Pia Olsen Dyhr (SF), 2015-10-08:
Vi har fået ny regering i Danmark, og det kan mærkes.
Vi har en regering, der hellere vil afvikle end udvikle; en regering, der bryder ned i stedet for at bygge op; som ekskluderer i stedet for at inkludere.
Kort sagt er det en regering uden ambitioner på fremtidige generationers vegne.
Og det er i en tid, hvor ellers både Danmark og resten af verden har brug for ambitioner, hvis vi skal løse de mange store udfordringer, vi står over for.
Vi er lige nu vidne til en global flygtningekatastrofe.
Millioner af mennesker rundtomkring i verden er flygtet, tvunget på flugt fra blodige krige, sult og naturens rasen.
De har akut brug for beskyttelse og helt basal nødhjælp, så deres situation kan stabiliseres.
Jeg tror, at den barske virkelighed blev tydelig for enhver, da forsiderne på alle aviserne viste billeder af druknede flygtninge i Middelhavet, mennesker, der med livet som indsats flygter fra krig, tortur og voldtægt, fra Syrien, hvor Islamisk Stat hærger, og fra Nordirak, hvor danske fly har bidraget til at skabe sikre områder gennem vores luftstøtte til f.eks. kurderne.
Det har SF bakket op om, da den irakiske regering bad om hjælp til at beskytte befolkningen mod overgreb fra IS.
Men krigen raser dog fortsat, og problemet er langtfra løst.
Flygtningekrisen er voldsom, og det kan desværre blive langt værre.
Fattige lande har det med at fungere så dårligt, at politisk forfølgelse og borgerkrige er konsekvensen, og den globale opvarmning vil føre til, at mange millioner bliver fordrevet.
Så drejer det sig ikke længere om, hvorvidt Danmark skal tage 1.000 eller 3.000 flygtninge i solidaritet med resten af EU.
Så drejer det sig om langt højere tal, og vi får brug for fælleseuropæiske forpligtende løsninger.
Kampen mod fattigdom og kampen mod global opvarmning er også en kamp om færre flygtninge i fremtiden.
Det perspektiv har regeringen slet ikke.
Måske kan den slet ikke tænke så langt.
I stedet er den optaget af at indrykke en negativ reklame for Danmark i udenlandske aviser for at skræmme flygtningene væk.
Jeg er så ufattelig glad for, at det ikke er hele billedet af Danmark ude i verden.
Jeg er stolt af det danske politi og deres håndtering af den konkrete situation.
Det var smukt, da billedet af en dansk betjent gik verden rundt, og det var det bedste modbillede til regeringens antiflygtningeannoncer og et fantastisk billede på, hvor ordentlige og venlige danskerne grundlæggende er.
Men det værste er jo ikke de ubegavede annoncer.
Værre er det, at regeringen skærer i udviklingsbistanden helt ned til mindste FN-niveau, 0,7 pct., og der er ikke engang lagt oveni til den globale klimaindsats.
Det er bekymrende, for aftalen var jo klar i København, og aftalen blev indgået af den nuværende statsminister, som sagde, og jeg citerer: »It is important for me personally to underline, that the financing of a new climate agreement must not undermine efforts to reduce poverty ...«.
Det var de ord, statsministeren brugte i november 2009, og statministeren ynder jo ellers at påstå, at han holder sine løfter.
Det er åbenbart ikke længere rigtigt.
Her har vi i hvert fald et klokkeklart løftebrud.
Vi står også midt i en klimakrise, og vi har en forpligtelse over for vores børn og børnebørn.
Den skal løses.
Temperaturen på jorden stiger, og med de tilsagn, der er givet nu fra verdens lande, vil stigningen i jordens middeltemperatur ikke kunne holde sig under de 2 grader og slet ikke under den 1½ grad, der skal til, hvis risikoen for alvor skal minimeres.
Hvad betyder det der med graderne egentlig?
Jo, havet vil stige 1-2 m i det her århundrede, for gletsjere og indlandsisen smelter.
Koralrev dør i havet, for vandet bliver for varmt, og det er det første led i fødekæden for rigtig mange dyr og i sidste ende også for os.
Mange af de kendte afgrøder, vi kender i dag, kan ikke dyrkes i varmere vejr.
I Danmark vil vi opleve mere ustadigt vejr, flere storme og mere vand i kælderen.
I Sydeuropa vil varmen blive voldsommere, og visse øer i verden vil ikke længere være at finde på verdenskortet.
Det var altså ikke for sjov, at Maldiverne holdt regeringsmøde under vand
Derfor er klimatopmødet i Paris til december så afgørende.
Det er et møde, hvor det skal lykkes med en juridisk bindende aftale med klare klimamål for alverdens lande.
I øjeblikket er det USA, der presser på for at sikre en ambitiøs aftale.
EU har aftalt et fast mål, men har svært ved at levere den klimabistand, som er så afgørende for at levere en aftale, som også udviklingslandene kan bakke op om.
Under klimatopmødet i København forpligtede landene sig ellers til et klimabidrag på 100 mia. dollar inden 2020.
Det mål er langtfra inden for rækkevidde, og visse lande løber nu fra deres forpligtelser, herunder værten for klimatopmødet i København, nemlig statsministeren.
