ikke spørger, får man ikke noget svar, så derfor synes jeg, at det var det bedste, hvis ministeren kunne prøve at spørge, om man ikke kunne få EU-notifikation for noget som bare det at vende tilbage til niveauet før 2009.
Noget andet er jo, at det er rigtigt, at det koster staten nogle penge.
Lad os bare sige, at det er rigtig, men det betyder jo, at kommunerne skal betale for at komme af med deres skår.
Det er faktisk udregnet sådan, at det er mellem 85 og 100 mio. kr., som kommunerne skal betale for det.
Det er jo mere end de 50 mio. kr., som staten skal betale.
Er det en mulighed for at tørre det af på kommunerne, eller hvorfor gør man det?
Jeg synes, at det er vigtigt, at vi holder fast ved, at flaskegenbruget skal optrappes i Danmark.
Der er noget, der undrer mig, fordi da lovforslaget blev vedtaget, blev der skrevet betænkning, og ifølge betænkningen var der fire partier, som var modstandere af det.
Der var syv ting, som de sagde, miljømæssigt, der bliver fyret folk osv. osv.
Hvad har ændret sig, siden det blev vedtaget i 2009, hvor man sagde nej til det?
Jeg synes, det er et godt svar, når man går ind for genbrug.
For hvis man ikke går ind for genbrug, hvad skal der så gøres?
Lige for tiden er det sådan, at de der flaskegenbrugsvirksomheder fyrer deres ansatte, det ved vi godt, og Miljøstyrelsen og Miljøministeriet har også svaret, at det er garanteret, at 18 bliver fyret.
Det er, fordi de nu får færre penge, når de skal sælge deres flasker, og derfor går de nedenom og hjem.
Derfor vil jeg godt stille ministeren et spørgsmål: Hvis det nu er sådan, at flaskegenbruget i Danmark bryder sammen, er man så med på at tage det op til genovervejelse?
Jacob Jensen (V), 2012-02-22:
Tak for det.
Spørgsmålet lyder som følger: Når statsministeren på sit pressemøde den 7. februar 2012 udtaler, at kommunerne ikke får lov til at hæve parkeringsafgifterne, men at regeringen samtidig ikke vil fremsætte et lovforslag, der ændrer på det nuværende parkeringsafgiftsloft, som blev indført under VK-regeringen, betyder det så, at kommunerne godt må hæve parkeringsafgifterne inden for VK-regeringens loft, uden at det medfører en reaktion fra regeringen, eller betyder statsministerens udtalelser, at kommunerne under ingen omstændigheder må hæve de nuværende parkeringsafgifter eller indføre nye, uden at regeringen vil gribe ind?
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2012-02-22:
Hvorfor har ministeren ikke genoprettet emballageafgiften for vin og spiritus til niveauet før vedtagelsen af lovforslag nr. L 204 fra folketingsåret 2008-09, når nedsættelsen af afgiften betyder, at 200-250 hårdtarbejdende i flaskegenbrugsvirksomheder mister deres arbejde?
Thor Möger Pedersen (SF), 2012-02-22:
Jeg tør ikke udtale mig om den hypotetiske situation, men jeg vil blot understrege, som jeg også forsøgte at gøre indledningsvis, at man skal huske på, at den afgift, jeg også forventer vi skal drøfte i forbindelse med det næste spørgsmål, ikke bare sådan kan hæves.
Det skyldes, dels at det vil koste statskassen penge, dels at det vil være at betragte som statsstøtte og dermed forudsætte en godkendelse fra Europa-Kommissionen.
Tak for det, formand, og tak for spørgsmålet.
Flaskeskylleriernes baggrund for ønsket om en højere afgift på flasker til vin og spiritus er begrundet i, at flaskeskyllerierne får afgiften refunderet, når flaskerne transporteres ud af landet.
Afgiften er tidligere betalt typisk af emballagens producent.
Det er en del af forretningen for flaskeskyllerierne at sende flasker ud af landet og få refunderet betalt afgift.
Samtidig indebærer en forhøjelse af emballageafgiften på vin- og spiritusflasker et øget incitament til grænsehandel med vin og spiritus, og det koster selvsagt statskassen penge.
En forhøjelse af emballageafgiften vil derfor komme flaskeskyllerierne til gode i form af højere refunderet afgiftsbeløb, men vil koste penge for statskassen.
