Morten Bødskov (S), 2012-03-29:
Tak for det, formand.
Vi har jo netop behandlet B 32 om skærpelse af straffen for seksuelt misbrug af børn, og det var det tredje beslutningsforslag i denne samling i rækken af beslutningsforslag om sager om seksuelt misbrug af børn, og nu står vi så med det fjerde beslutningsforslag om dette emne.
Og det beslutningsforslag, vi behandler nu, angår specifikt spørgsmålet om prøveløsladelse i sager om seksuelt misbrug af børn.
Også i forhold til dette tema er der tale om en problemstilling, der i de senere år flere gange er behandlet i Folketinget.
Det fremgår da også af bemærkningerne til beslutningsforslaget, at der er tale om en delvis genfremsættelse af det forslag, der hed B 112 fra folketingsåret 2008-09.
Som jeg meget klart lige har givet udtryk for i forbindelse med debatten om B 32, er seksuelt misbrug af børn en af de mest afskyelige forbrydelser, som ofte har meget voldsomme konsekvenser for ofrene.
Og som jeg har fastslået igen og igen, har regeringen sat indsatsen mod seksuelt misbrug af børn højt på dagsordenen.
Men også i forhold til beslutningsforslag nr. B 33 må jeg indlede med at slå fast, at regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget, og det vil jeg selvfølgelig gerne uddybe.
Jeg vil indlede med at understrege, at kriminalforsorgen har stor fokus på indsatsen over for personer, som er dømt for seksuelle overgreb mod børn, og det gælder også i forhold til spørgsmålet om prøveløsladelse.
Efter straffelovens § 38, stk. 1, kan prøveløsladelse finde sted, når to tredjedele af straffen er udstået.
Prøveløsladelse forudsætter, at den dømtes forhold ikke gør prøveløsladelsen utilrådelig, at der er sikret den dømte passende ophold og arbejde eller andet underhold, og at den pågældende erklærer at ville overholde de fastsatte vilkår for prøveløsladelsen.
Prøveløsladelse vil f.eks. være utilrådeligt, hvis der foreligger en væsentlig risiko for tilbagefald til ikkebagatelagtig kriminalitet, som ikke kan begrænses ved tilsyn af kriminalforsorgen og eventuelt særvilkår.
Der skal således foretages en meget konkret vurdering i hvert enkelt tilfælde af, om prøveløsladelsen er utilrådelig.
Ved prøveløsladelse af personer, der er dømt for sædelighedskriminalitet, herunder seksuelt misbrug af børn, skal fængslet, inden der træffes afgørelse om prøveløsladelse, i en række tilfælde indhente en udtalelse om vilkårsfastsættelsen fra de sociale myndigheder i den dømtes bopælskommune.
Fængslet skal i disse sager også indhente en udtalelse om, hvorvidt der bør fastsættes tilsyn, om tilsynets muligheder og om vilkårsfastsættelsen fra den afdeling af kriminalforsorgen, der i givet fald skal føre tilsyn med den pågældende.
Hvis der er tvivl om, hvorvidt den indsatte vil frembyde fare for andres liv og helbred, skal der indhentes en udtalelse fra Retslægerådet, inden der træffes afgørelse om prøveløsladelse.
Disse høringsregler er med til at sikre, at sagen er tilstrækkeligt oplyst, før der træffes afgørelse om prøveløsladelse.
I tilknytning hertil kan det oplyses, at det fremgår af kriminalforsorgens vejledning om prøveløsladelse, at når det gælder indsatte, der er dømt for sædelighedskriminalitet, vil der hyppigt være behov for at fastsætte vilkår om fortsat behandling i forbindelse med eventuel prøveløsladelse.
Herved etableres der mulighed for at understøtte tilpasning til en tilværelse i frihed i overgangsperioden efter afsoningens afslutning.
Det skal i den forbindelse nævnes, at hvis den prøveløsladte ikke overholder de fastsatte vilkår, er der efter § 40, stk. 2, i straffeloven mulighed for forskellige reaktioner, herunder kan det bestemmes, at den prøveløsladte skal indsættes til udståelse af reststraffen.
Det fremgår også af vejledningen, at hvis en sædelighedsdømt ikke vil acceptere et relevant vilkår under prøveløsladelsen om at fortsætte en påbegyndt psykiatrisk behandling eventuelt kombineret med kønsdriftdæmpende medicin, vil det i højere grad end sædvanlig medføre, at der gives afslag på prøveløsladelse.
Med beslutningsforslaget ønsker Dansk Folkeparti helt at afskaffe adgangen til prøveløsladelse for personer, der dømmes for seksuelle overgreb mod børn. Hvorfor kan
regeringen så ikke støtte forslaget, når vi nu ønsker at styrke indsatsen mod seksuelt misbrug af børn?
Her vil jeg gerne fremhæve, at når det gælder prøveløsladelse, så sker der, som jeg netop har redegjort for, en grundig undersøgelse af sagen, før der træffes afgørelse om prøveløsladelse, og der gives som altovervejende hovedregel afslag på prøveløsladelse, hvis den sædelighedsdømte ikke vil acceptere et vilkår om relevant behandling.
En afskaffelse af muligheden for prøveløsladelse i disse sager vil efter regeringens opfattelse være i fundamental modstrid med vores retssystems tilgang til straffuldbyrdelse.
Forslaget om at ændre reglerne om prøveløsladelse på den måde, som Dansk Folkeparti lægger op til, hvorefter en bestemt persongruppe som sagt generelt og på forhånd skal udelukkes fra prøveløsladelse, rejser en række vanskelige og principielle spørgsmål i forhold til den almindelige ordning med prøveløsladelse.
Prøveløsladelse sker som nævnt efter en konkret vurdering i den enkelte sag, og regeringen ser ingen grund til at fravige dette grundlæggende princip.
Den gældende praksis vedrørende prøveløsladelse af personer dømt for sædelighedskriminalitet er da også fastlagt inden for rammerne af dette grundprincip.
Prøveløsladelse med vilkår om sexologisk behandling er et vigtigt element i resocialiseringen af den sædelighedsdømte.
Hvis man afskaffede prøveløsladelse i disse sager, ville man samtidig afskaffe muligheden for at støtte og hjælpe den dømte til en kriminalitetsfri tilværelse – en tilværelse ude af kriminalitet, hvilket er til gavn for alle.
Men det handler ikke kun om støtte i forbindelse med overgangen til en tilværelse i frihed.
Og netop i disse sager er prøveløsladelse, fordi det sker med vilkår om sexologisk behandling, af endog meget stor betydning for den dømtes risiko for tilbagefald til ny kriminalitet.
Hvis man gennemførte den ordning, som Dansk Folkeparti lægger op til, ville vi ikke længere have mulighed for at løslade de pågældende på prøve med tilsyn og vilkår om behandling.
Og dermed ville vi ikke have mulighed for at bruge dette vigtige redskab i resocialiseringen af sædelighedsdømte.
Det anser jeg bestemt ikke som nogen forbedret retstilstand og da slet ikke for potentielle ofre.
er ikke at afskaffe muligheden for prøveløsladelse i sådanne sager, og regeringen kan derfor ikke støtte beslutningsforslaget.