Verden har brug for lande som Danmark, der går forrest, og derfor er signalet så katastrofalt.
Regeringen løber i den modsatte retning.
Den afvikler i stedet for at udvikle.
Står det til regeringen, skal vi heller ikke længere reducere vores CO2-udslip med 40 pct. i 2020, selv om det ville være en gevinst for samfundet, og selv om de grønne industrivirksomheder er nogle af dem, der skaber eksport og job i tusindvis.
Danmark er ikke blevet et rigt land, ved at vi har isoleret os.
Det danske velfærdssamfund er recepten bag den danske succes.
Kvinderne er på arbejdsmarkedet, alle børn får undervisning, og man har en grundlæggende tryghed i vores samfund.
Kriminaliteten er lav, og det er ikke tilfældigt.
Det skyldes klare politiske valg, at vi har udviklet en model, hvor vi trygt kan aflevere vores børn i gode daginstitutioner og skoler, og at det ikke kun er de få børn, der får muligheden for at indfri drømme og ambitioner.
Det er langt de fleste børn, men det skal jo være alle børn.
Det kræver ressourcer, det kræver pædagoger og pædagogisk personale i vores vuggestuer og børnehaver, og det kræver dygtige skolelærere med tid til forberedelse og tid til den enkelte elev – også de elever, der kræver en ekstra indsats.
For barnet skal være i centrum, og vi skal sikre, at alle talenter kommer i spil.
Regeringen lader stå til, og hvad værre er: Den skærer ned på kommunerne i en tid, hvor vi får flere ældre og udgifterne derfor vokser.
Hvilken del af kernevelfærden må kommunerne så spare på?
Det ved vi endnu ikke.
Det kan blive de ældre, det kan blive børn, og det kan blive folkeskolen, og højst sandsynligt bliver det lidt af det hele.
Jeg forstår ikke, hvordan et stort flertal i Folketinget fra Dansk Folkeparti til Socialdemokraterne kunne godkende den nedskæringsaftale, som regeringen indgik med kommunerne i sommer.
Næste år truer regeringen kommunerne med endnu større nedskæringskrav.
Endnu værre er regeringens planer for uddannelsessystemet, og jeg kunne jo i virkeligheden blive ved med at remse op.
Værst tror jeg det er, når vi kigger på, hvor mange børn der i fremtiden vil vokse op i fattigdom.
Den forrige regering bragte tallet ned.
Jeg kan godt huske, hvad det betød i min familie, når præsten kom forbi med julekassen.
Det gjorde julen lidt sjovere.
Men det er jo ikke det, der er meningen i et velfærdssamfund.
Mange oplever desværre en barndom, hvor de ikke kan få en cykel, gå til fodbold eller mange af de andre fritidsaktiviteter, som virker helt naturligt for alle os andre.
Der er ikke råd.
Og nu vil regeringens kontanthjælpsydelse udsulte familierne yderligere.
Det får konsekvenser.
Jeg har nu hørt mange borgerlige politikere rase og sige: Jamen så må folk jo tage sig sammen.
Hold da op!
Vi taler om familier, hvor den ene eller begge forældre er syge eller har mistet jobbet under krisen.
Og efter en forkortet dagpengeperiode lavet af de selv samme borgerlige politikere er beskeden nu: Vi strammer yderligere.
Trist og katastrofalt for de familier, ikke mindst børnene.
Det gjorde vi, da den grønne boligjobordning kom på bordet og sikrede grønne tiltag i vores privatboliger.
Det var det samme, da vi lavede solcelleordningen.
Nu har vi bare gjort det i forhold til isolering, udskiftning af vinduer og forbedringer af boligen.
Der er ingen mandater eller stemmer på Christiansborg, der er for fine til os.
Og vi ved, at dagpengekommissionen barsler den 19. oktober, så bare for at slå det fast: For SF er den bedste løsning at skabe job til de arbejdsløse.
Vi er også optaget af trygheden og sikkerhedsnettet, og derfor ønsker vi jo en længere periode og langt bedre muligheder for genoptjening af dagpengeretten.
Det kan ikke lade sig gøre uden at tilføre dagpengesystemet flere penge, så tak til S for meldingen i dag.
For ellers bliver det de arbejdsløse, der skal betale for et ændret dagpengesystem, og det er som at fodre hunden med sin egen hale.
Lad os nu få en holdbar og stærk løsning.
Det kan kun lade sig gøre med et bredt flertal i Folketinget.
Det vil skabe tryghed på arbejdsmarkedet og give en løsning, der gør det nemmere at genoptjene retten til dagpengene; en løsning, hvor man bliver belønnet for at tage småjobs undervejs; en løsning, hvor man mærker sikkerhedsnettet, når man bliver arbejdsløs.
De 60.000, der har mistet retten til dagpenge, siden V, K, DF og Radikale Venstre lavede dagpengereformen i 2010, har følt de tydelige konsekvenser.
Lad os nu få lavet en langt bedre reform.
Der er stadig væk flertal bag forliget i Folketinget.
Så vi er klar til forhandlinger, hvis det gør Danmark bedre, og vi er også klar til at råbe op, hvis det går i den gale retning.
Det skal I ikke være i tvivl om.