Af lovforslaget fra 2009, hvor afgiften blev nedsat til 0,8 kr. pr. flaske, fremgår det, at der var et statsstøtteproblem, i forhold til at flaskebranchen stort set kunne leve af den høje afgift.
En afgiftsforhøjelse vil derfor skulle notificeres og godkendes i EU efter statsstøttereglerne, før en eventuel forhøjelse kan få virkning.
Det er Skatteministeriets vurdering, at det vil være vanskeligt at opnå en EU-godkendelse.
Jeg er umiddelbart enig i, at som udgangspunkt bør flasker genbruges, men det kan ikke ske med yderligere statstilskud i form af godtgørelse for emballageafgiften.
Det er regeringens klare vurdering.
Lykke Friis (V), 2012-02-23:
Man bygger videre på det eksisterende, ud over at man jo så forsøger at indbygge nogle mekanismer, som bevirker, at reglerne rent faktisk bliver overholdt.
Hæng mig ikke helt op på tallet, men det er jo de her omkring 50 gange, at landene ikke har overholdt vækst- og stabilitetspagten siden 2002, hvor vi jo bl.a. også havde Frankrig og Tyskland, der ikke overholdt den.
Så det, der sker nu, er jo, at man forsøger at bygge nogle mekanismer ind, så reglerne rent faktisk bliver overholdt.
Det tager vi nu en principiel drøftelse af, og igen: Vi kommer til at diskutere EU mange gange, også finanspagten som sådan, og det bidrager vi naturligvis meget gerne til fra Venstres side.
Nikolaj Villumsen (EL), 2012-02-23:
Tak for det, og tak til ordføreren.
Vi var jo mange, der var glade, da Danmark fik en ny regering.
Mange af os var rigtig glade, især fordi fru Helle Thorning-Schmidt havde gjort det klart, at hvis hun blev statsminister, ville hun vælge investeringsvejen og ikke sparevejen.
Så mit spørgsmål til den socialdemokratiske ordfører går egentlig bare på, hvorfor man ikke holder fast i en rød jobskabende politik.
Jens Joel (S), 2012-02-23:
Jeg kan til fulde bekræfte, at jeg er en af dem, der var meget glade for, at vi fik en ny regering, og jeg mener faktisk også, at vi i Danmark, bl.a. sammen med Enhedslisten, har vist, at vi er villige til at investere for at skabe nye job.
Jeg er så ikke enig i, at det er det, som man ligesom fraviger her.
Det er sådan, at der ikke er nogen modsætning mellem at have styr på økonomien og i øvrigt lave vækstplaner eller stimulere økonomien i svære tider.
Det, der bare er forudsætningen for, at man kan komme dertil, er, at man har styr på butikken.
Og vi har desværre set, at nogle lande har levet over evne, fordi de ikke har levet op til de regler og aftaler, vi faktisk har lavet i EU.
Det synes jeg ikke er nogen god politik, og det synes jeg ikke vi skal påskønne, heller ikke selv om vi i Danmark vælger at sige, at det i vores økonomiske situation giver god mening at stimulere økonomien.
Vi skal da ikke sige, at vi så i øvrigt er fuldstændig ligeglade med, om man lever over evne.
Nikolaj Villumsen (EL), 2012-02-23:
Det er måske ikke sådan, at Danmark gør det helt skidt.
Det tror jeg godt vi kan blive enige om.
I dag er der eksempelvis lige kommet tal fra EU, hvor man peger på, at Danmark er et af de mest vækstskabende lande og klarer sig rigtig godt økonomisk.
Danmark klarer sig bedre end Tyskland og langt, langt bedre end Grækenland, som har en langt værre recession, end man havde frygtet.
Så når vi i Danmark har lavet en kickstart i 2012, der er effektiv, så viser det sig oven i købet helt konkret på papiret, og man får ros.
Derfor undrer jeg mig.
Regeringen har nogle tal, som man mener viser at vi ikke har et problem med at overholde det strukturelle underskud.
Men lad os nu bare antage, at Europa-Kommissionen insisterer på at holde fast i sine tal, så vi har en situation, hvor vi i 2013 har et større underskud end det tilladte.
Så kan vi jo ikke lave en kickstart.
Hvorfor skal vi afskrive os den mulighed, når kickstarten lige præcis har vist sig at være en effektiv økonomisk politik?
