Eigil Andersen (SF), 2009-03-24:
Det vil være godt, hvis indvandrerkvinder og alle andre, der i dag er forsørget af deres familie, i fremtiden, som forslaget går ud på, får ret til at få de samme tilbud, som man i dag giver i de kommunale jobcentre til kontanthjælpsmodtagere - jobsøgning, løntilskudsjob, uddannelsesaktivering m.v.
Det er også meget positivt, at mange af disse nydanske kvinder gerne vil arbejde inden for ældreplejen.
Vi har simpelt hen brug for dem for at fastholde det velfærdssamfund, som vi gerne skulle have.
SF bakker derfor alt i alt det radikale forslag op.
Jeg synes da også, det er meget positivt, at regeringen er enig i væsentlige dele af tankegangen.
Men jeg vil også sige, at det jo i virkeligheden er sådan, at Beskæftigelsesministeriet i Danmark har to departementer.
Det ene departement bliver ledet af ministeren, og det andet departement bliver ledet af Dansk Folkepartis ordfører, hr. Bent Bøgsted.
Og sagen er, at alle de lovforslag, der skal behandles på Beskæftigelsesministeriets område, skal godkendes i begge departementer.
Selv om jeg da hørte visse positive toner i det, Dansk Folkepartis ordfører sagde, var det helt klart, at der også var nogle toner af noget, som var vendt imod gruppen af indvandrerkvinder.
Derfor vil jeg sige, at jeg da frygter lidt for, hvordan det her lovforslag kan komme til at se ud, når det har passeret det departement i Beskæftigelsesministeriet, som bliver ledet af hr. Bent Bøgsted.
Så har jeg en anden tilføjelse til det her forslag, og det er, at man ikke bare kan overføre alle de tilbud, som man i dag giver til kontanthjælpsmodtagere, til den gruppe, vi her taler om.
Det skyldes, at nogle af de tilbud, man giver til kontanthjælpsmodtagere, i virkeligheden er såkaldt skræmmeaktivering.
Det er aktivering, der bliver sat i gang for at skræmme kontanthjælpsmodtagere til selv at finde et job.
Det hørte jeg et eksempel på for nylig.
Så fik de at vide, at de skulle kigge på jobannoncerne i de her aviser, og så skulle de snakke sammen om, hvordan man bedst søger job, og prøve at udveksle erfaringer om det.
Da de havde gjort det en vis periode, var der en dag, hvor en af deltagerne ville gå hjem, efter at de igen havde behandlet emnet den pågældende morgen.
Men han fik ikke lov til at gå hjem.
Han skulle blive et bestemt antal timer for at overholde reglerne, og det var til ingen nytte, for der skete nemlig ikke mere den pågældende dag.
Den slags tilbud, som bliver givet til kontanthjælpsmodtagere, er ikke relevante for den gruppe, som vi her snakker om, nemlig indvandrerkvinder og andre, der ikke modtager nogen overførselsindkomst.
For de har jo, som det også er blevet sagt i debatten, ingen pligt til at arbejde.
Det betyder, at de simpelt hen skal synes, at det er tiltrækkende at deltage i de tilbud, der bliver givet.
Hvis det skal lykkes, og jeg håber, at det vil lykkes, er der simpelt hen brug for nogle bedre tilbud end det eksempel, jeg lige har omtalt her.
I SF tror vi derfor, at udgiften til hele den her ordning vil blive højere end de 25 mio. kr. årligt, som De Radikale har skønnet det vil koste.
Men det rører ikke ved, at vi synes, at det er et udmærket forslag fra Det Radikale Venstre, som vi altså også støtter fra SF's side.