runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Messerschmidt (DF), 2008-02-01:
Tak for de mange bemærkninger, som jeg faktisk tror vi for langt hovedpartens vedkommende er fuldstændig enige i.
Vi er enige i, at man skal have en domstol, at en domstolsfunktion er forudsætningen for et demokrati osv. Men der, hvor jeg må sige, at jeg ikke forstår udenrigsministeren, er, hvor udenrigsministeren indrømmer, at der i EU er flere måder, hvorpå domstolene kan fungere, og vi i Danmark har en, man kan næsten kalde det en konservativ, måde, hvorimod man i andre lande har en mere proaktiv, en mere politisk måde.
Og når der er flere måder, og vi har valgt en af dem, så må det jo også være rimeligt at kritisere dem, som vi så har fravalgt.
Det her forslag går sådan set ikke ud på at sige, at vi ikke skal have nogen EF-Domstol, det går heller ikke ud på at sige, at vi skal stække EF-Domstolen og dens muligheder for at træffe juridiske afgørelser.
Udenrigsministeren nævner jo f.eks. selv forrangsdiskussionen, og jeg tror, at der er mange, der vil være overraskede over at vide, at det faktisk er en domstol, der har truffet beslutning om, at EF-retten skal have forrang, og at det ikke er en politisk beslutning.
Og der vil jeg bare gerne spørge: Er udenrigsministeren ikke enig i, at sådan rent politiske afgørelser ikke hører til ved Domstolen?
Per Stig Møller (KF), 2008-02-01:
Politiske afgørelser træffes altså i Europa-Parlamentet og i ministerrådene; det er rigtigt, og det skal Domstolen følge.
Men jeg tror ikke, man kan lave en formulering, der hedder, at man ikke må afsige domme, der kan fortolkes politisk.
Jeg gad nok vide, hvordan sådan en paragraf ville se ud i en dansk lovgivning.
Altså, alle kan jo komme og sige, at dette er en politisk dom, dette er et politisk spørgsmål, og det ville jo betyde, at man kunne tage alle sager fra domstolene, hvis man havde en sådan paragraf.
Så jeg ved egentlig ikke rigtig, hvordan den skulle se ud.
Vi har jo heller ikke sådan en paragraf i den danske lovgivning.
Morten Messerschmidt (DF), 2008-02-01:
Ja, det ved jeg sådan set ikke om jeg er enig med udenrigsministeren i.
Udenrigsministeren vil jo i grundloven kunne konstatere, at dommerne alene har at rette sig efter loven.
Deri ligger jo en klar tilskyndelse til en mere konservativ og mindre proaktiv - hvis man skal bruge et moderne udtryk - tilgang til lovstoffet.
Og når grundloven har en sådan bestemmelse, er det meget svært for mig at forstå, hvorfor udenrigsministeren sådan helt definitivt kan afvise, at man også ved EF-Domstolen bør have en lignende bestemmelse.
Sagen er jo - og det indrømmer udenrigsministeren jo også - at vi har problemer med det, man kalder policymaking, altså at EF-Domstolen træffer egentlige politiske afgørelser.
F.eks. er det jo Domstolen, der har besluttet, at Europa-Parlamentet har søgsmålskompetence.
Det må man sige er en ret politisk afgørelse.
Det er Domstolen, der har blandet søjlerne sammen, sådan at det retspolitiske samarbejde pludselig blev overstatsligt.
Det må man også sige er en ret politisk afgørelse.
Det er Domstolen, der har afgjort, at EF-retten skal have forrang.
Alle sådan nogle ting kan man sagtens kategorisere og i EF-Domstolens statut skrive, at Domstolen skal anlægge en juridisk analyse og en juridisk resultatsøgning, ikke en politisk.
Per Stig Møller (KF), 2008-02-01:
Med hensyn til at Domstolen har forrang, så er det jo inden for de områder, hvor man har overdraget beføjelser og suverænitet til EU, og der er det da rimeligt nok, at den har forrang.
For hvis man nu forestiller sig, at der er truffet en politisk beslutning, at 27 landes regeringschefer er blevet enige om noget, så kan det jo altså ikke nytte noget, at de 27 lande derefter går hen og laver 27 forskellige ting, og derfor er det jo meget rimeligt.
Og det er derfor, vi har EF-Domstolen, nemlig til at sørge for, at nogle ikke kan snyde andre; det er jo pointen i det.
Og det skulle jo faktisk være det lille lands store fordel.
