Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2016-01-13:
Verden står over for sin største flygtningekrise siden anden verdenskrig, og Europa står over for det største migrantpres i nyere tid.
Af velfærdsmigranterne må vi kræve, at de får sig et job i et europæisk land, før de kan komme hertil, og til flygtningene må vi sige, at vi gerne vil hjælpe, men vi må først og fremmest gøre det i konflikternes nærområde.
Sidste år kom der 1 million asylansøgere til Tyskland, der kom omkring 200.000 asylansøgere til Sverige og i omegnen af 20.000-25.000 til Danmark.
Sverige og Tyskland havde vel selv lagt op til det, men nu er det gået op for svenskerne, at det er sværere at håndtere i praksis, end det var i teorien, og også Tyskland lægger op til nye stramninger.
Til Danmark kom der altså 20.000-25.000 asylansøgere sidste år, og året før kom der 15.000.
I år forventes der 25.000, og hvis der ikke sker forandringer, kan det tal sagtens blive endnu højere.
Danmark kan selvfølgelig godt klare et ekstraordinært antal asylansøgere et år eller to – det har vi prøvet før –
men denne gang går vi ind i det tredje år med et ekstraordinært højt antal asylansøgere, og der er ingen udsigt til, at det holder op i det kommende år.
Derfor bør EU komme i gang med at styrke de ydre grænser, og indtil EU varetager denne opgave på forsvarlig vis, bakker vi i Liberal Alliance op om en midlertidig grænsekontrol af de danske grænser.
Misforstå mig ikke: I Liberal Alliance er vi tilhængere af et Europa med åbne grænser, men det kræver, at de ydre grænser sikres.
I en tale hos det hollandske liberale parti VVD i oktober sagde præsidenten for Det Europæiske Råd, Donald Tusk, at det er afgørende, at de moderate og liberale partier er stærke og beslutsomme, når det kommer til en sikring af de ydre grænser.
Det har han helt ret i, for gør de moderate partier ikke det, står der helt andre kræfter parat til at tage over, som vi har set det i Ungarn og i Polen.
Det internationale samfund bør sikre, at hjælpen i fremtiden foregår i konflikternes nærområder.
Selvfølgelig har vi et ansvar for at hjælpe, og selvfølgelig har det internationale samfund et ansvar for at hjælpe, men vi bør se på de internationale konventioner og gøre op med, at man kan rejse et eller flere kontinenter tyndt og stadig havde ret til asyl i land nr. 5, 10 eller 15, man kommer til.
Derfor bør regeringen tage initiativ til at samle de nordvesteuropæiske lande, sådan at man kan komme i gang med en revision af konventionerne.
Det kommer ikke til at gå stærkt, og det kommer ikke til at blive let, men det er nødvendigt, og jeg frygter, at grundlaget under konventionerne bryder sammen helt af sig selv, hvis ikke man tager initiativ til at få dem up to date.
Det, jeg har talt om indtil nu, er, hvad man skal gøre, hvis man skal ændre på situationen.
Det forslag, vi behandler i dag, har en anden karakter.
Det er et forslag, der skal forsøge at holde asylansøgertallet i Danmark nede.
Effekten vil være der, men den vil nok være begrænset.
Liberal Alliance stemmer for forslaget, for vi har en forståelse med regeringen om forslagets elementer.
Der er fire ting i forslaget, der er blevet anderledes, fordi LA har siddet med ved bordet.
For det første kan asylansøgere stadig arbejde, for det andet har asylansøgere stadig mulighed for at blive privat indkvarteret eller bo i egenfinansieret bolig, for det tredje fik vi sænket indtægtsgrænsen fra 300.000 til 270.000 kr. i forhold til permanent ophold, og for det fjerde fik vi markant skrappere krav i forhold til permanent ophold, så langt færre kriminelle kan få permanent opholdstilladelse.
Og så fik vi jo en appelsin i turbanen her til sidst med det såkaldte smykkeforslag, som gør, at asylansøgere selvfølgelig kan beholde deres vielsesringe og andre smykker med affektionsværdi.
Samlet set er forslaget bedre, end hvis LA ikke havde været med, og samlet set får forslaget nok en effekt på antallet af asylansøgere, men skal vi virkelig gøre noget, der er godt, både for verdens flygtninge, for integrationen i Danmark og for det danske samfund, så er det andre ting, der skal til.
Det er stærke ydre grænser, massiv hjælp i nærområderne og en revision af flygtningekonventionen.