Jens Joel (S), 2012-02-23:
Først vil jeg godt sige, at ud over at jeg er enig i, at kickstarten var det rigtige at gøre i den givne situation, vi stod i i Danmark, er fundamentet for kickstarten jo også kommet af at have en sund økonomi, som rent faktisk gav mulighed for de her ting.
Jeg vil så sige, at vi jo netop er taget til Bruxelles med den opgave, kan man sige, at få en anerkendelse af, at nogle af de ting, som ligger i den danske strukturelle balance, skal opgøres og tages ud af det, fordi de er meget vekslende.
Vi kan godt gå ind i en diskussion om pensionsbeskatningsindtægterne, Nordsøen og sådan noget, men det, der jo lige præcis har været regeringens holdning, har været, at vi så at sige skulle have en dansk måde at opgøre den her strukturelle balance på, og at den skulle anerkendes.
Og det vigtige er jo, at vi ligesom er enige om det.
Per Clausen (EL), 2012-02-23:
Jeg synes, det er spændende, at hr. Jens Joel nu kan svare på det, som ingen ministre indtil nu har kunnet svare på, nemlig at det selvfølgelig er sådan, at Europa-Kommissionen har godkendt den måde, Danmark regner på.
Det er en spændende og god information at få, og jeg håber da, at vi kan få en eller anden minister til at bekræfte det skriftligt på et eller andet tidspunkt.
Det har ikke været muligt indtil nu, men det er jo spændende.
Jeg vil så bare spørge hr. Jens Joel, om han mener, at det ville have ført til, at vi havde haft mindre arbejdsløshed i Europa og i Danmark i 2009, 2010 og 2011, end vi har haft, hvis man havde haft finanspagten i 2008 og alle europæiske lande havde fulgt den.
Altså, er finanspagten løsningen på de økonomiske vanskeligheder, man står i i EU?
Jens Joel (S), 2012-02-23:
Til det første om, hvorvidt vi har fået taget hensyn og fået accepteret de særlige danske vilkår, vil jeg sige, at jeg ikke tror, at hr. Per Clausen behøver at stille skriftlige spørgsmål.
Det skal han selvfølgelig være velkommen til, men man kan også bare henføre til de svar, der er blevet givet i Europaudvalget, for det var en klar forudsætning.
Det var det, som bl.a. vores økonomi- og indenrigsminister tog til Bruxelles med og forhandlede om at få en anerkendelse af.
Med hensyn til om finanspagten er den rigtige løsning, tror jeg ikke, vi skal kigge så meget på 2008; jeg tror, vi skal kigge på perioden fra starten af 00'erne, da man lavede nogle aftaler, som en række lande så valgte ikke at overholde.
Det har bl.a. betydet, at man har fået et overforbrug i rigtig mange lande.
Det er det, vi sådan set skal have dæmmet op for.
Hr. Per Clausen og jeg er fuldstændig enige om, at der vil være særlige omstændigheder, der gør sig gældende, når man bliver ramt af en international krise, og i sådanne situationer – der forudsætter pagten jo i øvrigt også, at man skal kunne tage nogle særlige forholdsregler – er der selvfølgelig ikke nogen nem vej ud af noget som helst.
Det, det her handler om, er at sikre, at man også i de gode tider har orden i butikken.
Jeg ved ikke, om man kan kalde det en fascination.
Det er en overbevisning i den danske regering om, at vi skal føre en ansvarlig økonomisk politik, og at den politik skal leve op til nogle krav.
Det kan man godt kalde en regelstyring af politikken, men man kunne også vælge at sige, at de krav, som vi gerne vil leve op til – herunder at vi f.eks. ikke skal bruge flere penge, end vi har – er en politisk motiveret regel, som vi har sat op for os selv.
Jeg er sådan set rimelig fortrøstningsfuld i forhold til det her.
Vi er ikke et euroland, og derfor vil der også være ting, som vi jo stadig væk ikke er omfattet af, men de her ting er ikke, fordi vi er regelstyret fra Bruxelles.
Grunden til, at vi gerne vil med i den her aftale og gerne vil tæt på den – for det fornemmer jeg at fru Merete Riisager også spørger til – er, at den kommer til at udstikke spillereglerne for, hvordan man fører økonomisk politik, og hvordan den økonomiske politik bliver vurderet i Europa.
Per Clausen (EL), 2012-02-23:
Jeg kan godt huske, at økonomiministeren lovede, at det var en forudsætning, at man fik styr på de ting.
