Ellen Trane Nørby (V), 2012-05-30:
Man kunne jo også forestille sig, at mange af Venstres gruppemedlemmer har hørt den her debat i formiddag, at den nu blot bliver gentaget, og at de derfor heldigvis har bedre ting at give sig til, når hr. Jonas Dahl nu gør sig meget lystig over, hvor folk er, og hvor de ikke er.
Med hensyn til 60-procents-målsætningen har Venstre for lang tid siden sagt, at i dag er der 54 pct., der får en videregående uddannelse.
Vi vil gerne være med til at kigge på, om man kan udvide det tal til 60 pct., men det skal jo ikke ske på bekostning af kvaliteten.
Regeringen og Venstre er enige om, at vi skal have en offentlig velfærdsvækst på 0,8 pct.
Derudover har regeringen peget på, at der kan findes et provenu efterfølgende.
Vi er så uenige om, om det skal bruges til øget offentlig vækst i en af verdens største offentlige sektorer, eller om vi skal bruge det til at lave en perspektivrig skattereform, hvor vi sænker skatten på arbejde.
Det er jo den debat, der er relevant, og det er der, hvor vi mangler at få et svar og en indikation fra regeringen på, hvorvidt man faktisk har ambitionerne til at lave en stor skattereform, nu hvor muligheden er der.
Nu tror jeg, at der er lyd på.
Er der ikke det?
Men det er jo heller ikke, fordi vi er gået glip af så meget i dag til vores såkaldte afslutningsdebat, som nok mest af alt er en åbningsdebat, fordi det jo reelt set først er i sidste uge, at regeringen har lagt sit første eget rigtige udspil frem.
8 måneder er der gået, siden regeringen steg ned fra det berømte sorte tårn, og befolkningen kunne se, at den boulevard, der går langs tårnhotellet, var blevet brolagt med bristede løfter og svigtede forventninger.
At man kan stå heroppe på talerstolen og lade, som om det, man mener nu, har man altid ment!
Selv da hr. Joachim B. Olsen spurgte til de liberale teser, fortrak man ikke en mine.
Man svarede, som om det var noget, man altid havde ment.
Jeg må også give ros.
Jeg er imponeret over den måde, hvorpå man kan vende hundrede og firs grader og så lade, som om at det har man altid ment.
Men løftebrudslisten er jo enorm, nok også så lang, at statsministeren nogle gange bliver sur, når man nævner et brudt løfte til.
Og nej, det, jeg vil nævne nu, er ikke et løfte, som statsministeren har givet før valget.
Det er løfte, som statsministeren gav efter valget.
Den 26. december 2011 sagde statsministeren til Ekstra Bladet: Regeringen har ingen planer om at ændre, hvem der får børnecheck eller folkepension.
Vi piller ikke ved boligskatterne eller rentefradraget.
Den garanti og det løfte holder så åbenbart heller ikke længere.
Regeringens omgang med løfter og garantier er vel efterhånden som hyrdedrengens brug af ulven kommer i historien om Peter og ulven.
Der er ikke længere nogen, der tror på regeringens garantier.
Der er ikke længere nogen, der kommer og redder fårene.
Socialdemokraternes politiske ordfører, hr. Magnus Heunicke, sagde: Vi er i en ny tid i en ny politisk virkelighed.
Ja, det må jeg søreme give ham ret i.
Vi er i en helt ny politisk virkelighed, hvor flertallet ikke længere vil give danskerne en garanti for, at skattefar ikke kommer midt om natten og kræver endnu et hug i pengepungen.
Mere end 6 mia. kr. i ekstra skatter og afgifter er det blevet til, siden regeringen trådte til for 8 måneder siden.
En helt almindelig arbejderfamilie har i dag 3.400 kr. mindre til rådighed, fordi regeringen åbenbart ikke har nogle stopknapper for skatter og afgifter.
Vi er i en helt ny politisk virkelighed, hvor regeringen har gjort det mere attraktivt at være på overførselsindkomst, og hvor regeringen har skubbet 5.000 personer varigt ud af arbejdsudbuddet.
Vi er i en helt ny virkelighed, hvor statsministeren tror, at der bliver skabt job, bare hun siger kickstart.
Men det kan jeg sige at der ikke gør.
Det her er ikke Danmarks Radios tv-serie »Borgen«.
Der er ikke nogen, som kommer og fjerner en kulisse.
Det gør der ikke.
Ude i den virkelige verden er det ikke sådan, at tingene sker, bare fordi man taler om dem herinde på Christiansborg.
Så oplevede jeg også, at statsministeren bladrede rigtig meget rundt i sine papirer, da hun fik stillet spørgsmål, og jeg må nok bare til beklagelse konstatere, at det ikke altid var sådan, at hun fandt svar, der matchede de spørgsmål, der blev stillet.
Det bekræfter mig egentlig i, at jeg synes, at statsministeren skulle løfte blikket og kigge ud i verden omkring sig.
Kig derud, hvor kickstarten ikke er blevet til de job, som statsministeren har lovet.
Kig derud, hvor folk mister deres job, de butiksansatte, fordi grænsehandelen vokser, produktionsmedarbejderne, fordi regeringen har femdoblet NOx-afgiften, eller de 1.200 mennesker, der frygter en fyreseddel, fordi statsministeren vil lave en sukkerafgift.
Jeg ved godt, at statsministeren ikke bryder sig om at høre det, men verden ser altså anderledes ud end det, der står i det, statsministeren læser op fra sine papirer.
Efter debatten i dag må man også bare konstatere, at regeringen nok desværre ikke er enig med Venstre i, at hvis vi skal løse Danmarks udfordringer, kræver det, at vi gennemfører en perspektivrig og ambitiøs skattereform, en skattereform, hvor vi giver danskerne og danske virksomheder deres penge tilbage.
Hvis vi siger til danskerne, at de skal arbejde mere, er vi også nødt til at styrke danske arbejdspladsers konkurrenceevne, så de kan skabe flere job til danskerne.
Vi skaber ikke flere job til danskerne og styrker den danske konkurrenceevne ved at hæve en afgift for så at sænke en anden.
Vi har flere gange i dag spurgt regeringen, om regeringen er klar til at gennemføre en perspektivrig skattereform, hvor vi giver reelle skattelettelser til dem i bunden, dem, der gør en ekstra indsats, og til vores virksomheder, som gerne skulle have mulighed for at skabe job.
Jeg har stadig væk ikke fået et svar, men jeg håber på, at jeg kan få et svar her i anden runde om, hvorvidt regeringen er klar til at sætte reformmilliarderne i spil, så vi kan se en skattereform i en sammenhæng og ikke bare som et isoleret initiativ.