For havde man ikke Domstolen, så ville de store jo kunne sige, at det her blæser de på, og derved tryne de regler, som skulle beskytte de små, være til gavn for de små.
Så det synes jeg ikke burde være problemet.
Så vil jeg sige med hensyn til selve ideen om traktaten, at jeg stadig væk mener, det er meget farligt at sige, at det er et politisk spørgsmål, for hvad er det for en definition?
Det er ikke nogen klar definition.
Hvis Domstolens regler skal ændres grundlæggende, så skal det jo ske ved en regeringskonference, og vi har altså lige afsluttet en regeringskonference, og vi er i gang med at ratificere Lissabontraktaten.
Så det har ikke rigtig nogen gang på jorden.
Per Clausen (EL), 2008-02-01:
Jeg forstår, at udenrigsministeren mener, at EF-Domstolen grundlæggende fungerer godt, fordi den også indimellem træffer rigtige beslutninger.
Jeg vil gerne spørge udenrigsministeren, om han mener, at diskussionen om, hvorvidt EF-Domstolen er politiserende eller ej, afgøres af, om Domstolen træffer rigtige eller forkerte beslutninger.
Det gør det vel ikke.
Det må vel være sådan, at hvis vi synes, at politiske beslutninger skal træffes i demokratisk valgte organer, ja, så er det sådan, vi har det, uanset om de politisk valgte organer træffer forkerte beslutninger og EF-Domstolen træffer rigtige beslutninger.
Så vil jeg gerne have, om udenrigsministeren ikke kunne fortælle mig, hvornår det er, vi i Danmark demokratisk har vedtaget, at spørgsmålet om, hvorvidt faglige konflikter kan gennemføres eller ej, er noget, EF-Domstolen skal tage stilling til.
Hvornår var det, udenrigsministeren fortalte den danske befolkning, at det var konsekvenserne af det indre marked?
Per Stig Møller (KF), 2008-02-01:
Nu har jeg overhovedet ikke haft nogen lejlighed til som minister at ændre traktaten omkring EF-Domstolen, så jeg har ikke haft anledning til overhovedet at diskutere traktatgrundlaget, for det har ikke været til debat i Danmark.
Per Clausen (EL), 2008-02-01:
Det, som udenrigsministeren nu siger, er, at han aldrig har tænkt over, aldrig har gjort sig overvejelser om, hvorvidt EF-Domstolen er rimelig eller ej.
Han har heller aldrig gjort sig overvejelser om, hvornår det var, at vi i Danmark demokratisk besluttede, at spørgsmålet om, hvorvidt der skal føres faglige konflikter eller ej på lovligt grundlag, afgøres af EF-Domstolen.
Det er jo interessant, vil jeg sige, at udenrigsministeren aldrig har gjort sig sådanne overvejelser.
Per Stig Møller (KF), 2008-02-01:
Det, hr. Per Clausen prøver at sige - og det kunne han have sagt direkte, så havde jeg forstået det i første omgang; nu skal jeg oversætte for Folketinget og for dem, der måtte se med, hvad det er, hr. Per Clausen prøver at sige - er, at han er uenig i Lavaldommen, at han er uenig i Vaxholmdommen, som har noget at gøre med konfliktretten.
Og der ved hr. Per Clausen udmærket godt, at både jeg og regeringen har taget stilling til det, og der er samråd i Arbejdsmarkedsudvalget om disse spørgsmål, og han ved også udmærket godt, at der er blevet sat et udredningsarbejde i gang med arbejdsmarkedets parter med henblik på at se på dommens rækkevidde.
Så det ærede medlem må da sige, hvor han vil hen, i stedet for at stå og lege de her teoretiske lege.
Søren Krarup (DF), 2008-02-01:
Jeg var forleden ude for en overraskende oplevelse i Integrationsudvalget.
Det drejede sig om en afgørelse truffet af ministeriet vedrørende familiesammenføring.
Der havde den part, som var blevet underkendt, altså den familie, som ville have familiesammenføring, indklaget sagen for EF-Domstolen.
EF-Domstolen havde så dømt sådan, at den danske regering, dvs. Integrationsministeriet, var blevet underkendt.
Det betød, at man måtte rette sig efter EF-Domstolen.
Jeg sagde: Det kan da ikke passe, for vi har jo et retsforbehold.
Men det gjaldt ikke, når det var EF-Domstolen, der havde afsagt en kendelse.
Jeg spørger udenrigsministeren: Er det ikke ganske elementært ensbetydende med, at den danske suverænitet dermed er sat ud af kraft?