Det er ikke det, jeg er i tvivl om.
Det, der gør mig lidt i tvivl, er, at svarene bliver uldne, når man bagefter – efter man har accepteret det – spørger til, hvad det er for nogle tal, der gælder, og om der er sikkerhed for, at det er på plads.
Det er derfor, jeg bliver en lille smule betænkelig.
Men det er helt fint.
Hvis hr. Jens Joel har styr på det, kan vi sikkert også få fuldstændig opklaret, hvoraf det fremgår i de aftaler, Danmark har indgået med Kommissionen.
Det andet, som er spørgsmålet her, er, om det er Tyskland, hr. Jens Joel tænker på, når han taler om lande, som burde have overholdt reglerne i EU tilbage i 00'erne?
Er det Tyskland, der har bragt Europa på tiggerstaven ved at bruge for mange penge i starten af 00'erne?
Er det Tyskland, der har ødelagt den tyske økonomi?
Jamen så bare i forlængelse af det vil jeg godt spørge fru Lykke Friis, om det er hendes opfattelse, at vi nu i EU-landene er blevet enige om, hvordan vi beregner det her strukturelle underskud.
For som det er nu, har den danske regering sine beregninger, og dem nærer fru Lykke Friis tillid til.
Det er jo rart, at fru Lykke Friis i den her sag nærer tillid til regeringen, det er jo godt nok, det er lige før, at det kunne overbevise mig.
Men så vil jeg bare spørge fru Lykke Friis: Er det så ikke et problem, at Europa-Kommissionen har nogle helt andre tal? Vil det være sådan i forhold til en række lande, at regeringen nærer tillid til sine egne tal, som er gode, og som ikke kræver noget indgreb, mens Europa-Kommissionen har nogle andre tal, og hvem bestemmer så?
Altså, vi ved, hvem der bestemmer, om budgetloven er god nok; det gør EU-Domstolen.
Men hvem bestemmer, om tallene er gode nok?
Er det den enkelte nationalstat, eller er det Europa-Kommissionen?
Lykke Friis (V), 2012-02-23:
I princippet har jeg ikke noget at føje til, hvad jeg allerede har sagt.
Jeg har fuld tillid til, at den danske regering har styr på, hvad det er for nogle tal, der bliver meldt ind.
Og hvordan det så i sidste instans bliver struktureret, ja, det må vi jo vente og se, når vi kommer længere frem i processen.
Det er jo ikke sådan, at alt er krystalklart på nuværende tidspunkt.
Pia Adelsteen (DF), 2012-02-23:
Jeg synes, det er meget almindeligt, at hver gang vi diskuterer det her, altså om der skal være en folkeafstemning i forbindelse med noget med EU, siger man: »repræsentativt demokrati«.
Det kommer sådan som skidt fra en spædekalv, var jeg ved at sige, og sådan er det bare.
Ordføreren siger, at det vil være at fralægge os vores ansvar, hvis vi ikke ligesom tager de her beslutninger.
Jeg sad sådan lidt og tænkte: O.k., jeg synes jo lige præcis, at når det angår EU, som måske ikke er det, der er det største emne, når vi har folketingsvalg, og som ikke er det, folk spørger mest ind til, er det sådan nogle ting, som folket netop skal spørges om.
Jeg har jo forstået på den nye regering, at man lytter til befolkningen.
Det gjorde man i forbindelse med en betalingsring, og derfor blev den droppet.
Jens Joel (S), 2012-02-23:
Ja, jeg kan bekræfte, at jeg også mener, at vi diskuterede EU alt for lidt under folketingsvalgkampen.
Vi havde selv fornøjelsen af at gøre det, fru Pia Adelsteen og jeg, et sted i Østjylland, kan jeg huske, men det bliver diskuteret alt for lidt, og det kan vi jo kun begræde og forsøge at råde bod på.
Men til spørgsmålet om, hvorvidt det så er en begrundelse for, at man skal udsende alle EU-spørgsmål til folkeafstemning, fordi man mener, vi ikke diskuterer det nok, vil jeg sige, at jeg mener, at det er den forkerte løsning.
Jeg vil hellere trække det ind.
Hvad angår meningsmålinger, som har vist – i Altingets måling – at et flertal gerne vil have en folkeafstemning, er der jo bare at sige, at der også er målinger, som viser, at et flertal af danskerne faktisk gerne vil have, at vi tilslutter os den her traktat.
