runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Ellemann (V), 2009-10-21:
Det er regeringens holdning, at kommunerne bør fokusere på, hvad der er den kommunaleservice forpligtelse, nemlig at tilbyde personlig og praktisk hjælp til borgere, som ikke selv er i stand til at udføre disse opgaver.
At tillade kommunerne at tilbyde tilkøbsydelser vil ikke kun være et brud med, hvad der traditionelt set opfattes som en kommunal opgave, det vil samtidig også kunne indbefatte en i hvert fald efter min opfattelse ikkenødvendig udvidelse af den offentlige sektors aktiviteter.
Altså er ønsket om lige at få tørret lidt paneler af, som var eksemplet her foregående, jo ikke her et eksempel på en opgave, som den konkrete borger ikke selv er i stand til at udføre, for var det sådan, var den pågældende borger jo blevet visiteret til det i den udredning, der går forud for at få tilbudt den praktiske og personlige hjælp.
Rasmus Prehn (S), 2009-10-21:
Den sidste del af svaret synes jeg er noget besynderlig, nemlig det her med, at man så kan vælge forskellige steder.
Jeg tror, at man som ældre ser det som en særlig fordel, hvis man kan nøjes med at have den samme person inden for døren.
Jeg talte forleden dag med Gerda Hansen fra Vejgaard i Aalborg Kommune, og hun nævnte for mig, at hun sådan set er utrolig glad for den kommunale hjemmehjælper, som kommer og gør rent hos hende.
Da hun så fik lyst til at få lidt ekstra hjælp til lidt ekstra støvsugning og til at få tørret panelerne af og faktisk selv havde lidt økonomi til at købe hjælpen for, henvendte hun sig til kommunen og sagde: Den her gode hjemmehjælper, jeg har, kunne jeg rigtig godt tænke mig at få til at komme og gøre lidt ekstra rent.
Men fordi den nuværende regering har lavet reglerne, som de nu er, måtte kommunen helt uhørt nidkært og bureaukratisk og alt muligt sige: Nej, Gerda Hansen, det går altså ikke, du kan ikke få lov at få den hjemmehjælper, som du ellers er glad for og tilfreds med, til at komme og udføre det her, for hvis du skal have ekstra hjælp, er du tvunget til at vælge en privat aktør.
Og det var faktisk umuligt for mig at forklare Gerda Hansen logikken i det her, altså at man fra regeringens side har siddet herinde på Slotsholmen og fundet på et system, som tvinger Gerda Hansen til at vælge en privat hjælp, når hun gerne vil have noget ekstra hjælp; man kalder det fri konkurrence og frit valg, men når Gerda Hansen gerne frit vil kunne vælge, om hun vil købe ekstra timer hos sin kommunale hjemmehjælp, må hun ikke, det er simpelt hen forbudt, det har man besluttet fra regeringens side.
Næ, så er det kun hos det private, det må købes.
Før hørte vi altså, at ministeren ikke rigtig er med på det med at betale ekstra penge hos det private.
Alligevel synes jeg, at det er at stramme den, når ministeren ikke vil gå så langt som til at indrømme, at der her er tale om en klar forskelsbehandling.
Når man ikke kan vælge ekstra hos det kommunale, man er tilfreds med, men er tvunget til at skulle vælge hos det private, er det da at forfordele.
Det må ministeren da give mig ret i.
Karen Ellemann (V), 2009-10-21:
Regeringen har indført frit leverandørvalg på et af de kommunale kerneområder, nemlig personlig og praktisk hjælp til borgere, som ikke selv er i stand til at udføre de her opgaver.
Og det er regeringens klare holdning, at vi skal skelne mellem offentlige kerneopgaver, som kommunerne skal tilbyde, og så opgaver, der ligger ud over den offentlige service-forpligtelse.
Vi er nemlig sikre på, at der er forskel på, hvad det offentlige er god til, og hvad det private marked dækker på bedste vis.
Jeg er derfor ikke enig med spørgeren i, at der er en modsætning i at give borgeren et frit valg, når der er opstået et behov for hjælp, og så at tillade borgeren at købe sig til andre ydelser af private firmaer.