Når EF-Domstolen kan tvinge den danske regering til en praksis, som er i modstrid med vores egen lovgivning, har vi så ikke dermed accepteret, at suveræniteten er afgivet til EF-Domstolen?
Holger K. Nielsen (SF), 2008-02-01:
Den form for polemik synes jeg jo er særdeles mærkelig.
Jeg vil godt tage en diskussion med regeringen om det.
Hvis regeringen er villig til at intensivere den her strategi og at fremlægge en strategi for, hvilke grupperinger man vil støtte, og hvordan, så synes jeg da, at fru Gitte Lillelund Bech, ministeren og jeg skulle sætte os sammen og få en diskussion af det, så vi kunne få en samlet strategi for, hvordan vi kan forbedre forholdene for oppositionen i Rusland.
Jeg vil godt tage regeringen på ordet på det.
Per Stig Møller (KF), 2008-02-01:
Jamen det er jo ikke korrekt, vil jeg sige til hr. Holger K. Nielsen.
Da venstrefløjen heldigvis kom i opposition i 1982, så fortsatte den jo sin fidele politik over for Sovjetunionen.
Jeg husker da stadig væk en folketingsmand, der stod heroppe og sagde: Gudskelov at vi har Bresjnev.
Så selv da man kom i opposition og altså ikke længere havde regeringsargumentet, så kørte man den politik.
Så det er simpelt hen en historisk forvanskning, som hr. Holger K. Nielsen er ude i.
Nu spurgte hr. Holger K. Nielsen til hr. Per Stig Møller i 1960’erne og 1970’erne, og der havde jeg den kritik af de totalitære samfund.
Jeg udgav også antologien »Stemmer fra Øst« i 1985, som gennemgik de totalitære samfund i hele Østeuropa og helt over til Kina.
Det var da udmærket, at det kom.
Der havde jeg da også gerne set, at regeringerne havde været kritiske over for Sovjetunionen.
Jeg mener stadig væk, at vi er kritiske over for Rusland, men jeg vil ikke sammenligne Rusland i dag med Sovjetunionen, som det var.
Og der savnede jeg faktisk, at en hr. Holger K. Nielsen og andre havde været lidt tydeligere.
Gitte Lillelund Bech (V), 2008-02-01:
Så kan jeg oplyse hr. Holger K. Nielsen om, at vi bruger 100 mio. kr. på støtte til Rusland.
Jeg kan forstå, at det tilsyneladende er for lidt, så jeg vil bare spørge hr. Holger K. Nielsen: Hvor meget skal vi op på i henhold til SF's ønske om størrelsen af den støtte, man skal give til Rusland, hvis man skal parallelisere med Hviderusland?
Vi giver 100 mio. kr.
Hvad vil hr. Holger K. Nielsen give?
Søren Espersen (DF), 2008-02-01:
Det er betydelig nemmere at boykotte de lande, fordi vi ikke har noget som helst handelssamarbejde med dem, end det f.eks. er med Kina eller Saudi-Arabien eller en lang række andre af de stater, vi snakker om.
Men jeg vil så alligevel spørge hr. Holger K. Nielsen, om det virkelig er hans opfattelse, at Rusland er på niveau med de lande, vi her snakker om, altså Burma, Zimbabwe, Saudi-Arabien, Kina osv.
Er Rusland dér i dag, at det er så stort et problem, at man ligefrem skal til at tale om handelsmæssige restriktioner og sanktioner?
Holger K. Nielsen (SF), 2008-02-01:
Jeg mener, at Rusland er et meget stort problem, og at de demokratiske tilbageslag, vi har oplevet, er af en sådan karakter, at det nærmer sig.
Det er ikke et diktatorisk system som Burma, det er jeg med på, men tilbageskridtene er så voldsomme, at det nærmer sig et diktatorisk system.
Og det er det, vi skal være opmærksomme på
, synes jeg.
Jeg er med på, at det er bedre end det sovjetiske; det har jeg ingen problemer med at erkende, jeg har aldrig støttet det sovjetiske system, Lenins revolution i 1917 var en af historiens allerstørste fejltagelse helt enig i det.
Men det friholder os jo ikke fra at se på de demokratiske tilbageslag, som faktisk er der, og som betyder, at Rusland er på vej imod, hvad jeg vil kalde et diktatorisk system.
Tom Behnke (KF), 2008-02-01:
Jeg synes efterhånden, jeg hører hr. Holger K. Nielsen tale sig varm for, at der skal indføres sanktioner imod Rusland.
