Karen Jespersen (V), 2008-11-27:
Der er jo så også den forskel på, om man siger, at den frihed skal gives inden for nogle økonomiske rammer, som sikrer en sammenhængende økonomisk politik, der er forsvarlig i forhold til landet som helhed, eller om man siger, at det handler om, at man simpelt hen bare skal lade kommunerne bruge penge og have de penge, uden at der er nogen former for rammer eller grænser.
Det er også derfor, at en diskussion som den her er så nyttig, fordi der jo også hos dem, der er imod det her lovforslag, kommer nogle forskelle frem i holdningerne.
Det mener jeg er grundlæggende positivt, fordi det er en meget, meget vigtig diskussion, vi har her.
Jeg synes, det er meget glædeligt, at der er så bred forståelse blandt Folketingets partier for, at vi står med et reelt problem.
Jeg er selvfølgelig helt med på, at der kan være nogle afgrænsningsproblemer og nogle ting, der skal afklares, og det egner udvalgsarbejdet sig jo til.
Fru Marianne Jelved nævnte hele spørgsmålet om ligebehandling, og at det var nogle svære afgørelser, og det er jo fuldstændig rigtigt.
Men omvendt lå det jo også i hele debatten, at det så også kan være nogle svære problemer, vi bliver stillet over for, hvis ikke vi går ind og træffer nogen af de afgørelser.
Men jeg er selvfølgelig helt med på at se på de spørgsmål, der blev rejst.
Jeg er også enig i, at der jo bag det her forslag er nogle mere dybtliggende problemer.
Bl.a. er der det problem, der handler om, at der er børn, der bliver efterladt i udlandet.
Det problem dukker jo op på forskellige leder og kanter og er noget, som Udenrigsministeriet arbejder meget med.
Jeg er også indstillet på, at vi kan bruge den her sag som en anledning til at få en status over, hvor vi er henne, for det er klart, at det er et meget svært problem at løse.
Som fru Line Barfod også selv sagde, er der forældremyndigheden.
Og igen, hvis man går ind og laver nogle ting, jamen hvordan bliver det så noget, der får konsekvenser for andre forældre?
Så selv om forslaget jo ikke umiddelbart handler om det, så kan man jo stille spørgsmål om det, og så kan vi se, hvad status er for at hjælpe de børn, der bliver efterladt.
Der har været et par eksempler, som fru Astrid Krag også har nævnt.
Det andet bagvedliggende problem er det, som fru Marianne Jelved nævnte, om den her rapport, der viste, at 600 børn ikke går regelmæssigt i skole.
Nu er der nogle opgørelsesmæssige problemer ved den rapport, men det ændrer ikke ved, at det er et meget alvorligt og et voksende problem.
Københavns politidirektør, Hanne Bech Hansen, havde en artikel i går, tror jeg, det var, om ghettoområderne i København og omegn, hvor hun siger, at selv om vi nu får styr på nogle af de kriminalitetsproblemer, bl.a. med skydevåben, der er, så kan vi se, at der er et endnu større problem blandt de større børn, som hun netop karakteriserede ved, at de ikke kom i skole, men drev rundt på gaderne.
Det kan vi jo heller ikke løse med det her, det er jo grundlæggende et spørgsmål, som hører under Undervisningsministeriet, men det er helt klart et parameter for nogle børn, som har sociale vanskeligheder, og derfor er der et helt klart bindeled.
Det er også noget, som jeg snakker med undervisningsministeren om, nemlig hvad det er for ting, vi kan gøre, og hvordan vi kan tackle det her i fællesskab.
Det handler om alt, bl.a. hvordan kommunerne skal håndtere indberetninger fra lærere og andre.
For jeg er enig i, at det er et mere generelt problem, der er meget vigtigt at få løst.
Så vil jeg bare til allersidst sige, at det her jo grundlæggende handler om holdninger og holdningspåvirkning.
Fru Line Barfod spørger, hvor meget det overhovedet hjælper at tage nogle ydelser fra borgere.
Vi ved noget om det i forbindelse med forældrepålæg.
Det er ikke så mange, det drejer sig om, men det ser ud til at have en effekt, og vi ved det jo fra en helt speciel situation for nogle år siden i Helsingør Kommune, hvor man lavede et aktiveringsprojekt for mennesker på kontanthjælp, hvis børn ikke kom regelmæssigt i skole.
De skulle så følge dem i skole, ellers mistede de kontanthjælpen.
Det hjalp prompte.
Så vi ved, at det har en effekt, men jeg synes også, at der her er et bagvedliggende problem, som handler om, at forældrene har en meget stærk oplevelse af - som det tit bliver udtrykt - at deres børn bliver for danske og altså nu skal tilbage til oprindelseslandet og lære ikke at være så danske.
Jamen det kan meget vel være nogle holdninger, som man ikke ændrer på ved at tage pengene, men det er et signal, og det er en påmindelse til os om, at vi også skal huske den holdningspåvirkning, der ændrer de holdninger.