runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Gitte Seeberg (UFG), 2008-05-30:
Jeg tror nu ikke, at der er nogen, der ønsker at tvinge asylansøgerne ud af asylcentrene, men det er jo et spørgsmål om at give dem muligheden.
Nu siger fru Karen Ellemann, at virkeligheden er den, at man bare kan sende alle de flygtninge, som er afvist, hjem.
Jeg vil sige, at det jo så ikke er den samme virkelighed, vi befinder os i, for det kan godt være, at det er virkeligheden i forhold til vores regler, men virkeligheden er jo, at både FN og Røde Kors klart siger, at situationen i Irak, og for så vidt også hvad angår kosovoalbanerne, jo ikke er sådan, at de her mennesker kan sendes ud.
Og det er jo grunden til, at det er rimeligt at gøre en særlig indsats for dem i den her situation.
Jeg vil gerne høre, hvordan Venstre forholder sig til det.
Karen Ellemann (V), 2008-05-30:
Så bliver min besvarelse jo så også lidt af en gentagelse af det, jeg kom med før, eftersom jeg trods alt opfattede det meget tydeligt, som fru Margrethe Vestager nu igen understreger, nemlig om vi kan være tilfredse med en aftale, når samtlige familier ikke har taget imod tilbuddet om at flytte uden for centrene.
Det tilbud er vi i høj grad tilfredse med, og når over halvdelen tager imod tilbuddet, synes jeg bestemt også, at det er et udtryk for, at der er grund til det.
Der er de her 16 familier, som altså kan se frem til og har fundet styrke til at bosætte sig uden for centrene.
Margrethe Vestager (RV), 2008-05-30:
Det er øjensynligt gået hen over hovedet på ordføreren, men ordføreren er også meget optaget af, at der er givet udmærkede svar fra regeringen og ordføreren selv.
Spørgsmålet var: Hvordan kan ordføreren være tilfreds med aftalen, når forskere fra Institut for Folkesundhedsvidenskab, som jeg ville tro ordføreren havde en vis respekt for, vurderer, at den indgåede aftale forekommer utilstrækkelig, både for så vidt angår tidsfaktoren, afgrænsningen af målgruppen og indsatsens karakter, hvis målet er at reducere de psykiske helbredsproblemer blandt asylbørnene?
Hvordan kan ordføreren være tilfreds og sidde de faglige vurderinger, der fremkommer, overhørig, medmindre vi har den situation, at man på ingen måde har respekt for de mennesker og deres valg og den situation, de er bragt i
, jævnfør de tal for de psykiske problemer, som den radikale ordfører har nævnt?
Karen Ellemann (V), 2008-05-30:
Jeg hørte sådan set ikke noget konkret spørgsmål, men jeg har ikke desto mindre fundet anledning til at kommentere fru Margrethe Vestager.
Ikke desto mindre fremstår det, som om regeringspartierne og Dansk Folkeparti nu fører en politik, hvor vi ser de afviste asylansøgere som ringe personer osv., hvilket er fuldstændig uhørt.
Jeg synes netop, at der er blevet gjort meget fint rede for, hvilke tilbud vi giver til afviste asylsøgere.
Jeg må igen konstatere, at oppositionen er meget optaget af at tvinge familierne med børn ud af asylcentrene.
Vi har arbejdet med et tilbud netop med fokus på, at det er mennesket før systemet, nemlig et tilbud om en mulighed for at bosætte sig uden for centrene.
Margrethe Vestager (RV), 2008-05-30:
Jeg synes, det er meget tankevækkende, at Venstre har accepteret den teori, som man kan kalde for gidselteorien, altså at forældre tager børn som gidsler.
Jeg synes, det er en fuldstændig mangel på respekt for de mennesker, som ikke tør vende tilbage til det land, de kommer fra.
Jeg tror også, at det stiller sig hindrende i vejen for Venstres syn på, hvad det er, der foregår i øjeblikket.