At tillade kommunerne at tilbyde tilkøbsydelser vil netop være et brud med, hvad der traditionelt set er et kommunalt ansvarsområde, og det mener jeg ganske enkelt ikke er en god idé.
Så vil jeg samtidig gerne understrege, at de gældende regler for frit valg jo ikke står i vejen for, at den enkelte borger sagtens kan modtage forskellige ydelser fra forskellige leverandører.
At den ældre f.eks. gerne vil modtage sin personlige pleje fra den kommunale leverandør, forhindrer jo altså ikke samme borger i at få leveret den praktiske hjælp af en privat leverandør, der så også kan tilbyde borgeren andre ydelser.
Rasmus Prehn (S), 2009-10-21:
Er det i overensstemmelse med ministerens opfattelse af ordene frit valg, når landets ældre ikke kan vælge tilkøbsydelser inden for den kommunale hjemmepleje, men kun hos de private aktører?
Karen Ellemann (V), 2009-10-21:
Jeg er nødt til igen at forholde mig præcis til det oprindelige svar, som jeg startede med at give hr. Rasmus Prehn vedrørende den udlægning, som hr. Rasmus Prehn kommer med om den her sag, og som også fremgik af artiklen i Information.
Jeg er nødt til at sige igen: Det er simpelt hen ikke rigtigt, at der er tale om, at der er forskel på, hvad det koster den kommunale og den private leverandør at levere 1 times hjemmehjælp.
Det, der er udfordringen her, er, at udgifter, som rent teknisk jo ikke fremgår af den kommunale leverandørs regnskab, jo skal tages med, for der er tale om reelle udgifter for kommunen, som vælger at have en kommunal leverandør.
Vi skal huske på netop udgiftsposter som administration, eksempelvis lønudbetaling osv., som jeg redegjorde for i den første del af min besvarelse.
Så det er ganske enkelt ikke korrekt.
Det bygger på forkerte antagelser om sammenhængene i kommunernes udgifter til hjemmehjælp.
Rasmus Prehn (S), 2009-10-21:
Kommunerne giver jo altså udtryk for, at det ikke er sammenlignelige vilkår.
Det er jo det, de giver udtryk for, og det er ikke en eller anden propaganda fra en socialdemokratisk kommune.
Nej, det er en konservativ kommune, der lægger tallene frem helt åbent og ærligt og siger: Det er dyrere for os.
Det er sådan set ikke, fordi vi har noget imod frit valg, siger de, men når man vælger det private, skal vi have flere penge op af lommen.
Det forekommer jo et eller andet sted forkert, at det, at man laver samme ydelse, bliver belønnet med 30 kr. mere i gennemsnit i det private.
Det, man kan regne sig frem til her, er jo, at man ved at bruge de 30 kr. fra alle de antal timer, der nu er i Lyngby-Taarbæk Kommune, kunne få over 4.000 ekstra hjemmehjælpstimer på 1 år, som kunne komme de ældre til gode.
Det er jo det, tallene her viser.
Jeg synes altså ikke, at ministeren kan løbe fra, hvad konservative Lyngby-Taarbæk lægger frem her.
Karen Ellemann (V), 2009-10-21:
Til den her bekymring for, om al den snak om regnskabsteknik ikke bare skulle være et bevis for, at en fritvalgsordning måske i virkeligheden medfører en hel masse unødige administrative byrder for kommunen, må jeg simpelt hen sige, at kommunalbestyrelsen jo altså som en del af det kommunale selvstyre har det fulde ansvar for en god økonomistyring.
Indførelsen af frit leverandørvalg har jo stillet krav til, at kommunerne kan tydeliggøre deres faktiske omkostninger til hjemmehjælp, og at de kan dokumentere den leverede tid, og det mener jeg sådan set overhovedet ikke er unødige administrative byrder.
Det er klart, at det jo også er i regeringens interesse, at vi hele tiden er opmærksomme på, om de regler, man også kan bruge i det her, og de regler, man skal forholde sig til, giver mening.
Og det synes jeg i høj grad de gør.
Det er vigtigt, at det er på sammenlignelige og lige vilkår.
Rasmus Prehn (S), 2009-10-21:
Jeg kan ikke lade være med at synes, det er lidt hård kost her at høre af en minister, der står i Folketingssalen, at det er udtryk for, at den konservative borgmester i Lyngby-Taarbæk og den konservativt drevne socialforvaltning simpelt hen kommer med falske svar.