Det er det ene, jeg gerne lige vil have bekræftet, at det rent faktisk er det, hr. Holger K. Nielsen står og siger: at vi skal indføre sanktioner mod Rusland.
Det andet, jeg i den sammenhæng gerne vil høre,
er: Hvad er det så for nogle sanktioner, hr. Holger K. Nielsen forestiller sig Danmark skal indføre over for Rusland?
Og hvad forestiller hr. Holger K. Nielsen sig at der kommer ud af det?
Holger K. Nielsen (SF), 2008-02-01:
Jeg har ikke foreslået, at der skal være sanktioner imod Rusland.
I givet fald ville jeg også have nævnt det i vores forslag til vedtagelse.
Det gør man også til dels.
Det er jo det, ministeren gav udtryk for at EU er i gang med, og Danmark presser på for det - fint nok.
Det er det, jeg taler om.
Jeg tror ikke, det er nyttigt med sanktioner imod Rusland.
Tom Behnke (KF), 2008-02-01:
Jo jo, men så er vi jo nået dertil, hvor hr. Holger K. Nielsen så selv ligger under for den dobbeltmoral, han påstår at alle andre har, nemlig at man taler sig varm på noget, men når det så kommer til stykket, vil man alligevel ikke gennemføre det.
Nu er det jo ikke alle, der har nået at se og læse forslaget til vedtagelse fra flertallet, fra regeringspartierne m.fl., men kan hr. Holger K. Nielsen ikke bekræfte, at der rent faktisk i det forslag til vedtagelse står, at man støtter og fortsat vil støtte civilsamfundet i Rusland, og at der altså er taget og fortsat vil blive taget initiativer på det felt?
Holger K. Nielsen (SF), 2008-02-01:
Problemet er, mener jeg, at man ikke støtter ret meget indtil nu.
Jeg har stillet spørgsmål om det.
Der er noget støtte under det såkaldte naboskabsprogram, og det er ikke særlig omfattende.
Hvis man sammenligner med, hvad man støtter i Hviderusland, er det en meget begrænset del af det, der bevilges under naboskabsprogrammet, der går til de grupperinger, som jeg mener skal støttes.
Forskellen ligger i, kan man sige, at det forslag til vedtagelse, som regeringspartierne har fremsat, legitimerer den hidtidige politik, og den er jeg ikke tilfreds med, den synes jeg ikke er god nok, vi vil godt gå videre på det punkt.
Det er også derfor, der var den her konkrete uenighed før om, om man kan blande sig i de interne forhold i et land.
Det mener vi godt man kan, det har man altid gjort, og det bør man gøre.
Jeg har fået nogle opgørelser, nogle besvarelser, hvoraf det fremgår, at man bruger penge under naboskabsprogrammet.
Jeg har ikke de eksakte tal her, men i forhold til, hvad der er behov for, og i forhold til, hvordan man støtter andre steder, er det min vurdering, at det ikke ligger på det ambitionsniveau, som man har eksempelvis i forhold til Hviderusland - også de to landes størrelse taget i betragtning.
For det er jo klart, at Rusland er et meget større land, end Hviderusland er, og man har jo kørt en meget mere ambitiøs strategi over for Hviderusland.
Mogens Lykketoft (S), 2008-02-01:
Det er bare en kommentar til diskussionen om sanktioner.
Jeg mener, at det er en grundlæggende misforståelse, når flere i den her debat antyder, at det er udtryk for dobbeltmoral, når man i nogle situationer anvender sanktioner og i andre ikke gør det.
Jeg mener i virkeligheden, det kan siges meget kort: Sanktioner er meget sjældent et anvendeligt instrument i international politik, og der er nogle betingelser, som skal være opfyldt, for at sanktioner er vellykkede.
Det er, at der er et totalt enigt internationalt samfund, og at der er en betydelig del af befolkningen i det land, man taler om, som bakker op om, at sanktionen er vejen til en forandring.
Der er i nyere verdenshistorie nogle ganske få eksempler på, at de her betingelser har været til stede samtidig.
Det er ikke dobbeltmoral ikke at ville rende rundt og have sanktioner i alle de situationer, hvor en blind mand med sin stok kan mærke, at det vil være uden nogen form for nytte i forhold til de forandringer, man ønsker.
Holger K. Nielsen (SF), 2008-02-01:
Jeg er fuldstændig enig.
Jeg er ikke principielt tilhænger af sanktioner.
