Morten Østergaard (RV), 2009-11-19:
Det Radikale Venstre støtter naturligvis også forslaget til lov om indfødsrets meddelelse, som vi har for vane altid at gøre det.
Det er naturligvis en stor glæde for de personer, der nu har fundet vej igennem nåleøjet og er blevet optaget på lovforslaget og dermed kan få dansk pas, dansk stemmeret og dermed også rettelig være danske statsborgere.
Men som det også efterhånden er blevet traditionen, vil jeg også benytte lejligheden her til at sige, at det er ærgerligt, at regeringen og Dansk Folkeparti ikke vil lytte til deres egne eksperter.
Det var jo sådan, at integrationstænketanken under ledelse af Erik Bonnerup meget klart ridsede op, at Danmark har de sværeste betingelser i Vesteuropa for at få indfødsret, og at det ikke er integrationsfremmende, men integrationshæmmende; at folk i andre lande har held med at bruge indfødsretsreglerne til at skubbe integrationsprocessen hurtigere frem; og at man, hvis man vil kigge på og lære af nogle af de lande, også vil kunne bruge det som et redskab for at få en bedre integration i Danmark.
Derfor synes vi, det er ærgerligt, at reglerne er blevet så stramme.
Vi tror faktisk, det kunne være med til at motivere nogle til at integrere sig hurtigere, hvis der også var en hurtigere adgang til at opnå indfødsret.
Endelig skal det også være nævnt her, så ingen er i tvivl om, at det ikke er glemt, at vi stadig væk synes, at det er et problem, at man i forbindelse med folk, der har visse diagnoser, som ikke finder nåde for regeringens blik, tilsidesætter den lægefaglige vurdering og siger, at posttraumatisk stress ikke er tilstrækkelig en diagnose til at blive fritaget for nogle af de skrappe krav, der er for at få indfødsret.
Det betyder, at vi får en klasse i Danmark, som er uden rettigheder, selv om de har boet her i rigtig mange år og fortsat skal bo her, og som ikke kan deltage aktivt i samfundslivet – ikke fordi de ikke har lyst, ikke fordi de ikke gerne vil have dansk statsborgerskab, men fordi man ikke vil lytte til de læger, der har sagt, at deres lidelser påvirker deres evne til at leve op til kravene.
Endelig ved jeg, at jeg taler på rigtig mange frustrerede, forhåbentlig kommende danskeres vegne, når jeg siger, at de i forbindelse med de seneste ændringer af indfødsretsprøven er rigtig, rigtig kede af den måde, det er foregået på.
I forbindelse med Metockdommen, som jo intet havde med den politiske aftale at gøre,
skærpede man en række krav og ændrede en række vilkår for prøveaflæggelse, som for mange betød, at de måtte starte forfra eller oplevede, at det blev sværere undervejs.
Efter at de havde gjort sig klar til at tage en prøve på nogle vilkår, blev det gjort endnu sværere, og bedst som de følte, at de nu var nået op til toppen af bjerget som Sisyfos, så trillede regeringen altså stenen ned igen, og så kunne de starte forfra.
Det ved jeg skaber frustration hos nogle.
Jeg snakkede selv med en selvstændig erhvervsdrivende, som ikke mente, at han kunne bruge den tid, der skulle til for at leve op til de nye krav, uden at det ville gå ud over hans virksomhed, og derfor ville han så udsætte forehavendet.
Jeg synes bare, det er et dårligt signal, at nogle af dem, der hiver og slider og klarer sig rigtig fint, så ikke kan få indfødsret, fordi man i sidste øjeblik hæver barrieren.
Når det er sagt, skal det jo ikke slå skår i glæden for dem, der rent faktisk slap igennem nåleøjet, og som vi ønsker tillykke med deres nye statsborgerskab, når de her tre behandlinger er gennemført i Folketinget.
Vi glæder os til at hilse på dem, når de forhåbentlig sammen med deres familier lægger vejen forbi på statsborgerskabsdagen.
Der er jeg nødt til lige at springe ind i debatten, for jeg synes jo, at ærlighed klæder enhver og ikke mindst en minister.
Altså, det må være en stor skuffelse for regeringen at opleve, at det her ikke har kunnet vende kurven for det private forbrug, når man nu så ensidigt i sin krisehåndtering har satset på det.
Man har investeret et ganske betragteligt antal skattekroner eller SP-kroner i at lave en it-omstilling, der skulle gøre, at den her milliardcheck skulle sætte gang i dansk økonomi.
Det private forbrug er dalet, og regeringen har allerede nu to gange, siden vi ændrede de her regler, været nødt til at nedjustere sine egne forventninger til dansk økonomi.
Derfor synes jeg, at det ville klæde ministeren at sige: Vi satsede, vi tog fejl.
Men det eneste – og det var det, vi sagde var det reelle formål – vi med sikkerhed fik ud af det, var, at vi fik nogle ekstra skatteindtægter.
Det var i virkeligheden også det, der var pointen.