Altså, det, de giver udtryk for, er, at når der er færre, der vælger privat hjemmehjælp, sparer kommunen penge.
Hvis der er flere, der vælger privat, skal kommunen af med flere penge, fordi der er en forskel i prisen.
Og de siger altså, at de har taget højde for den omkostning, der er til administration.
Jeg har jo spurgt ind til, hvordan det ser ud i andre kommuner.
Det har jeg så ikke fået svar på, for ministeren siger, at svaret beror på falske præmisser.
Men det er da lidt besynderligt, at der rent faktisk er en konservativ kommune her, som sort på hvidt giver udtryk for, at de sådan set har en regnskabsmæssig, økonomisk fordel ved, at folk vælger det kommunale frem for det private, og at frit valg derfor bliver en øget udgift for kommunen.
Det er det, som svaret fra konservative Lyngby-Taarbæk siger her.
Leif Lahn Jensen (S), 2009-10-21:
Tak for det.
Efter jeg har kigget lidt grundigt på det her, kan jeg se, at flere kunstnere virkelig har syntes, at det her har været rigtig godt.
De har besøgt talrige skoler og gymnasier og institutioner og kun fået positiv respons fra eleverne.
De her kunstnere har virkelig følt, at det har rykket, når det handler om at give børnene kultur helt ind på livet og om, at de her børn og unge har stået ansigt til ansigt med rigtige kunstnere og har set, hvordan det her er blevet gjort af eksperterne.
Det ser ud, som om ministeren også synes, det er en god ordning, men kan ministeren så ikke godt forstå, hvorfor alle de her kunstnere nu virkelig ærgrer sig over den her beslutning, og hvorfor de ikke kan forstå, hvad meningen egentlig var med det hele, når man nu ikke vil videreføre det?
Karen Ellemann (V), 2009-10-21:
Jamen jeg bliver altså nødt til bare at gentage det, for jeg tror virkelig, at det her meget beror på en misforstået opfattelse af reglerne på det her område.
For de private leverandører bliver altså afregnet til en pris, der fuldstændig svarer til, hvad det koster den kommunale leverandør at levere hjælpen.
Der ligger jo heri, at kommunen netop kender sine omkostninger og tilpasser sine priskrav til de faktiske omstændigheder.
Der kan f.eks. ske effektiviseringer, eller at kommunen ændrer i sine kvalitetsstandarder, og hvis flere borgere så vælger en privat leverandør, vil det naturligvis jo også komme til at betyde, at kommunen så må tilpasse sin egen leverandørvirksomhed.
Og det gælder jo netop også de administrative udgifter, som der er ved at skulle levere hjælpen.
Så man kan sige, at tilpasser kommunen sin leverandørvirksomhed til f.eks. tilvæksten af private leverandører, sådan som reglerne jo helt klart foreskriver man skal gøre det, vil der altså ikke være tale om stigende omkostninger.
Det er altså min klare forventning, at det også er i kommunernes interesse, at hjemmehjælpen organiseres så omkostningseffektivt som overhovedet muligt.
Line Barfod (EL), 2009-10-21:
Er ministeren enig i, at regeringen allerede har indregnet 500 mio. kr. i afbureaukratisering i kommuneaftalen, og at de seneste forslag derfor kun giver yderligere 400 mio. kr., så der er behov for på anden måde at finde flere penge til kommunernes velfærd?
nr. S 148
Mener ministeren, at når der opstår problemer i den offentlige sektor, f. eks. et plejehjem, hvor man vender bleen, eller et udsat barn, der er blevet svigtet, så skal man ikke nødvendigvis indføre en masse kontrol i forhold til samtlige, der arbejder på området i hele landet, men hellere undersøge til bunds, hvordan den konkrete sag opstod, og iværksætte tiltag, der genopretter tilliden?
Spørgsmålet lyder: Mener ministeren, at når der opstår problemer i den offentlige sektor, f.eks. et plejehjem, hvor man vender bleen, eller et udsat barn, der er blevet svigtet, så skal man ikke nødvendigvis indføre en masse kontrol i forhold til samtlige, der arbejder på området i hele landet, men hellere undersøge til bunds, hvordan den konkrete sag opstod, og iværksætte tiltag, der genopretter tilliden?
