Astrid Krag (SF), 2010-05-26:
SF er jo medforslagsstiller på det her forslag, der skal forbedre voldsramte udenlandske kvinders retlige stilling i Danmark.
Der er en stor overrepræsentation af udenlandske kvinder på krisecentrene.
Sidste år lå tallet på over 19.000 personer.
Lovgivningen sætter kvinderne i et helt urimeligt afhængighedsforhold: Enten kan de vælge at blive hos den voldelige mand, eller også kan de tage den rigtige beslutning at gå fra ham med den usikkerhed, der følger i forhold til retten til ophold i Danmark.
At kvinders retsstilling i så høj grad afhænger af manden hører slet ikke hjemme i et moderne samfund som det danske, og derfor er der brug for de præciseringer, som beslutningsforslaget lægger op til.
Vi foreslår for det første helt konkret, at retningslinjerne for meddelelse af fornyet opholdstilladelse til kvinder, som har forladt et voldeligt ægteskab med en dansk ægtefælle, altså en ægtefælle med opholdstilladelse i Danmark, og som følge deraf mister opholdsgrundlag i Danmark, præciseres i lovgivningen.
Det vil både være en forbedring af retssikkerheden, og det vil sende et klart signal til alle, både de direkte implicerede og alle andre mennesker her i vores samfund, om, at vold i hjemmet er uacceptabelt i Danmark.
Og så vil det sende et meget positivt budskab til kvinderne om, at de danske myndigheder ikke lader voldsramte kvinder i stikken.
Det allerførste skridt i de her sager er jo at få kvinderne til at erkende problemet og handle, og det kræver, at man ved, at der er muligheder.
Vi har også i debatten her været inde på, at de kvinder, der er tale om, de voldsramte udenlandske kvinder, typisk er dobbelt isolerede.
De har ikke noget selvstændigt netværk; de har et netværk i kraft af deres mands familie og omgangskreds, som de er kommet herop til.
Og i sager om voldsramte danske kvinder ser vi jo, at det typisk er, fordi en person i netværket, en nabo, en arbejdskollega eller på anden måde bekendt gør opmærksom på, at man må se at komme ud af det voldelige forhold.
Så det er vigtigt, at vi får sendt et meget tydeligt signal, og at vi får gjort det helt klart, hvad det er for en retsstilling, de her kvinder har.
Jeg synes, at tallene taler deres eget sørgelige sprog, nemlig at mens over 19.000 udenlandske kvinder opsøgte kvindekrisecentrene sidste år, så var der 31 ansøgninger om at få forlænget opholdstilladelse og 30, der fik den forlænget.
Der er noget i de tal, der tydeligt viser, at det altså ikke er klart nok i dag, hvad der er muligheder for udenlandske kvinder i voldsramte ægteskaber.
For det andet foreslår vi i forslaget, at udenlandske kvinder, som kan dokumentere, at de har været udsat for vold, som hovedregel skal bevare deres opholdstilladelse med et skæringspunkt på 18 måneder.
Har kvinden opholdt sig i Danmark under 18 måneder, skal der ske en individuel vurdering af, hvorvidt hendes ophold kan forlænges.
Set i lyset af den store danske interesse i det hele taget i denne sal for at standse tvangsægteskaber, bør myndighederne jo også i endnu højere grad forholde sig til, om en udvisning bidrager til truslen mod kvindens liv, herunder trusler om, at tvangsægteskab venter hende i hjemlandet.
Det er jo med jævne mellemrum, at der popper de her ulykkelige enkeltsager med kvinder, der bliver udsat for vold og voldtægt og undertrykkelse af deres mænd, op i pressen.
De enkeltsager, der popper op i pressen, er jo ikke de eneste.
Det ved vi fra kvindekrisecentrene, hvis tal taler deres eget sprog.
Det ved vi fra de mennesker, der i forskellige interesseorganisationer arbejder med de her sager.
Vi skal hjælpe de mennesker, de her kvinder, som har brug for vores støtte.
De skal ikke hældes ud til højre til en usikker skæbne.
De kvinder er vores ansvar, for de opholder sig i Danmark og lever under vores regler.
Den nuværende indsats fungerer ikke godt nok, det viser tallene.
Vi synes ikke, at det er rimeligt, at voldsramte udenlandske kvinder skal straffes dobbelt, og derfor har vi fremsat det her forslag sammen med resten af oppositionen.