Marianne Jelved (RV), 2012-09-06:
For 2 dage siden offentliggjorde Nationalbanken tallene for august vedrørende valutareserven.
Tallene viste, at nu var valutareserven på et meget højt niveau, nemlig på hele 514 mia. kr.
Hvad er det så egentlig udtryk for?
Der er tillid til, at regeringen fører en sund økonomisk politik.
Der er hos udenlandske investorer tillid til Danmark, som nu betragtes som det, man i den finansielle sektor kalder en sikker havn.
De tør godt placere deres midler i Danmark.
Det er, på trods af at vi har – jeg var lige ved at sige – verdensrekord i renteniveau, altså forstået som lave renter.
Jeg ved ikke, om det er verdensrekord, men det nærmer sig i hvert fald.
Så det er jo ikke et sted, hvor investorerne normalt vil investere deres midler, fordi de ikke får nogen særlig stor forrentning, men det vælger de altså alligevel at gøre, og det er udtryk for tillid til den danske økonomiske udvikling eller/og til den økonomiske politik, der føres i Danmark.
Der er tillid til, at vi har orden i husholdningen, og at vi følger henstillingerne fra EU.
Den tillid er meget håndgribelig og har en direkte effekt på vores dagligdag.
Når der er så mange rundtomkring i verden, der er villige til at placere deres penge i Danmark, så sker der det, at renten bliver meget lav.
Den historisk lave rente, vi oplever nu, har holdt hånden under 40.000 job i 2012.
Hvis renten havde været højere, havde vi haft færre i beskæftigelse, end vi har i dag.
Den tillid, som investorerne i verden omkring os viser os, er meget svær at opnå.
Eller man kan sige det på en anden måde: Den kan meget hurtigt mistes.
F.eks. blev Frankrigs rating af de bureauer, der vurderer troværdigheden i den økonomiske politik i de forskellige lande, sat fra et meget højt niveau til et lavere niveau for ikke så længe siden.
Det var formentlig, fordi Frankrig ikke har gjort nok ved sit pensionssystem, altså haft reformer nok.
Det er altså ikke fra det ene år til det andet, der sker ændringer, men det er en indfasning, som strækker sig over ret mange år.
Det er en skattereform, som også strækker sig over en indfasningsperiode på mange år.
Det er det lange sigt, som man bruger til at se fremad og vurdere, hvad der er brug for med hensyn til arbejdskraft i det her tilfælde.
Reformer kan dermed også forbedre konkurrenceevnen og øge fleksibiliteten på arbejdsmarkedet og styrke beskæftigelsen.
Men det er ikke nok at føre en økonomisk politik på det lange sigt.
Derfor har regeringen også det andet ben med.
Det er det, vi kunne kalde at lempe finanspolitikken på kort sigt for at afhjælpe ledigheden og holde hånden under beskæftigelsen.
Så vi laver både reformer, der forbedrer f.eks. vores uddannelsessystem, så det fungerer mere hensigtsmæssigt, og vi laver en finanspolitisk lempelse i meget stor målestok.
Jeg tror, det er rigtigt at sige, at Danmark p.t. fører den mest ekspansive finanspolitik i hele OECD.
Det er i en periode, hvor rigtig mange andre lande må spare.
Regeringen har både i finansloven for 2012 og i forslaget til finanslov for 2013 sat gang i en række initiativer, der styrker aktiviteten i samfundet og dermed er med til at holde hånden under beskæftigelsen.
Det er en fremrykning af offentlige investeringer for et beløb på knap 18 mia. kr. udtryk for; det er tilbagebetaling af efterlønsbidraget, som er et beløb på ca. 24-25 mia. kr.; det er skatteaftalen, der fremrykker og øger private investeringer på et beløb på 15-20 mia. kr.; det er en energiaftale, som øger investeringen i grøn energi over de næste 10 år med et beløb på 90-150 mia. kr.
Det er helt konkrete initiativer, der styrker beskæftigelsen med henholdsvis 10.500 personer i år og 21.000 personer i 2013, som det er blevet regnet ud af Finansministeriet. Med hensyn til finanslovforslaget, som vi diskuterer i dag, har vi endnu en udfordring, fordi vi har underskud på de offentlige finanser, der vil løbe op på 36 mio. kr. i 2013.