I visse tilfælde kan det være et relevant instrument.
Det var det i forhold til Sydafrika i sin tid af de årsager, som hr. Mogens Lykketoft nævnte.
Men man er altid nødt til at vælge de midler, man bruger, med omhu, og se på, om de har nogen virkning.
Det har intet som helst at gøre med dobbeltmoral.
Dobbeltmoralen består i, om man vil gøre noget eller ej, og der er en eksorbitant forskel på, hvad man vil gøre eksempelvis i forhold til lande, der ikke betyder så meget, små lande som f.eks. Hviderusland, og så i forhold til Rusland, hvor man ikke rigtig tør gøre så meget.
Gitte Lillelund Bech (V), 2008-02-01:
Jeg undrede mig lidt over den bemærkning, som hr. Holger K. Nielsen kom med, om, at der ikke gøres særlig meget for at støtte civilsamfundet i Rusland.
Kristian Jensen (V), 2008-02-05:
Jeg nævnte i min tale, at der naturligvis vil være en virkning af at gennemføre en differentieret moms og dermed en lavere momssats på nogle områder.
Så hvis hr. Jesper Petersen beder mig om at bekræfte min egen tale, så er svaret ja, det gør jeg gladelig; jeg er sådan set ret enig i, hvad jeg sagde for 10 minutter siden.
Jeg sagde videre, at det, der var vigtigt, var at vurdere alternativerne, nemlig at undersøge: Hvad er virkningen af en differentieret moms med de ulemper, der måtte være ved det, i forhold til andre initiativer, der inden for den samme beløbsmæssige ramme kunne tages for at fremme folkesundheden?
Der sætter bl.a. Akademiet for de Tekniske Videnskaber i ATV-rapporten nogle forudsætninger op om, at forbrugerne er utrolig prisfølsomme over for ændringer af fødevarerne, nogle forudsætninger om, at der ikke vil være grænsehandel, og dermed nogle forudsætninger, som jeg mener det - for at sige det sådan lidt afdæmpet - er værd at undersøge nærmere, inden man blot lægger dem til grund for sine beslutninger.
Derfor er der god grund til at holde fast i min konklusion, nemlig at vi her har et område, som kan have en effekt på folkesundheden, men lad os nu undersøge, hvor stor effekten er, hvad omkostningerne ved at gennemføre det er, og hvilke alternative muligheder der er for at fremme folkesundheden.
Jesper Petersen (SF), 2008-02-05:
Vi har jo ofte diskussioner her på skatteområdet om effekten af afgifter.
For nylig havde vi et samråd, hvor vi diskuterede, om det blot var fiskale effekter, eller om der også var nogle miljøgevinster ved nogle energiafgifter.
Det ville være interessant også at få nogle af mekanismerne ført over på det her område, for det lyder næsten, som om skatteministeren ikke rigtig tror på, at det har nogen som helst effekt, og at bare fordi der i Danmark er mange mennesker, der lever sundt i dag, så vil det ikke have nogen effekt.
Så jeg må for det første spørge, om skatteministeren kan bekræfte, at man også på dette område må forvente, at prisen faktisk har en betydning for det forbrug, som den enkelte forbruger foretager, og for det andet og det er jo ret så vigtigt i den her sammenhæng - om skatteministeren kan bekræfte, at f.eks. rapporten fra Akademiet for de Tekniske Videnskaber viser, at lige præcis prismekanismen vil være meget effektiv med hensyn til at ramme den del af befolkningen, der er sværest at nå med kampagner og sundhedsråd, og også for dem give en bedre folkesundhed.
Kristian Jensen (V), 2008-02-05:
Allerførst vil jeg sige, at jeg klart ser min rolle som stifinder for at finde rundt i de muligheder, der er, for at gennemføre det, som er økonomisk mest fordelagtigt og mest givtigt i forhold til at fremme folkesundheden.
Men jeg synes også, at min rolle må være at pege på nogle af de blindgyder, de vildspor og omveje, der vil føre til, at man ikke får det, der giver mest folkesundhed for pengene.
Derfor må jeg nævne nogle forhold, som det er nødvendigt at tage med i betragtning, hvis man skal lave den rigtige vurdering.
Jeg er sådan set enig med hr. Per Clausen i, at vi ikke skal tale os væk fra hinanden, for jeg tror, at vi i Folketinget bredt er enige om, at vi skal understøtte folkesundheden.
Vi skal tage initiativer, der fremmer, at danskerne får en sundere livsstil og en sundere levevis.