Ordlyden i forslaget til vedtagelse fra Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti er på sin vis også meget afslørende, nemlig når man taler om de flygtningeproducerende lande.
Det er, som om de mennesker, der vælger at flygte fra deres land, er noget, der bliver produceret.
Det synes jeg er et meget klart tegn på, at Venstre har vendt det om og derfor taler om systemet frem for mennesket.
Jeg kan heller ikke forstå, at det ikke gør indtryk på ordføreren, at forskere fra folkesundhedsvidenskab siger, at den indgåede aftale er utilstrækkelig, både for så vidt angår tidsfaktoren, afgrænsningen af målgruppen og indsatsens karakter, hvis det vel at mærke var regeringens og dermed vel også Venstres ønske at reducere de psykiske helbredsproblemer blandt asylbørnene.
Det kan kun efterlade det indtryk, at Venstre sådan set er fuldstændig ligeglad med det, der er resultatet af asylpolitikken.
Karen Ellemann (V), 2008-05-30:
Hr. Morten Østergaard beder mig om at forholde mig til virkeligheden, og virkeligheden er jo lige præcis, at der er tale om mennesker, der har fået prøvet deres sag ved samtlige instanser, hvor der ikke er fundet begrundelser for, at de skal have asyl i Danmark.
Derfor er virkeligheden, at det er de mennesker, der sidder med nøglen til og muligheden for at rejse hjem.
Den er til stede, og jeg mener i høj grad, at vores tilbud er generøst - også i forhold til at give støtte til hjemrejseprocessen, altså forberedelsen herhjemme og støtten i hjemlandet.
Tak for spørgsmålet.
Jeg er glad for, at fru Gitte Seeberg understreger, at hun i hvert fald ikke går ind for at tvinge familierne ud af centrene.
Med hensyn til hjemsendelsesaftalerne er der netop blevet redegjort for, hvordan vi arbejder på at indgå de her aftaler, og da vi ikke tvinger afviste asylansøgere ud af landet uden hjemsendelsesaftaler, er det netop sådan, at vi har fokus på forholdene i Danmark, og det er der til fulde redegjort for.
Morten Østergaard (RV), 2008-05-30:
Venstre havde engang et slogan om mennesket før systemet, og derfor beder jeg fru Karen Ellemann om at forholde sig til menneskene.
Virkeligheden er jo, at resultaterne af den politik, man fører, er, at der siden den 1. oktober er uddelt 69 humanitære opholdstilladelser til folk, der har siddet mere end 365 dage i et asylcenter efter afslag om asyl.
Det er folk, hvor tilstanden er indtruffet, efter de har fået afslag, efter de har siddet i asylcentrene, og efter de formentlig også har fået afslag på sundhedsbehandlinger, som læger har ordineret til dem, men som Udlændingeservice har afslået.
Derfor er spørgsmålet: Når den politik, som man har om hjemsendelse, i den periode har ført til, at 12 personer er rejst hjem, og når man kun har ladet 16 familier flytte ud af centrene, hvad vil man så gøre for at stoppe den situation, at det mest håndgribelige og konkrete resultat af asylpolitikken er, at mennesker bliver så nedbrudte, at man er nødt til at give dem en humanitær opholdstilladelse?
Karen Ellemann (V), 2008-05-30:
Det er naturligvis ikke Venstres politik at nedbryde mennesker.
Det var dog et fuldstændig tåbeligt spørgsmål, undskyld mig.
Det kan naturligvis ikke være noget partis politik eller noget partis ønske at nedbryde mennesker.
Det er der ingen der vil.
Jeg redegjorde for, at der er taget masser af foranstaltninger i vores asylcentre, og jeg har sammen med hr. Morten Østergaard besøgt asylcentrene.
Jeg har også selv været på besøg på asylcentrene og har ved selvsyn konstateret, at der er ganske fine, fornuftige forhold for alle asylansøgere i Danmark.