Det er penge, vi ikke har, som vi skal ud at låne på finansmarkederne, og som vi må betale renter for.
Men takket være vores ansvarlige økonomiske politik kan vi i modsætning til mange andre lande låne og endda til billige renter, men det ændrer ikke den bundne opgave, regeringen har påtaget sig, nemlig at låntagningen skal stoppe, og at underskuddet skal vendes til overskud.
I finanslovforslaget har regeringen prioriteret og givet otte prioriteter.
En prioritet er investeringer i vækst og beskæftigelse, det er grønne infrastrukturinvesteringer med f.eks. nedsatte takster i den kollektive trafik, et nyt ungdomskort, der gør, at de unge, der læser og studerer, kan køre billigere med kollektiv trafik, det er eldrift på jernbaner, det er investeringer i energi og klima, og det er mere byggeri i universitetssektoren og hospitalsbyggeri.
En anden prioritet er den særlige ungeindsats og et uddannelsesløft for ledige, hvor der er afsat midler til en målrettet mulighed for at komme i uddannelse og beskæftigelse for dem, der er tættest på at falde ud af dagpengeperioden.
En tredje prioritet er flere i uddannelse og højere kvalitet.
Det er ud fra den betragtning, at vi skal leve af uddannelse og forskning, vi skal have inspiration og viden, udvikling af nye virksomheder og nye muligheder for produktion, og derfor er det glædeligt, at der er et meget stort optag på uddannelserne i år.
Der er blevet prioriteret midler til taxameterløft, til humaniora og samfundsvidenskab, der er praktikpladsinitiativer og midler til at øge kvaliteten i erhvervsuddannelserne.
En fjerde prioritet er forskning og udvikling som drivkraft for vækst.
Forskningsbudgettet er på 1,07 pct. af bruttonationalproduktet, og der er den nyskabelse, som vi i Det Radikale Venstre er meget glade for, at universiteterne får 3 års basisforskningsmidler mod ellers kun at få for 1 år af gangen.
Det er jo for at give en anden finansieringsform, som bedre gør det muligt at planlægge i kvalitetsudvikling af uddannelserne, og så man er sikker på, hvad det er for et grundøkonomisk vilkår, der er på universiteterne.
Men der afsættes også midler til etablering af videncentre og forskning i produktionsfagene på produktionshøjskolerne, hvilket også er noget, Det Radikale Venstre har arbejdet på i mange år og sammen med andre partier i regeringen har prioriteret højt, også inden partierne kom i regering.
Så det er et rigtig vigtigt skridt.
Der er målrettede velfærdsforbedringer, bl.a. får psykiatrien flere midler, og der skal laves en landsdækkende handlingsplan.
Der skal være ret til hurtig udredning af diagnoser, og aftalen om bedre normering i dagtilbuddene udmøntes og følges i kommunerne.
Der skal også sættes målrettet ind til forebyggelse og hverdagsrehabilitering for ældre og til indsatsen over for kronisk syge.
Så er der indsats for bedre forebyggelse og fastholdelse, hvor Forebyggelsesfonden finansierer i 4 år et særligt fokus på forebyggelse af nedslidning og fastholdelse på arbejdsmarkedet.
Endelig er der den grønne omstilling, som jo skal komme til at præge det danske samfund i de kommende år, hvis det står til Det Radikale Venstre og regeringen, altså at vi får en skridt for skridt-omstilling af samfundet i det, vi kunne kalde en grøn omstilling.
Der er afsat 2,7 mia. kr. over 4 år til en omstilling af energisektoren, og der er afsat knap 600 mio. kr. til næste år til forskning i fremtidens energisystemer.
Så langt, så godt.
Allerede i 2013 vil det underskud, som vi kalder det strukturelle underskud, være 0.
Det betyder, at hvis vi tager påvirkninger fra konjunkturudviklingen væk, passer indtægter og udgifter sammen til næste år, og det er egentlig imponerende, at det på 2 år er lykkedes regeringen at nå til det mål, men det har så også krævet hård prioritering og stram styring af udgifterne både i staten og i kommunerne, men det er lykkedes, og det er noget af det, der viser omverdenen, at man kan have tillid til den danske økonomi, og derfor hjælper det også med de meget lave renter, for det er den fordel, vi har af at gøre tingene på den måde.