Frank Aaen (EL), 2008-10-21:
Som nævnt tidligere blev vi i Enhedslisten glade, da vi så forslaget ikke fordi det var identisk med vores, men alligevel imødekom det en stor del af det, vi foreslog, og som var til behandling sidste år, om, at vi skal have noget mere oplysning om, hvad virksomhederne gør vedrørende det at leve op til deres sociale ansvar.
Det er vi selvfølgelig glade ved, og derfor vil jeg også sige til alle dem, der nogle gange påstår, at Enhedslisten ikke har nogen indflydelse, at jeg godt tror, vi kan siges at have haft en anelse indflydelse i den her sag.
Vi er også enige med dem, der har sagt, at det her ikke er nok i sig selv, men at det er et skridt på vejen.
Noget af det, som der efter vores opfattelse ikke er arbejdet nok med, er, at det stadig væk er frivilligt, om man har en politik, og det bør det jo ikke være.
Det bør jo ikke være sådan, at man bare køber ind, og så lukker man øjnene og undlader at se på, hvordan tingene, som man køber, og som man vil sælge til andre, er produceret.
Det skal selvfølgelig være en pligt.
Vi vil også godt lige sige, at det er lidt for tilfældigt, når der henvises til, hvad man skal gøre.
Der henvises til Global Compact, men det er ikke engang noget, man skal, det er noget, man kan.
Det er præcis nogle af de ILO-konventioner, som der er meget store problemer med at få overholdt ude i verden, og der burde være meget mere pres på, at danske virksomheder skal sikre det, i stedet for bare at sælge det, der er billigst.
Derfor er det ikke sådan, at vi siger: Hurra, hurra, nu er alting godt.
Vi siger bare, at det er et skridt på vejen.
Det er selvfølgelig også et skridt på vejen, at de 1.100 største virksomheder skal omfattes af de her regler, men hvad med alle de andre, som vi også havde oppe i debatten?
Dem er vi jo også nødt til at kigge på, og der er jeg i forbindelse med den diskussion, vi havde om det, enig i, at vi selvfølgelig skal kigge på det på en måde, så vi hjælper dem og ikke bare udsteder nogle forordninger, som gør, at de ikke kan overkomme det.
For det er klart, at det kan være svært - vi kender det også inden for økologien, hvor det kan være meget svært for en økologisk virksomhed at få dokumenteret helt ned i det nederste led, om der nu er orden i de økologiske principper.
Dem bør vi selvfølgelig også hjælpe, og det gælder også her.
Vi skal ikke bare være bureaukrater, vi skal også være dem, der konkret hjælper.
Jeg vil sige, at det her er ét forslag.
F.eks. har vi foreslået, at der skal være en mærkningsordning, sådan at man kan se på et mærke, at de etiske vilkår vedrørende produktionen af det produkt er i orden, for vi kan jo ikke have, at alle forbrugere skal have en transportabel computer med ud i butikken og slå op på nettet for at se virksomhedernes årsregnskab, inden de køber et produkt.
De skal sådan set have mulighed for straks på stedet at kunne fravælge et produkt, hvis ikke de har tillid til, at det er ordentligt lavet.
Der skal være en database, hvor man kan gå ind og søge på, hvor tingene bliver lavet henne, for det er kun, hvis man har mulighed for at undersøge, hvor tingene bliver lavet henne, at man også kan kontrollere, om det, de skriver i deres regnskab, er rigtigt, eller om det bare er reklame.
Det er jo den næste ting, og derfor skal vi selvfølgelig også sørge for, at man kan kontrollere oplysningerne.
DanWatch er nævnt i debatten; det er et fremragende lille institut, men der er kun to ansatte, og de laver enormt meget, men de burde selvfølgelig komme på finansloven, sådan som man er det i Sverige og i Norge.
Sådan burde det også være i Danmark.
Vi skal hjælpe fagforeningerne i de lande, hvor tingene produceres, og hvor problemerne er, så de er i stand til at kunne kontrollere.
Vi skal hjælpe danske ngo'er, fagforeninger, miljøorganisationer og menneskerettighedsorganisationer til at samarbejde med folk i de pågældende lande, så de kan sørge for, at tingene fungerer, og så vi også på den måde kan kontrollere tingene. Det, vi altså skal huske - jeg synes, der lidt har været en tendens til, at her tager vi meget hensyn til de danske virksomheder; og det er også i orden - er, at det drejer sig om, hvordan vi hjælper mennesker i de allerfattigste lande i verden med at få ordentlige arbejdsvilkår.
Det er jo det, det drejer sig om, og det er i hvert fald det, der ligger os rigtig meget på sinde.
Så vil jeg lige sige til ministeren i forbindelse med den debat, der var om revisorernes rolle, at jeg tror, vi bliver nødt til at kigge på det i udvalgsarbejdet.
Revisorer skriver jo under på så meget; altså, alle regnskaber er skrevet under af en revisor.
F.eks. de multinationale selskaber, der ikke har betalt skat i Danmark i 25 år, har deres regnskab underskrevet af en revisor, der siger, at det er et retvisende regnskab.
Det er alligevel mærkeligt, at man kan få en blank påtegning på sit regnskab, når man tilsyneladende ikke har tjent penge i 25 år og derfor ikke har betalt skat.
Derfor kan man altså ikke bare stole på det.
Og jeg vil også godt lige tilføje, at da vi havde et krav fra skatteministeren om, at man skulle have revisor til at kontrollere mere omkring f.eks. transfer pricing, blev forslaget jo trukket tilbage, fordi man sagde, at det var for dyrt.
Så mon ikke vi skal kigge lidt mere på det, for ellers er jeg bange for, at revisors erklæringer ikke er noget værd.
Vi støtter forslaget.