Det er vigtigt, at vi i den proces vurderer alternativer over for hinanden
også på folkesundheden må man prioritere.
Så skal jeg gladelig bekræfte, at Skatteministeriets notat er korrekt, og at der i andre lande er en differentieret moms.
Men jeg kan også bekræfte den del af Skatteministeriets notat, der siger, at de administrative omkostninger, og dermed spildomkostningerne, ved en differentieret momssats er klart større i de lande, hvor man har indført differentieret moms, end i Danmark og andre lande, der har en entydig enhedsmoms.
For det første er jeg glad for, at hr. Per Clausen så entydigt udtrykker sin tillid til den rapport, som regeringens Forebyggelseskommission vil komme med.
Det er jeg glad for, og jeg kan opfordre andre til at have den samme tillidsfulde indgangsvinkel til rapporten og den efterfølgende politiske diskussion.
For det andet er det korrekt, at sådan som momsreglerne er gældende i dag, herunder kravet om, at man ikke momsmæssigt må differentiere mellem konkurrerende produkter, er der nogle klare elementer i især Enhedslistens forslag, som det ikke vil være muligt at gennemføre.
Jeg er også vidende om, at der løbende er diskussioner i EU-kredsen om at gennemføre tilretninger på forskellige niveauer.
Derfor er der en problemstilling lige omkring den del af Enhedslistens forslag.
Per Clausen (EL), 2008-02-05:
Nu er der ingen grund til at skabe større uenighed, end der er, og eftersom jeg jo ved, at der er kræfter i regeringen og i regeringspartierne, som er meget positive over for de elementer, der ligger i Enhedslistens forslag, skal det nok blive undersøgt godt nok og rigtigt nok og blive udsat for en politisk debat efterfølgende.
Det er jeg tryg nok ved.
Så vil jeg bare sige til skatteministeren, at han jo gjorde en del ud af at forklare, hvordan EU forhindrede, at man lavede et afgiftssystem, som effektivt kunne sikre, at folk valgte sundere, men er skatteministeren ikke enig med mig i, at der jo også i EU foregår politiske debatter, der handler om, hvordan man kunne indrette systemet, sådan at der også blev taget hensyn til folkesundheden?
Man kunne måske godt forestille sig, at nogle af de ting, som i dag strider imod EU-reglerne, ikke behøver at gøre det i fremtiden.
Kristian Jensen (V), 2008-02-05:
Allerførst vil sige til hr. Per Clausen - jeg ved ikke, hvordan hr. Per Clausen vurderer det - at for mig er det ikke antallet af rapporter, der er afgørende.
Det, der er afgørende, er lødigheden af dem.
Så hvis der kommer en rapport, der klart viser, at her er noget, som er omkostningseffektivt og i forhold til andre alternativer virksomt med hensyn til at forbedre folkesundheden, er jeg fuldstændig klar til med åbne øjne at tage initiativer på det her område.
Da både hr. Per Clausen i sit forslag og SF i deres forslag er meget omhyggelige med alene at nævne fordelene, følger det, at det er naturligt at afbalancere debatten ved også at pege på nogle af de ulemper, som der hverken er taget højde for i SF's forslag eller i Enhedslistens forslag.
Jesper Petersen (SF), 2008-02-05:
I SF har vi et princip om, at vi forsøger at være stifindere frem for fejlfindere, og på den vis er det jo ganske godt, at hr. Kristian Jensen ikke er hjemmehørende i SF's gruppe.
I hvert fald er evnen til at finde fejl, som også hr. Per Clausen nævnte, stor.
Men nuvel, vi skal have tingene på bordet og diskutere dem.
Lad os da starte med at finde Skatteministeriets eget notat frem og deri finde, at det i en lang række andre lande faktisk kan lade sig gøre at lave en sådan differentieret moms, hvor sunde fødevarer begunstiges.
Så jeg kan jo spørge ministeren, om han kan bekræfte, at det både i Spanien, Tjekkiet, Frankrig og Italien er lykkedes at få en differentieret moms, hvor sunde fødevarer har en moms på under 10 pct., så vi da i hvert fald er et godt stykke derned ad i forhold til de 25 pct., som vi har i dag.
Kan ministeren også bekræfte, at Skatteministeriets notat siger, at hvis der skal være en afgrænsning, må den være bred, og at SF's afgrænsning mellem frugt og grønt og alt muligt andet faktisk er et sådant eksempel på en bred afgrænsning, der gør det muligt?