Det, der nedbryder, er naturligvis, når drømmen om en fremtid i Danmark bliver knust.
Det er ikke Venstres politik at ødelægge folks drømme.
Vi har en udlændingelovgivning, som De Radikale ganske vist ikke støtter op om, men som der er bred politisk enighed om skal forblive fast og fair, så vi er i stand til at gøre noget fornuftigt for de mennesker, der får fremtidsdrømmen om et liv i Danmark opfyldt.
Morten Østergaard (RV), 2008-05-30:
Jeg vil gerne spørge, om det er Venstres politik at nedbryde mennesker i en sådan grad, at man er nødt til at give dem humanitær opholdstilladelse.
Der er afviste asylansøgere, som vi er enige om er afviste, men som alligevel får opholdstilladelse, fordi de er blevet depressive, paranoide, skizofrene.
Det er de tilstande, som hver tredje dag indtræffer, og hvor Udlændingeservice er nødt til at udstede en humanitær opholdstilladelse til folk, som har siddet i et asylcenter i mere end et år efter at have fået afslag.
Jeg vil bare spørge: Er det Venstres politik?
Har Venstre en løsning på det, eller vil man bare se på, mens mennesker bliver nedbrudte, og derefter give dem en humanitær opholdstilladelse, når de er så ødelagte, at de hverken kan tage hånd om deres familie, gå til hånde på det danske arbejdsmarked eller foretage sig noget som helst andet end at modtage behandling?
Morten Østergaard (RV), 2008-05-30:
Den 9. november sidste år valgte statsministeren at udstede et valgløfte.
Statsministeren havde med valgets udskrivelse prøvet at lukke debatten ved at love, at særlig udsatte familier måtte flytte ud.
Men det var tilsyneladende ikke nok, for i valgkampens sidste dage måtte statsministeren, efter at der havde vist sig folkelig opbakning til et udspil fra oppositionen, gå endnu videre.
Den 9. november sagde statsministeren derfor til Ritzaus Bureau om regeringens intentioner: »På kort sigt må vi hurtigst muligt finde en løsning for de afviste irakiske asylansøgere, som et bredt politisk flertal skal stå bag.«
Det var et substantielt løfte, et løfte, som ikke blot talte om børn, men som talte om de afviste irakiske asylansøgere.
Det skete, efter at statsministerens eget forslag ikke havde overbevist hverken befolkning eller opposition, og efter at oppositionen klart havde lagt sin politik frem.
Og alligevel udstedte statsministeren et løfte, som specifikt dekreterede, at et bredt politisk flertal skal stå bag.
Siden da er meget vand løbet gennem åen.
Mange illusioner er bristet, og konklusionen er blevet, at et ganske beskedent antal familier er flyttet ud, at meget få har benyttet regeringens tilbud om at vende tilbage, og at der hver tredje dag p.t. uddeles humanitært ophold til nedslidte afviste asylansøgere.
Ja, mange illusioner er bristet, men tilbage står spørgsmålet: Hvornår agter statsministeren at indfri sit løfte om en løsning for de afviste irakiske asylansøgere, som et bredt flertal skal stå bag?
Karen Ellemann (V), 2008-05-30:
Det, der i virkeligheden er beskæmmende her, er, at Ny Alliance går til forhandlingsbordet med en alt eller intet-teori, en alt eller intet-tilgang til at opnå en aftale.
Alt eller intet, fuld beskæftigelse, og så sluttede det dér.
Jørgen Poulsen (NY), 2008-05-30:
Jeg synes, det er meget beskæmmende, at Venstres ordfører her siger: De kan jo bare rejse hjem.
Ved fru Karen Ellemann ikke, at vi har at gøre med en gruppe, som er kommet i klemme i systemet?
De kan ikke rejse hjem.
Jeg synes, det er en retorik, som vi hidtil har hørt fra Dansk Folkeparti.
Er det nu blevet Venstres retorik?
Hvordan skal de hjem?