Så det er sådan set ikke et spørgsmål om, at vi prøver på at undgå en eller anden konfrontation.
Og jeg er sikker på, at den debat, vi vil have i Folketinget om ratifikationen, hvis vi kommer så langt med den her traktat, vil vise, at der er masser af lyst til at debattere det her, også fra de EU-venligtstemte partier.
Pia Adelsteen (DF), 2012-02-23:
Men problemet i forhold til befolkningen er jo netop, at de måske ikke føler, at de bliver hørt i den her sag.
Ofte er det jo sådan, når man går til folketingsvalg, at man har nogle bestemte prioriteter.
Det kan være sygehusene, man prioriterer, det kan være, hvor høj skatten skal være, det kan være mange forskellige ting, men typisk er det meget de indenrigspolitiske ting, som afgør, hvem vælgerne stemmer på, ikke nødvendigvis EU-spørgsmål.
Og det er måske netop derfor, at meningsmålingerne så tydeligt viser, at folket rent faktisk ønsker folkeafstemning, når det drejer sig om EU-sager.
Og så er det måske også, fordi de aldrig blev spurgt om Lissabontraktaten; det kunne jeg så godt have en fornemmelse af.
Jeg vil godt spørge ordføreren om den her budgetlov, som skal laves.
Der kan man ligesom sige, at finanspagten, i hvert fald hvis man deltager, fortæller, at der så er nogle bestemte ting, der skal stå i budgetloven.
Kan et nyt flertal, kan et andet flertal i Folketinget ændre på den budgetlov uden at blive idømt en bøde?
Ved ordføreren det?
Jens Joel (S), 2012-02-23:
Først og fremmest forstod jeg den første opremsning af det med prioriteter sådan, at fru Pia Adelsteen ikke ønsker at blande sig i vælgernes prioriteter forud for folketingsvalget.
Jeg er glad for, at vi kan lade dem afgøre, hvad der er vigtigst for dem.
Og ja, der er sådan set ikke noget principielt, der forhindrer, at et dansk Folketing med et helt andet flertal vil kunne vedtage en anden budgetlov.
Selvfølgelig skal den så også forholde sig til, hvad det er for nogle krav, der er blevet stillet, men man kan godt lave den om.
Men vi vedtager jo sådan set, forventer vi, en budgetlov med et bredt flertal netop for at sende det signal, at det ikke er noget, man går rundt og laver om i tide og utide.
Merete Riisager (LA), 2012-02-23:
Statsministeren har til Europaudvalget udtalt, at danskerne ved folkeafstemningen om euroen sagde klart nej til en finanspolitisk union.
Er ordføreren enig i denne vurdering, og hvis det er tilfældet, ville det da ikke være passende nu at spørge danskerne, hvorvidt de stadig mener det?
Jens Joel (S), 2012-02-23:
Jeg mener helt klart, at det ville være rigtigt at spørge danskerne igen, hvis vi var i en situation, hvor det danske euroforbehold – som jeg forstår fru Merete Riisager henviser til – ikke var blevet respekteret.
Det siger sig selv, at i den situation skulle vi selvfølgelig have spurgt danskerne.
Nu har regeringen faktisk ikke nogen intention om at ændre på euroforbeholdet, og derfor tog vi til Bruxelles med en anden dagsorden, nemlig at få en aftale, som respekterede det euroforbehold, vi har, fordi vi faktisk tager meget alvorligt, at danskerne har sagt nej tak til lige præcis euroen og derfor stemte et forbehold igennem.
Det ønsker vi at stå vagt om, og derfor har vi selvfølgelig heller ikke nogen intention om at lade den her aftale ændre på det.
Merete Riisager (LA), 2012-02-23:
Jeg vil gerne bede ordføreren om at forklare det lidt bedre, så jeg og andre også kan forstå det, for jeg har svært ved at se den her fascination af en regelstyret politik.
En tilslutning til finanspagten drejer sig udelukkende om at gå ind i den her form for regelstyring, som jo handler om eurolandene, og Danmark er ikke et euroland, hvilket ordføreren også lige har præciseret.
Ordføreren er med i et parti, der sidder i regeringen, som kan varetage en ansvarlig økonomisk politik.
Hvoraf udspringer den her fascination af at indskrive sig i en regelstyring, som ikke har noget med Danmark at gøre?