Carina Christensen (KF), 2009-10-21:
Jeg ved altså ikke rigtig, hvad jeg skal sige, for der er ikke den helt store uenighed.
Hr. Mogens Jensen synes, det her er en fin ordning, og jeg synes sådan set også, det er en fin ordning.
Det er også en ordning, jeg på sigt ønsker at se om vi kan fortsætte med.
Her og nu har der bare ikke været penge til det i budgettet, og derfor har vi ikke kunnet skrive det med ind i regeringens finanslovforslag.
Sådan ser situationen ud næste år.
Det kan være, den ser anderledes ud året efter.
Jeg vil hele tiden være opmærksom på, om vi igen kan sætte gang i den her ordning, enten på samme måde, som den har kørt her og nu, eller i mindre skala.
Det vil jeg sådan set løbende være meget opmærksom på.
Så må jeg bare også til hr. Mogens Jensen sige, at det jo er lidt nemt at sige, at vi nu bare skal køre den her ordning videre.
Hr. Mogens Jensen var jo selv med på, at det her skulle være en forsøgsordning for en afgrænset periode på 4 år, og man fandt dengang i 2006 pengene til 4 år.
For hr. Mogens Jensen er det sådan, at når man sætter et forsøg i gang, skal man pr. automatik også videreføre forsøget hundrede procent bagefter – det har man nærmest forpligtet sig til, når man sætter forsøg i gang.
Hvis det var tilfældet, kunne vi faktisk aldrig nogen sinde tillade os at starte forsøg op i det her land, hvis der var en klar forventning om, at ethvert forsøg til hver en tid skulle køre videre.
I det her tilfælde har det været et godt forsøg, det er nogle positive resultater, og derfor er jeg også interesseret i på sigt at se, om vi kan føre ordningen videre.
Mogens Jensen (S), 2009-10-21:
Jamen jeg er da glad for, at ministeren hellere vil møde op her i Folketingssalen og tage en debat med Folketingets partier om det her, end at ministeren ønsker at invitere til et møde, som forligspartierne har bedt om, fint nok.
Jeg synes jo, at det vigtigste er, at ministeren er enig med os i, at det her er rigtig, rigtig gode ordninger.
Vi er også enige med Statens Kunstråd om, at det er rigtig gode ordninger, som 15.000 børn – endda flere – har haft glæde og gavn af.
Men når det præcis er evalueret så godt, når vi er enige om, at det er rigtig gode ordninger, kan ministeren så ikke se, at der er et problem?
Ministeren siger i øvrigt selv, at hun gerne vil fortsætte ordningerne, og pludselig er der et afbræk, hvor alt det, der er bygget op, pludselig må lukkes ned og stedes til hvile for en tid og måske for altid.
Det er da ikke en hensigtsmæssig måde at gennemføre ordninger på, hvis man i øvrigt synes, at de har været positive, og man gerne vil fortsætte dem.
Carina Christensen (KF), 2009-10-21:
Jeg vil sige til hr. Mogens Jensen, at min dør altid er åben ovre i Kulturministeriet.
Hr. Mogens Jensen er velkommen; han er velkommen til at ringe; vi kan mødes i samråd; vi kan mødes her i salen.
Jeg synes også, det er meget fint at svare på spørgsmål her, så det skal slet ikke være det, der skiller os ad.
Jeg synes altid, at det er hyggeligt at træffe hr. Mogens Jensen.
Jeg vil sådan set bare sige, at vi ikke er uenige på det her punkt.
Altså, jeg synes også, at det er en god ordning.
Huskunstnerordningen har været en fin ordning.
Jeg synes, det var fint, at man fik lavet en aftale, der var bred opbakning til fra de politiske partier, hvor man i 4 år havde fundet nogle penge til, at man kunne finansiere, at huskunstnere bl.a. kunne komme ud på skoler i hele landet.
Vi har så været inde at vurdere, om der var råd til at fortsætte ordningen næste år.
Det har vi vurderet at vi ikke kunne have med i vores budget.
Nu er der så finanslovforhandlinger, og så må vi se, hvor de lander.