Dansk Folkeparti havde nogle forslag til, hvordan vi kunne sende folk ud af landet og smide dem ud med faldskærm.
Er det den retorik, vi skal høre fra det liberale Venstre?
Karen Ellemann (V), 2008-05-30:
Vi har heldigvis rigtig gode eksempler på afviste asylansøgere, som har valgt at takke ja til tilbuddet om at etablere sig i hjemlandet, nemlig at det blomstrer for dem, fordi der er masser af beskæftigelse, masser at tage sig til, masser af muligheder for at etablere en solid fremtid i hjemlandet.
Det er der, som jeg også redegjorde for i min ordførertale, at vi skal sætte ind.
Vi ønsker ikke at åbne det danske arbejdsmarked.
Hvis vi blot giver arbejdstilladelser i et helt åbent system, altså således at man simpelt hen har arbejdsmulighed på lige vilkår med danskere, så mener vi, at det vil blive et trækplaster, som også statsministeren har redegjort for.
At lediggang - det ikke at have noget at tage sig til - også er roden til alt ondt, deler jeg bestemt ordførerens holdning til og også diverse eksperters udtalelser om.
Det er samtidig også noget, vi har yderligere fokus på.
Astrid Krag (SF), 2008-05-30:
Hr. Morten Østergaard har givet os nogle tal, der viser, hvor mange forældre og voksne i asylcentrene der bliver psykisk nedbrudt.
Ordføreren har selv spurgt om, hvad det egentlig er, man bliver nedbrudt af.
Jeg vil lige læse et citat højt fra Bettina Post fra Politiken i dag, hvor hun siger: »Det er almindelig socialfaglig viden, dokumenteret i flere undersøgelser, at det er vigtigt ikke at være isoleret i sin egen elendighed.
Man skal stimuleres og på alle måder bruge sig selv fysisk i et arbejde og opleve, at man har en værdi.
Hvis ikke vi hjælper de her mennesker nu, så bliver opgaven for samfundet endnu sværere fremover.«
Det siger hun på vegne af 1.800 fagfolk, læger, socialrådgivere, psykiatere, som altså har viden på det her område, og som siger til regeringen, siger til os i Folketinget, at vi må gøre noget nu, for ellers bliver det en menneskelig tragedie.
Karen Ellemann (V), 2008-05-30:
Der har været mange undersøgelser frem og tilbage.
Mest tankevækkende er det vel, at den, der er genstand for hele debatten, drejer sig om seks børn.
Ikke desto mindre er det helt bestemt - det er jeg enig med ordføreren i - et område, vi har fokus på, og svaret er: Ja, jeg mener, at vi tilbyder ordentlige forhold med hensyn til udflytning.
Efter 3 år mener jeg bestemt det er acceptabelt.
Fru Astrid Krag har også sammen med mig været vidne til, at familier med børn har nogle væsentlig bedre boliger end de enlige mænd, netop både med to rum, et lille køkken og gårdhave.
Så det er da fine forhold går jeg ud fra at ordføreren og jeg kan være enige om.
Astrid Krag (SF), 2008-05-30:
Det var da et fantastisk gennembrud.
Da vi havde den her debat sidst, prøvede jeg lige præcis også sammen med resten af oppositionen at sætte fokus på den meget store gruppe af afviste asylansøgere, nemlig de enlige, så det er da helt fantastisk, at Venstres ordfører nu vil være med til at kigge på det.
Jeg vil tage fat i noget af det, ordføreren kom ind på i ordførertalen, og som jeg også med glæde bemærkede, at de to ministre, vi har selskab af i dag, kom ind på, nemlig bekymringen for børnene, og den deler jeg rigtig meget.
Derfor vil jeg spørge ordføreren: Føler ordføreren, at den aftale, hvor de udvalgte børnefamilier med særlige behov tidligst får tilbud om at flytte ud af centrene efter 3 år, er tilstrækkelig, når nu forskning viser os, at børn får men efter 1 år, og efter 2 år bliver de her men altså permanente?
