Per Ørum Jørgensen (KF), 2009-04-24:
Det sker da forhåbentlig ikke foreløbig - af hensyn til danskerne.
Det, jeg synes er væsentligt, og det, jeg føler Socialdemokraterne totalt negligerer i den her sag, er, at vi står i en situation, hvor det i 2001 var hvert tiende grønlandske barn, der gik sulten i seng.
Situationen er blevet forværret, så det nu er hvert sjette grønlandske barn.
Hvis Socialdemokratiet virkelig er et socialt ansvarligt parti, tager man den situation meget mere alvorligt.
Det er ikke noget, De Konservative finder på.
Vi har UNICEF, et internationalt organ, der også tager den her situation meget alvorligt.
Tak for det, formand.
Indledningsvis vil jeg gerne anerkende, at Dansk Folkeparti rejser den, synes jeg, relevante og vigtige forespørgsel om grønlandske børns vilkår.
En regering eller et styre skal altid bedømmes ud fra, hvordan de svageste i samfundet behandles.
På den baggrund er det både pinligt, uværdigt og fuldstændig uacceptabelt, at den ene rapport efter den anden beskriver grønlandske børns forhold som værende både mangelfulde og utilstrækkelige.
Rapporterne illustrerer ikke bare en situation, som er status quo, nej, desværre bliver situationen år efter år værre og værre for de grønlandske børn.
Bag de fine taler om Grønlands selvstændighed og de store oliedrømme gemmer der sig en virkelighed, som byder, at næsten hvert sjette grønlandske barn går sulten i seng.
I 2002 var det hvert tiende barn - altså en uværdig forværring år efter år.
Den manglende vilje fra landsstyrets side til at løse problemerne har fået FN's børnekonvention, UNICEF, på banen med en klar besked om, at de vilkår, som landsstyret byder de grønlandske børn, kan være i strid med FN's børnekonvention.
Generalsekretæren for UNICEF i Danmark, hr. Steen Andersen, udtalte således i P1 i januar måned, at der var tale om en eklatant overtrædelse, fordi det er en helt basal rettighed ikke bare for børn, men for alle mennesker, at få nok at spise.
En eklatant overtrædelse, siger UNICEF.
Formanden for Grønlands socialchefer, fru Magga Fencker, understregede også alvoren i et interview til avisen Sermitsiaq i januar, hvor hun meget rammende sagde følgende
Hvorfor er vi ikke opmærksomme på det her, og hvorfor gør vi ikke mere politisk?
Den er jo rivende gal.
Det er et klart nødråb direkte fra de sociale myndigheder, der dagligt kæmper en brav kamp for at forbedre de sociale vilkår i Grønland, men landsstyret reagerer ikke på dette nødråb.
Grønland er ikke i folkeretlig forstand en selvstændig nation og kan på den baggrund ikke tiltræde internationale aftaler.
Den tidligere statsminister hr. Anders Fogh Rasmussen udtalte den 28. januar følgende om sagen: Vi må bestemt ikke komme i den situation, at Danmark bliver hængt ud for ikke at behandle børn ordentligt, på grund af at der måtte være problemer i Grønland.
Det er vi nødt til at tage alvorligt, og det gør vi altså også.
Vi Konservative er meget enige i det udsagn.
Nu handler denne sag ikke bare om Grønlands og Danmarks internationale omdømme, den handler først og fremmest om den skæbne, som de grønlandske børn oplever.
I Det Konservative Folkeparti står vi på børnenes side i denne sag, og derfor må vi også sige meget klart, at uanset hvad traditionen byder med hensyn til, hvad Danmark skal blande sig i, når det gælder grønlandske anliggender og sagsområder, som Grønland har overtaget fra staten, så er dialog og høflighedsfraser ikke nok i en sag af den alvor, som den aktuelle med de grønlandske børn.
Der skal findes løsninger nu, og det haster.
For hver dag, der går, bliver forholdene for de grønlandske børn værre, og det kan vi fra konservativ side ganske enkelt ikke acceptere.
Man taler meget om råstoffer i Grønland og den rigdom, som disse råstoffer kan bringe, men desværre overser man det allervigtigste råstof til at sikre velstand og vækst i Grønland, nemlig de grønlandske børn og unge, som udgør Grønlands fremtid - de grønlandske børn og unge, som skal styre det grønlandske samfund i retning af en stadig større selvstændighed og uafhængighed.
Det nuværende landsstyre har fejlet, og de har ikke løst opgaven.
På trods af en solid viden om de store sociale problemer, har man hverken vist vilje eller evne til at løse opgaven
Tværtimod har man afvist de grønlandske politikere og partier, som ønsker at tage ansvaret for børnenes ve og vel.
Vores søsterparti Demokraterne og også partiet IA har fremsat adskillige forslag til at forbedre børnenes vilkår.
Man har f.eks. foreslået, at alle grønlandske skolebørn får to retter mad dagligt i skolen, et forslag, som koster 36 mio. kr. at realisere.
Set i sammenhæng med at det danske bloktilskud udgør over 3 mia. kr. årligt, er det da en fair pris for at forbedre børnenes hverdag, for at løse en af de helt centrale velfærdsopgaver, som landsstyret bør løse.
Man fristes til at spørge: Hvorfor?
Vi skylder de grønlandske børn, at der sker noget; vi kan ikke vende det blinde øje til den helt uacceptable situation, de lever med nu.
De grønlandske børn og unge er det råstof, som udgør Grønlands fremtid.