Men igen, det, der ikke er penge til næste år, kan der måske være penge til året efter.
Jeg er positiv over for ordningen.
Jeg vil hele tiden være åben over for at se på, om der skulle være en mulighed for at rejse penge til den her ordning.
Vi må bare huske på, at selv om en ordning har nogle positive resultater og også en positiv evaluering, er det jo ikke nok i sig selv.
Der skal finansiering til.
Mogens Jensen (S), 2009-10-21:
Som ministeren udmærket ved, har Statens Kunstråd i et brev af den 20. april i år anbefalet ministeren, at de her ordninger kunne videreføres.
Det har ministeren jo så ikke rigtig reageret på.
Vi har så bedt om – vi, der var forligspartier vedrørende det finanslovforlig – at få et møde med ministeren, hvor vi kunne få lejlighed til at evaluere ordningerne og eventuelt sammen diskutere, hvordan vi kunne finde økonomien til at fortsætte ordningerne.
Det har ministeren heller ikke ønsket.
Vi har så også ønsket at få ministeren i et samråd her med 14 dages varsel.
Det har ministeren heller ikke efterkommet.
Derfor står vi nu og diskuterer sagen her i Folketingssalen, og der kommer jo to spørgere efter mig vedrørende nøjagtig det samme, så vi kunne jo have klaret det med et møde, vil jeg sige til ministeren, for det første.
Er det så ikke ministerens ansvar at sikre, at der kommer en evaluering og en diskussion, og at ministeren afsøger de politiske muligheder for at skaffe pengene til, at ordningen kan fortsætte?
Ministeren kan da ikke skyde os noget i skoene, når vi i øvrigt aktivt har forsøgt – når Statens Kunstråd har forsøgt – at få ministeren i tale om det her spørgsmål.
Carina Christensen (KF), 2009-10-21:
Lad mig allerførst understrege, at der ikke er tale om, at jeg har standset bevillingerne til huskunstnerordningen.
Bevillingen blev afsat som en del af finanslovaftalen for 2006, og der var i den forbindelse enighed om, at bevillingen skulle løbe i perioden 2006 til og med 2009.
Socialdemokraterne var selv med til at indgå den aftale, så derfor burde det jo heller ikke komme helt bag på Socialdemokraternes ordfører, at aftalen altså udløber nu.
Når det er sagt, vil jeg også sige, at jeg har glædet mig over de meget fine evalueringsresultater for huskunstnerordningen.
Evalueringen har vist, at der med ordningen har været god og kvalitetsorienteret kunstformidling til børn og unge i hele landet.
Jeg er derfor bestemt positiv over for huskunstnerordningen, og jeg vil også meget gerne se på, om den på et tidspunkt kan føres videre.
En videreførelse af ordningen vil koste ca. 10 mio. kr. om året, og desværre har jeg ikke kunnet budgettere med de penge i år.
Det er svære tider, og det er nu engang sådan, den økonomiske situation ser ud lige nu.
Men dermed altså ikke sagt, at jeg afskriver ordningen på sigt.
Det, som der ikke er midler til at gøre i år, kan der jo være midler til at gøre et andet år, og de gode erfaringer og evalueringsresultater forsvinder jo heldigvis ingen steder hen.
Mogens Jensen (S), 2009-10-21:
Vil ministeren redegøre for, hvorfor ministeren har valgt at standse bevillingerne til huskunstnerordningen, når Statens Kunstråd på baggrund af overvældende positive evalueringer har udtrykt et meget stærkt ønske om, at bevillingerne fortsættes?
Line Barfod (EL), 2009-10-21:
Det lød jo umiddelbart meget fint, men jeg forstod ikke helt, om det, ministeren sagde, var, at regeringen vil holde op med at indføre en masse kontroltiltag for de dele af den offentlige sektor, der ligger ude i kommunerne, så der ikke, hver gang vi får en sag, kommer nye kontroller, men at man vil gøre det sådan, som man f.eks. har gjort i forhold til Forsvarskommandoen, hvor man, på trods af at der nu er afsløret meget, meget alvorlige fejl, har sagt, at det, der skal til, er at få genoprettet tilliden.
