Mette Frederiksen (S), 2014-01-28:
Nu skal Folketinget jo selvfølgelig diskutere det, man ønsker at diskutere, men det er dog alligevel en lidt spøjs debat.
Vi er i gang med at førstebehandle et lovforslag, som alle partier tilslutter sig, og så bruger man taletiden til at diskutere, hvem der fik ideen.
Og jeg tror, at jeg sådan i al stilfærdighed vil sige, at det er mit klare indtryk, at alle Folketingets partier er optaget af den her sag, er optaget af vores veteraner, er optaget af, at behandle mennesker, vi sender ud i krig, på en ordentlig måde.
Og det, at der er så bred opbakning til lovforslaget her, understreger vel også, at Folketingets partier er villige til at påtage sig et fælles kollektivt ansvar for at hjælpe de mennesker, der får så store ar på sjæl og krop, efter at de vender hjem fra en krig, at de ikke kan arbejde.
Det er det, det her lovforslag handler om.
Derfor: Man kan godt bruge tiden på at diskutere, hvem der først fik ideen, og hvem der har sagt hvad i hvilke sammenhænge.
Jeg vil nøjes med at konstatere, at det klæder Folketinget at passe på vores veteraner, at det klæder et samarbejdende folkestyre, at man først kan lave et forslag til vedtagelse, som alle står bag, og at der efterfølgende nu forhåbentlig snart kan vedtages et lovforslag, for vores veteraner fortjener det.
Man skal ikke bevæge sig ret meget rundt i veteranmiljøet, før man møder mennesker, der har taget endog meget stor skade af at deltage i krig under dannebrog.
Det er meget alvorlige sager, vi hører om, og det er mennesker, der har det rigtig svært.
Det er også vigtigt for mig at sige indledningsvis, at rigtig mange af vores veteraner vender hjem fra krig og efterfølgende kan leve et godt liv.
De fastholder deres tilknytning til arbejdsmarkedet, en del bliver sågar udsendt igen, deres familieliv fungerer, og det, at de har været udsendt i krig, har været bare én del af deres liv.
Det er ikke dem, vi diskuterer i dag.
Dem, vi diskuterer i dag, er dem, der falder igennem vores sikkerhedsnet.
Det er dem, der bliver syge af at gå på arbejde, fordi de har været udsendt i krig.
Det er dem, der har været udsat for så traumatiserende oplevelse, at enten krop eller sjæl står af og ikke kan mere.
Det er dem, der kommer hjem og er kede af det og ikke kan huske.
Det er dem, der ikke kan gå på arbejde, dem, der ikke kan få tingene til at fungere.
Det er dem, vi snakker om i dag.
Og jeg synes, at det måske er meget godt at koncentrere debatten om dem.
Jeg tror også, det er vigtigt at huske på, at det, mange af vores veteraner fortæller os, er, at de ønsker anerkendelse, at det betyder noget, at det samfund, der sender dem i krig, efterfølgende takker dem for indsatsen, og at det betyder noget, at der, hvis man bliver så syg, når man kommer hjem, at man ikke kan passe sit arbejde, er et samfund, der anerkender, at det er en arbejdsskade, og at det, at man er i en så svær situation, som en krisesituation eller konfliktsituation kan være, kan betyde, at man mister sin arbejdsevne helt eller delvist.
Der er dels konsekvensen af den udredning, som blev færdiggjort sidste år, som vedrører hele vores arbejdsmarked.
Og så er der det, vi diskuterer i dag, og det er måske især henvendt til Enhedslisten, nemlig udmøntningen af en vedtagelse.
Altså, Folketinget har besluttet sig for at lave en særlovgivning vedrørende veteraner.
Det er derfor, lovforslaget handler om det.
Det er en udmøntning af en vedtagelse, som alle Folketingets partier står bag, også Enhedslisten.
Hvad angår udredningen, ved mange af jer, at Arbejdsskadestyrelsen i sommeren 2013 fik mulighed for at anerkende flere sager omkring ptsd på baggrund af lige præcis udredningen, og Arbejdsskadestyrelsen har allerede på baggrund af den ændring anerkendt flere veteraners arbejdsskadesager.
Nu skal vi så videre med næste etape, og det er opfølgningen på den vedtagelse, som nu udmøntes i lovforslaget her.
Lovforslaget indebærer, at en lægeerklæring udstedt flere år efter hjemkomsten, hvor speciallægen beskriver, at sygdommen er opstået i tilknytning til og som følge af udsendelsen, i modsætning til i dag vil være tilstrækkelig dokumentation. Så er det rigtigt, når Enhedslisten siger, at persongruppen er blevet udvidet lidt.
Det er rigtigt.
Vi har på baggrund af nogle af de høringssvar, der er indkommet, fundet det naturligt, at andre statsansatte, som også udsendes til konfliktforebyggende, fredsbevarende, fredsskabende, humanitære og andre lignende opgaver, også er omfattet af ordningen.
Det er selvfølgelig på den baggrund, at det er en forventet sammenlignelig situation, de pågældende mennesker kan stå i, eksempelvis politibetjente.
Det tror jeg er vigtigt at få sagt.
Det er det, der er bevæggrunden for, at der er en lille ændring af persongruppen.
Men det er også vigtigt for mig igen at understrege, at den udredning, der er lavet, og som danner grundlag for en praksisændring, der allerede har fundet sted, gælder hele vores arbejdsmarked.
Lovforslaget her har Folketinget allerede besluttet skal gælde veteraner.
Det vil jeg meget gerne.
Jeg deler fuldstændig indtrykket af, at mange af veteranerne venter.
De har ventet længe allerede, og mange er også meget, meget syge og er derfor naturligt optaget af, hvordan det her udvikler sig.
Arbejdsskadestyrelsen har allerede identificeret adskillige sager, hvori der vil være tale om berettigelse til erstatning og godtgørelse efter lovforslaget her, altså allerede inden det er vedtaget, og derfor vil Arbejdsskadestyrelsen selvfølgelig også, når lovforslaget er vedtaget, prioritere at få behandlet mange af de sager hurtigst muligt, sådan at der også kan sættes nogle punktummer i den lange sagsbehandlingstid.
Så jeg vil allerede nu gerne give et tilsagn om, at vi får lavet en kontinuerlig, løbende opfølgning over for Folketinget; det synes jeg vil være helt naturligt.
Jeg vil selvfølgelig også gerne vende tilbage til udvalget omkring de afsatte ressourcer på sagsbehandlingsområdet, for det siger sig selv, at forudsætningen for, at Folketinget kan komme i mål med det, vi sætter i gang her, selvfølgelig er, at der er de ressourcer, der skal til for at behandle de mange sager, der ligger og venter.
Men der vil jo nok desværre fortsat komme nye sager til, fordi vi ikke alene fortsat har mennesker, der er udsendt, men også mennesker, der har været udsendt længere tilbage i tiden, som kan nå at få alvorlige problemer også.
Så jeg vil give et tilsagn om at besvare de spørgsmål, der er rejst.