Lars Barfoed (KF), 2010-05-20:
Dette beslutningsforslag pålægger regeringen at fremsætte et lovforslag, der sikrer, at alle løsladte fra kriminalforsorgens institutioner får udarbejdet en handlingsplan for tiden efter løsladelsen, og at der altid afholdes løsladelsesmøder med den indsatte før løsladelsen.
Jeg synes, der er meget rigtigt og meget fornuftigt i beslutningsforslaget her.
Der er gode overvejelser, som det bestemt er værd at diskutere.
Ideerne i forslaget lægger sig jo sådan set også, meget langt hen ad vejen i hvert fald, op ad regeringens nye arbejdsprogram, som indeholder en målsætning om at gøre mest muligt for at sikre den løsladte en meningsfuld tilværelse f.eks. ved at sørge for, at den løsladte har et arbejde, en uddannelse og en bolig efter løsladelsen.
Men beslutningsforslaget har også nogle svagheder.
Bl.a. forudsætter det, at det er nødvendigt her og nu at ændre de bestående regler for bl.a. udarbejdelse af handlingsplaner for at opnå en hurtig forbedring af de løsladtes forhold.
Det mener jeg ikke nødvendigvis er tilfældet.
Der er jo allerede i dag i lovgivningen krav om, at kriminalforsorgen skal udarbejde handlingsplaner for alle dømte, der udestår en fængselsstraf på 4 måneder eller derover.
Der skal desuden udarbejdes en plan for strafudståelsen og tiden efter løsladelsen for en lang række indsatte, der afsoner straffe under 4 måneder.
Det gælder bl.a. unge indsatte under 18 år og indsatte, der efter løsladelsen ikke har passende ophold eller underhold, eller hvis der i øvrigt er særlige omstændigheder, der taler for det.
Reglerne foreskriver allerede i dag, at der udarbejdes en plan for tiden efter løsladelsen for de indsatte, der skønnes at have behov for det, f.eks. hvis de er uden bolig, beskæftigelse eller har misbrugsproblemer.
Det er i øvrigt også den klare konklusion, man kan læse i evalueringsrapporten fra Projekt God Løsladelse.
Helt konkret er kriminalforsorgen og kommunerne i øjeblikket i gang med at gennemføre de anbefalinger, som følger af Servicestyrelsens rapport om Projekt God Løsladelse, og som er omtalt i beslutningsforslaget.
Køreplanen for god løsladelse indeholder en række detaljerede anbefalinger om sagsgangen bl.a. i forbindelse med udarbejdelse af handleplaner, som skal sikre, at både kommunen og kriminalforsorgen lever op til deres ansvar.
En af anbefalingerne er, at den handleplansansvarlige under den indsattes afsoning og senest 3 måneder før løsladelsestidspunktet skal indkalde den indsatte og de involverede myndigheder til et løsladelsesmøde.
Det væsentlige er altså, at der med gennemførelsen af køreplanen sker en koordinering mellem den indsatte, kriminalforsorgen og de øvrige myndigheder, hvor løsladelsen bliver planlagt og aftalt.
Så kan jeg i øvrigt oplyse, at Kriminalforsorgen har taget initiativ til at indgå nogle mere generelle samarbejdsaftaler med kommunerne om intensivering af indsatsen for forbedring af forholdene på udslusningsområdet.
Det overordnede formål med de aftaler er at sikre helhed, sammenhæng og klarhed i indsatsen over for borgere, der har begået kriminalitet, samt naturligvis at forebygge tilbagefald til kriminalitet.
Vi ved jo dels fra analysen, som ligger til grund for rapporten om Projekt God Løsladelse, dels fra erfaringerne fra andre udslusningsprojekter, at det er helt afgørende, at der altid bliver fulgt op, når den løsladtes sag overgår fra en myndighed til en anden.
Grundideen er helt enkelt den, at ingen myndighed må slippe, før der er en anden, som tager over.
I forhold til indholdet af samarbejdsaftalerne med kommunerne lægges der op til, at aftalerne ikke bør være forbeholdt den gruppe, som er omfattet af reglerne om handleplaner.
I stedet bør man favne bredere, sådan at samarbejdsaftalerne også omfatter dem, der ikke udarbejdes koordinerede handleplaner for, f.eks. dem med korte fængselsstraffe, og det kan også være varetægtsfængslede.
Samarbejdsaftalerne skal desuden ikke kun omfatte bolig, forsørgelse og behandling, som er de almindelige elementer i en handleplan.
Jeg har bedt om, at de nye samarbejdsaftaler også kommer til at indeholde en plan for uddannelse og beskæftigelse, som er to helt afgørende elementer i forebyggelsen af ny kriminalitet.
Kriminalforsorgen vil nu tage disse konkrete forslag til udvidelse af samarbejdsaftalerne med i drøftelserne med kredsrådene og med de enkelte kommuner.
Det gode budskab er sådan set, at de kommuner, der allerede har deltaget i drøftelserne, alle sammen har været meget positivt indstillet over for en udvidelse af målgrupperne og over for indsatsen generelt.
Ambitionen er, at der skal indgås samarbejdsaftaler med alle 98 kommuner.
Arbejdet med samarbejdsaftalerne er for en række kommuners vedkommende så langt, at jeg forventer, at de første underskrifter kan sættes i begyndelsen af juni, tror jeg meningen er.
Når aftalerne er på plads, vil der forhåbentlig ikke længere være tvivl om, hvem i kommunen og kriminalforsorgen der har ansvaret for de enkelte i forhold til udslusningsindsatsen.
Det er jo noget, der faktisk flytter noget for den dømte og sikrer den kontinuitet, som er så vigtig, for at udslusningen også bliver god.
I forlængelse af regeringsprogrammet vil regeringen desuden iværksætte en mere generel undersøgelse af, om indsatsen kan og skal omprioriteres, så der bliver mulighed for at styrke den resocialiserende indsats i forbindelse med udslusning, både i forhold til kriminalforsorgen og i forhold til de sociale myndigheder.
Der er derfor i stedet for brug for, at vi styrker samarbejdet og det gensidige organisatoriske kendskab myndighederne imellem, og det er jo netop forhold, som arbejdet med samarbejdsaftalerne og opfølgningen på Projekt God Løsladelse vil fremme.
Så afslutningsvis vil jeg sige, at ideerne bag beslutningsforslaget er gode og relevante og i øvrigt i god tråd med de initiativer, som regeringen allerede har iværksat på området.
Men jeg mener altså, at det er vigtigt, inden man træffer beslutning om nye lovgivningsmæssige krav til løsladelsesforløbet, at indhøste erfaringerne fra det arbejde, der er i gang mellem kriminalforsorgen og en række kommuner, og som jo netop tager sigte på at skabe løsninger på de problemer, der ligger til grund for beslutningsforslaget.