Jens Joel (S), 2012-02-23:
Jeg skal lade være med at gentage de ord, det synes jeg ikke ville klæde min mund.
En dum, borgerlig foranstaltning – det har jeg bestemt ikke nogen intention om at kalde det her.
Hvis man kan lave regler og aftaler og så bagefter blæse på dem, sætter det grundlæggende spørgsmålstegn ved de regler og aftaler.
Det er problematisk, også i et samarbejde som det, vi har i Europa.
At der så er nogle lande, som måske har kørt det endnu længere ud over kanten end Tyskland og derfor står i en dybere suppedas, er så bare beklageligt for de lande.
Sofie Carsten Nielsen (RV), 2012-02-23:
Tak for det.
Enhedslisten vil gerne have en folkeafstemning om finanspagten.
Jeg regner med, at det vil de, fordi de selvfølgelig så håber, at danskerne vil stemme nej til, at Danmark deltager i finanspagten, og så kunne Enhedslisten diktere Danmarks europapolitik uden om det europapolitiske flertal i Folketinget.
Det giver sådan et eller andet skønt paradoks, synes jeg.
For i debatten om EU-sager er Enhedslisten som regel imod at afgive kompetence til EU, fordi alt skal besluttes i Folketinget, men når så det europapolitiske flertal i Folketinget træffer valg, som ikke huer Enhedslisten, så er Folketinget pludselig ikke godt nok.
Vi i Radikale Venstre ønsker at tilslutte os finanspagten, fordi målet med den er at genskabe tilliden til, at der kan føres en ansvarlig og stabil økonomisk politik i Europa og at stoppe gældskrisen.
Det er afgørende for Danmark, at vi får styr på økonomien i hele EU, og finanspagten bliver nu den her rettesnor, som markederne dømmer os alle sammen efter, uanset om vi er med eller ej.
Vi går ind for at tilslutte os i videst muligt omfang, og når jeg siger i videst muligt omfang, er det selvfølgelig, fordi vi hverken kan eller vil tilslutte os de dele, der vedrører euroen, fordi vi ikke har euroen i Danmark, men tværtimod har et forbehold over for euroen.
Finanspagten er jo heldigvis også tilrettelagt sådan, at ikkeeurolande kan være med, og vi kan være med i fuld respekt for det danske euroforbehold.
Selv om jeg ikke holder af det, respekterer jeg det fuldt ud og helt.
Justitsministeriet vurderer, at finanspagten ikke medfører overdragelse af suverænitet som beskrevet i grundlovens § 20, og derfor går vi i Radikale Venstre ind for, at Folketinget påtager sig sit politiske ansvar og vedtager, at Danmark tilslutter sig aftalen, præcis som når vi vedtager finansloven, og som når vi senere skal vedtage en budgetlov.
Europapolitikken hører til i det daglige arbejde i Folketinget.
Der er flere andre ordførere, der har været inde på det.
Det er her, vi skal vedtage lovene, og her vi skal tage det politiske ansvar.
Det er her, vi skal vise konflikterne, og her vi skal tage debatterne – allerhelst debatter om indhold og ikke blot om form, præcis sådan som vi faktisk flere gange har debatteret finanspagten i Europaudvalget.
Jeg forstår, at Enhedslisten ikke er glad for indholdet i finanspagten.
Det er jo en ærlig sag.
Det er det, der er politik, og det synes jeg er spændende at diskutere.
Fru Pia Adelsteen var inde på de forskellige slogans og de forskellige behov for at få EU ind i valgkampen.
Jeg vil bare understrege, at det ikke var Radikale Venstre, der ikke bragte EU ind i den her valgkamp.
Et af vores slogans var endda: »Vi samarbejder – også i Europa«.
I Radikale Venstre vil vi forkaste Enhedslistens beslutningsforslag.
Nikolaj Villumsen (EL), 2012-02-23:
Sidst jeg hørte efter, var det sådan, at SF var imod lige præcis euroen, fordi den havde en asocial økonomisk politik.
Hvad er det så, der er det sociale i finanspagten, der gør, at vi lige pludselig skal acceptere en videreudvikling af det, der før hed euroens asociale økonomiske politik?
Det vil jeg meget gerne høre, for ellers vil jeg antage, at vi har en situation, hvor SF accepterer en borgerlig økonomisk politik, og det ville jo være forfærdelig trist.