Burde man så ikke give børnefamilierne en mulighed for at flytte ud, inden vi når det tidspunkt, hvor børnene lider af permanente men?
Karen Ellemann (V), 2008-05-30:
Jeg er imponeret over hr. Henrik Dam Kristensens evne til at konkludere så hurtigt.
Jeg anerkender, at der her er et vækstpotentiale, som det vel hedder, at der her er et område, hvor der bestemt er plads til forbedring.
Gitte Seeberg (UFG), 2008-05-30:
Jamen så kunne jeg godt tænke mig at høre, om det slet ikke spiller nogen rolle, hvad Røde Kors og FN siger i den sammenhæng, om det alene er nok, at man kan få en hjemsendelsesaftale, eller om det også kræver, at forholdene er sådan, at det er rimeligt at sende flygtningene tilbage.
Så har jeg et andet spørgsmål, og det er ikke, fordi Venstres ordfører har haft det oppe, men fordi statsministeren så ofte har sagt, at Danmark vil blive en flygtningemagnet, hvis vi giver asylansøgerne ordentlige forhold, bl.a. muligheden for at arbejde.
Det er efter min mening en meget kynisk betragtning, men jeg kunne godt tænke mig at vide: Hvad bunder de her oplysninger i?
Hvad er det for en dokumentation, man har i Danmark, for, at Danmark skulle blive en flygtningemagnet, hvis vi behandlede vores flygtninge ordentligt?
Henrik Dam Kristensen (S), 2008-05-30:
Det betyder vel, går jeg ud fra, at jeg - men måske mere interessant: de enlige mænd, vi talte om her - kan betragte det, der nu blev sagt af ordføreren, som et løfte.
Karen Ellemann (V), 2008-05-30:
Jeg så præcis det samme, som hr. Henrik Dam Kristensen gjorde, og lige præcis med hensyn til de enlige mænd er jeg enig i, at det er et sted, hvor vi kan rette fokus hen for at forbedre vilkårene, for vi hørte også fortællinger om, hvordan det at bo tre mænd sammen på et lille værelse kan være årsag til konflikt, helt bestemt.
Nu har Socialdemokraterne jo været meget, meget optaget af at sætte fokus på børnefamilierne, i høj på grad børnefamilierne.
Det er der, fokus har været rettet.
Men at der er vilkår for de enlige mænd, hvor der er plads til forbedring, det medgiver jeg.
Henrik Dam Kristensen (S), 2008-05-30:
Jeg tror, at fru Karen Ellemann i sin ordførertale sagde: fine, fornuftige forhold i asylcentre.
I et af svarene her tror jeg, at det var noget med: fantastisk gode muligheder til rådighed.
Og igen: fine forhold.
Jeg tror, det er sådan rimelig loyalt citeret.
Så vil jeg bare spørge: Gælder det også nogle af de ting, vi så, da vi sammen var i Sandholm, eksempelvis et værelse med tre senge på ca. 30 m², hvor der boede tre unge mænd, og hvor nogle havde boet der i mange år?
Er det fine, fantastiske forhold?
Karen Ellemann (V), 2008-05-30:
Igen tak for at sætte så fint fokus på, hvad det er, der nedbryder mennesker, for jeg mener ikke, at det er forholdene på asylcenteret.
Jeg mener, at det er den situation, at man bevidst vælger stædigt at holde fast i sin drøm om en fremtid i Danmark.
Man har på det tidspunkt fået prøvet sin sag ved alle instanser, der er ikke grundlag for asyl, dermed er man afvist asylansøger, og når man så vedbliver med at holde fast i en drøm og måske endda også af mennesker omkring sig bliver opmuntret til at holde fast i en drøm, kan jeg godt forstå, at man som menneske føler en håbløshed, og der bliver man fastlåst.