Er det den holdning, som regeringen også vil have, når det fremover kommer frem, at der er forekommet fejl på et plejehjem, på en skole eller i et jobcenter eller i en socialforvaltning?
Vil det så også være regeringens holdning og den måde, man vil agere på, at der ikke skal indføres nye statslige eller lokale kontroller, men at det handler om at få undersøgt: Hvorfor opstod den sag, hvad var baggrunden for den, er det, fordi der generelt er noget galt med den måde, som arbejdet er tilrettelagt på, så vi skal ind og ændrer noget for hele landet, eller var det det konkrete sted, der opstået en fejl, så det derfor er der, man skal tage fat, i stedet for at indføre en statslig regel om kontrol?
Så lad mig prøve at spørge op en anden måde: Mener ministeren, at vi grundlæggende kan have tillid til, at de offentligt ansatte har en god faglig uddannelse, ønsker at gøre deres arbejde så godt som muligt og normalt også er i stand til at udføre deres arbejde på en fagligt korrekt måde, så man derfor ikke behøver at have en lang række meget detaljerede kontrolregler fra statens side, f.eks. om, at en sagsbehandler på et jobcenter skal indkalde en arbejdsløs til en samtale på et bestemt tidspunkt – for ellers mister kommunen refusion og sagsbehandleren gør ikke sit arbejde ordentligt – når hun godt ved, at den pågældende skal ind og opereres ugen efter og derfor ikke vil kunne sige noget som helst om, hvordan jobudsigterne ser ud, før den pågældende har fået gennemført operationen?
Karen Ellemann (V), 2009-10-21:
Jamen fru Line Barfod ved jo godt, at regeringen netop har lanceret sin yderst ambitiøse plan for mindre bureaukrati i kommuner og regioner, hele den plan, som vi kalder »Mere tid til velfærd«.
Planen bygger lige præcis på det, som jeg formoder spørgeren også efterlyser, nemlig en høj grad af tillid til, at kommunerne og medarbejderne kan forvalte ansvaret og bruge de øgede frihedsgrader til lokalt at skabe endnu højere kvalitet for borgerne.
Planen skal nemlig give kommunerne og regionerne og de offentlige ledere og ansatte, som er tættest på borgerne, større frihed til selv at beslutte, hvordan opgaverne skal løses.
De her 105 forslag, som er i planen »Mere tid til velfærd«, er jo altså ikke noget, vi bare selv har hevet op af hatten, men de er netop blevet til på baggrund af et langt forarbejde, hvor alle sten er vendt, og hvor vi har været ude at lytte og været i dialog med lige præcis frontmedarbejderne – de mennesker, som spørgeren også omtaler, og som netop fra deres dagligdag ved, hvor der kan ske regelforenkling, og hvor der kan arbejdes med tillid og mindre kontrol.
Line Barfod (EL), 2009-10-21:
Nu er en række af de forslag, som ministeren er kommet med, jo forslag, der fjerner noget af det demokrati, der har været, f.eks. ældreråd, og siger, at man ikke længere skal have ældreråd i alle landets kommuner.
Man kan jo hurtigt spare penge, når man fjerner en del af demokratiet.
Det har bare ikke noget som helst med kontrollen at gøre.
Ældrerådet er jo ikke en kontrol af de ansatte, ældrerådet er en mulighed for at have en dialog med de borgere, som det vedrører.
Men i forhold til spørgsmålet om kontrol vil jeg gerne høre, om ministeren også er indstillet på at fjerne de regler, som f.eks. hr. Rasmus Prehn stillede spørgsmål om før, og som gør, at hjemmehjælperne er nødt til at bruge en masse tid på at måle og veje deres tid, fordi regeringen er optaget af, at private firmaer skal kunne byde ind, og at alt det, der er på ældreområdet, skal kunne måles og vejes i bittesmå bidder.
Er ministeren indstillet på, at her er det altså vigtigt, at man kan have en ordentlig arbejdstilrettelæggelse, og at der er tillid til, at de hjemmehjælpere, der er ude hos de ældre, godt kan tilrettelægge arbejdet sammen med de ældre, uden at det er målt op i 5 minutter til støvsugning, 7 minutter til nedre toilette osv., men at man faktisk kan finde ud af at tilrettelægge, hvad det er, den ældre har brug for den pågældende dag?