Eigil Andersen (SF), 2013-11-14:
Det er ingen hemmelighed, at ideen om at lave en liste over udsatte boligområder i Danmark, ikke kommer fra SF.
Vores synspunkt er, at de problemer, vi har i en række boligområder, først og fremmest er sociale problemer, og det er det, som vi især skal sætte fokus på.
At være født i et andet land er ikke i sig selv et problem.
De allerfleste udlændinge, der nu bor i Danmark, er jo godt integreret i samfundet.
Det gælder det store flertal, og jeg vil egentlig tro, at 98 pct. af de udenlandsk fødte borgere er velfungerende i Danmark.
Det er kun et mindretal, ligesom det er i en række andre sammenhænge, der opfører sig dårligt.
Jeg vil tro, at det kun drejer sig om mellem 1 og 2 pct. af de udenlandsk fødte borgere, der opfører sig på en skidt måde.
Og vi skal huske, at der jo også er et mindretal af danskere i samfundet, som er utilpassede.
Tænk bare f.eks. på en indvandrerbande som Hells Angels, der – sådan som jeg har forstået det – består af danskere, og hvor der bliver begået en hel del kriminalitet, også af dem.
Så der er ikke noget specielt ved, at der også er udenlandsk fødte, som udgør et mindretal, og som indgår i en opførsel, som er uacceptabel.
Så er der en anden side af sagen, som også er værd at huske, og det er det helt centrale og værdifulde arbejde, som bliver udført lokalt i de forskellige områder med et meget, meget stort engagement, og her tænker jeg på de lokale socialarbejdere, politifolk, lærere på de lokale skoler osv.
De har et utrolig godt billede af, hvor problemerne er, og de ved utrolig meget om, hvor man skal sætte ind for at løse dem.
Der er stor grund til at glæde sig over deres indsats, og der er stor grund til at takke dem for det.
Og vi skal også efter SF's opfattelse være meget lydhøre i kommunerne over for deres råd og metoder til at forbedre arbejdet med de sociale problemer i boligområderne.
Imidlertid er det en politisk realitet, at vi har en lov om udsatte boligområder, og denne realitet består.
Når dét er konstateret, er det for SF et spørgsmål om, hvad vi kan gøre, for at bevæge udviklingen i den rigtige retning.
Her spiller det en meget stor rolle, at det lovforslag, som vi i dag behandler, i langt højere grad netop sætter sociale forhold i centrum.
Og det er de tre kriterier her, som stammer fra VK-regeringen og Dansk Folkeparti, og de tre kriterier bliver bevaret.
Nu kommer der så yderligere to kriterier til, nemlig for det første lav gennemsnitsindkomst, som jo i høj grad er et socialt kriterium, f.eks. er der mange børn i familierne, som lider under det, hvis forældrenes indtægt er meget lav.
For det andet er der det kriterium, at det tæller med, hvis der er en stor andel af områdets beboere, der kun har en folkeskoleuddannelse.
Det betyder, at mange i området altså mangler en erhvervsuddannelse.
Det er ikke særlig godt, for erhvervsuddannelse forøger – det ved vi fra talrige undersøgelser – chancen for at få et job, og det forøger også chancen for at fastholde det.
Det giver for øvrigt også en bedre indtægt.
Og det betyder kort og godt, at uddannelse i mange tilfælde kan være med til at forebygge sociale problemer, herunder arbejdsløshed og lav indtægt.
Fremover er der altså fem kriterier i alt inklusive de to nye, og tre af dem skal være opfyldt, for at et område efter lovforslaget vil blive betragtet som et udsat boligområde.
Dette er som sagt et stort skridt fremad i den måde, man arbejder med disse ting på.
Man vil nu i langt højere grad betragte de vanskeligheder, der er i visse boligområder, som et udslag af sociale problemer.
Det er en meget stærkt forbedret tilgangsvinkel, simpelt hen fordi den er mere rigtig i forhold til virkeligheden.
De nye kriterier er dermed også udtryk for en god politisk udvikling angående dette emne, og derfor kan SF stemme for lovforslaget.