Det er derfor, at jeg er meget taknemlig for, at Røde Kors gør et seriøst stykke arbejde i forhold til at hjælpe de fastlåste mennesker til at se lyset i form af en fremtid i hjemlandet, hvor vi altså med den her aftale sætter yderligere fokus på det ved at hjælpe til en stabil fremtid i hjemlandet.
Line Barfod (EL), 2008-05-30:
Vi er jo så fuldstændig uenige om, at man bare kan rejse hjem, tage sine børn og rejse til et land i kaos og krig.
Jeg kan godt forstå, hvis der er mange, der ikke synes, at det er i orden.
Det gælder jo ikke kun de afviste asylansøgere, det gælder jo også masser af både danske og internationale organisationer og andre lande, som ikke mener, at det er i orden og man bare kan rejse hjem.
Med hensyn til spørgsmålet om, hvad det er, der nedbryder mennesker, så er noget af det, der nedbryder mennesker, at gå og ikke have noget at lave.
En ting er uvisheden og de knuste drømme, som ordføreren taler om, men det, at man går og ikke har noget at lave, at man ikke har et arbejde, at man ikke kan være med til at bidrage, at man ikke kan forsørge sig selv og sine børn, er nedbrydende.
Uanset hvor syge og nedbrudte de er, skal de ud at arbejde, de må ikke gå i lediggang.
Men når det handler om de afviste asylansøgere, så lader man dem altså gå i lediggang og giver dem ikke lov til at arbejde, giver dem ikke lov til at lave noget, selv om man ved, at det nedbryder mennesker, og selv om der er mange, der bliver så nedbrudte, at vi ender med at måtte give dem humanitær opholdstilladelse.
Karen Ellemann (V), 2008-05-30:
Se, det er sådan et spørgsmål, jeg er glad for, for hvad er det, man bliver nedbrudt af?
Man bliver jo ikke nedbrudt af et asylcenter, der stiller fantastisk gode muligheder til rådighed, mens man opholder sig der.
Sagen bliver prøvet i løbet af 6 måneder, behandlingstiden er endda gået ned, så i løbet af ganske kort tid er der en afgørelse af, hvorvidt man er berettiget til asyl i Danmark, eller om man bliver afvist.
Så i den tid er der fine forhold på asylcenteret.
Når afgørelsen så kommer og man er afvist asylansøger, hvorfor rejser man så ikke hjem?
Hvorfor vælger man ikke selv at rejse hjem?
Der var hos den forrige spørger også fokus på, hvordan vilkårene er i landene, og det synes jeg at vi har redegjort fint for i vores forslag til vedtagelse, nemlig at der ikke er noget til hinder for, at man kan rejse hjem.
Vi har endda ganske, ganske udmærkede og generøse tilbud med hensyn til at hjælpe med hjemrejsen og hjælpe med etableringen i hjemlandet.
Line Barfod (EL), 2008-05-30:
Hvordan kan man så mene, at det er en ordentlig måde at behandle mennesker på?
Ordføreren sagde i et tidligere svar, at det ikke var Venstres politik at nedbryde mennesker.
Det tror jeg ikke.
Men når man nu kan se, at den politik, man fører, rent faktisk fører til, at mennesker bliver nedbrudt, burde man så ikke se på, om der var noget, man skulle ændre, om man skulle begynde at føre en politik, der ikke nedbryder mennesker, men tværtimod er med til at hjælpe dem, så de måske bliver bedre i stand til at tage tilbage, den dag der er nogle forhold i deres hjemland, der gør, at de kan rejse tilbage?
Karen Ellemann (V), 2008-05-30:
Selve præmissen for spørgsmålet, om vi behandler vores asylansøgere ordentligt, er vi jo så grundlæggende uenige om, for jeg mener, at vi behandler vores asylansøgere ordentligt.
Jeg mener, at det er meget vigtigt, at vi ikke giver mulighed for selvforsørgelse, for at komme ind på det danske arbejdsmarked, fordi vi med den mulighed ville åbne op for, at Danmark ville være et attraktivt land at søge asyl i.
Det har statsministeren ganske udmærket redegjort for, og jeg er naturligvis fuldstændig enig.
Henrik Dam Kristensen (S), 2008-05-30:
Der er ikke noget i forslaget til vedtagelse, som betyder en ændring af gældende praksis med hensyn til at få aftaler med lande, og kan hr. Peter Skaarup ikke være enig med mig i, at det lyder lidt fantastisk, hvis ikke et land, som har været med til at gå i krig i Irak, altså Danmark, har tætte forbindelser til myndighederne dernede?
Man må vel gå ud fra, at vi ikke er i stand til på lige fod med Sverige og andre lande at få en aftale.
Er det ikke beskæmmende, og bør regeringen ikke gøre, hvad den kan, for at få en sådan aftale?
Er det i realiteten ikke her, hele humlen ligger?
Indtil den aftale kommer, er forholdet jo, at nogle mennesker er i en ulykkelig situation, sådan som vi har talt så meget om i dag, og her er forskellen mellem Socialdemokratiet og Dansk Folkeparti jo lige præcis, at Dansk Folkeparti lukker øjnene, men Socialdemokratiet vil gerne sikre, at de mennesker også bliver behandlet med en form for anstændighed.
Peter Skaarup (DF), 2008-05-30:
Jeg synes, at det sidste, hr. Henrik Dam Kristensen sagde, er en udokumenteret påstand.
Jeg synes, at det, man bør samarbejde i retning af, netop er - det var det første, hr. Henrik Dam Kristensen sagde - at få en aftale med Irak, ligesom Sverige har fået, og her er vi fuldstændig enige.
Jeg tror ikke, der er nogen, der mere ihærdigt end os har arbejdet for, at der laves den slags aftaler med de lande, hvor der har været problemer, og det er jo bl.a. Irak.
Men man begynder at fremlægge meget liberale regler, som jeg synes hr. Henrik Dam Kristensen fejlagtigt er gået med til.
Jeg tror ikke, hr. Henrik Dam Kristensen har siddet ved tastaturet og har formuleret det her.
Jeg tror, der er nogle andre, der har formuleret det, og så har Socialdemokraterne ikke tænkt sig godt nok om, da de støttede det.
Så siger jeg bare, at hvis man gerne vil give indtryk af, at man står for en stram udlændingepolitik, kan de fleste forvisse sig om, at det ikke er tilfældet, hvis man gennemfører det forslag til vedtagelse, som Socialdemokraterne står bag her i dag.
Karen Ellemann (V), 2008-05-30:
Fru Line Barfod taler om at udvise barmhjertighed i forhold til 200 herværende afviste asylansøgere og give mulighed for, at de kan bosætte sig uden for centrene og indgå på arbejdsmarkedet på lige vilkår med danske statsborgere.
Tror fru Line Barfod, at det kun handler om 200 mennesker?
Er der ikke noget, der får fru Line Barfod til - trods alt - at overveje, om ikke et sådant tilbud til afviste asylansøgere netop vil afstedkomme, at langt, langt flere vil søge asyl i Danmark, når det rygtes, at Danmark er landet, hvor man efter 6 måneder får stillet bolig og arbejde til rådighed på lige fod med danske statsborgere?
Helle Sjelle (KF), 2008-05-30:
Det er fuldstændig rigtigt, kan jeg sige til hr. Peter Skaarup.
Nu er jeg jo tidligere sundhedsordfører, og jeg kan udmærket huske de situationer i Sundhedsudvalget, hvor det forhold, som mange mennesker her i landet har til tandbehandling, blev behandlet.
Det er selvfølgelig også derfor, at der skal være rimelighed i de ydelser, som man stiller til rådighed, også i forhold til afviste asylansøgere.
Men man må selvfølgelig også sige, at det ikke nytter noget, at mennesker går rundt i elendighed - heller ikke selv om de er afviste asylansøgere.