runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Morten Bødskov (S), 2010-12-15:
Det er rigtigt nok, at de offentlige udgifter er steget, men vi overlader det trygt til danskerne, om de oplever, at det er nok.
For hvis det var sådan, at der ikke var problemer med regeringens førte økonomiske politik, hvordan kan det så være, at kommunernes formand nu siger, at der som en konsekvens af regeringens økonomiske politik skal fyres op mod 10.000 ansatte i kommunerne?
Det svarer jo nogenlunde til, at Poul Nyrup Rasmussen havde sagt: Jamen vi bruger selvfølgelig flere penge på det offentlige, end Poul Hartling gjorde.
Væksten stiger i samfundet, men det, man skal forholde sig til, er, hvordan væksten i samfundet ser ud, og hvordan udviklingen i de offentlige udgifter ser ud.
Og der må man bare sige, at det er underligt, hvis regeringen mener, den ikke har gjort andet end godt, at vi ser meget, meget store besparelser i kommunerne, i regionerne og i staten.
Jacob Jensen (V), 2010-12-15:
Men hvis hr. Morten Bødskov står og siger, at vi ser store besparelser og nedskæringer, hvordan hænger det så sammen med, at hr. Morten Bødskov også bekræfter mig i, at der aldrig før er blevet brugt så mange penge som nu?
Hvordan hænger det sammen med, at hr. Morten Bødskov samtidig påstår, at der bliver skåret ned?
Det forstår jeg ikke.
Morten Bødskov (S), 2010-12-15:
Man kunne prøve at gå ud i en folkeskole.
Man kunne prøve at besøge en daginstitution.
Man kunne prøve at besøge et sygehus.
Man kunne prøve at besøge et uddannelsessted, der uddanner voksne, som er blevet kastet ud i arbejdsløshed.
Der kunne man så prøve at starte med at spørge: Har I oplevet besparelser?
Ja, ville de sige.
Ja, det er eksempelvis, at der kommer flere ældre.
Og hvad er det, regeringen har gjort i forhold til lige nøjagtig det faktum, at der kommer flere ældre?
Ja, man har slået en tyk streg over det, vi kalder den demografiske udvikling.
Ergo har man på forhånd, inden kommunerne kommer i gang, slået et stort hul i den kommunale kasse.
Det er deraf, besparelserne i kommunerne kommer.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2010-12-15:
Deroppe på talerstolen står en mand, som håber at blive landets næste finansminister, altså den mand, der håber, at der kan komme et regeringsskifte, og at han kan blive den, der skal drage ind i kontoret ovre i den røde bygning og sidde der og styre landets finanser.
Så spørger man minsandten ham: Hvordan ser det ud med de offentlige udgifter?
Har vi nogen sinde brugt flere penge på offentlig velfærd, end vi bruger nu?
Og der ved hr. Morten Bødskov jo godt at svaret er: Nej, det har vi ikke.
Hvad er hans svar så?
Er det ansvarlig politik?
Er det virkelig buddet fra den socialdemokratiske finansordfører, i forhold til hvad den offentlige sektor skal bruge af penge?
Det er nemlig, at vi trygt overlader til folk at finde ud af, om de synes, at de oplever, at det er nok, sådan en følelsespolitik.
Og så vil man gerne regere ud fra det udgangspunkt, at vi hele tiden spørger: Synes I, der er nok?
Hvis ikke man synes det er nok, kommer der bare mere.
Er det ansvarlig økonomisk politik?
Er det det, Socialdemokratiet i dag vil præsentere os for, nemlig at det er det, man gerne vil til magten på, at det er den måde, man vil styre de offentlige finanser på?
Morten Bødskov (S), 2010-12-15:
Det, Socialdemokraterne gør, modsat hvad den nuværende regering gør, er eksempelvis forud for et folketingsvalg i 2007, hvor Socialdemokraterne ikke lover, som der, citat, blev sagt af den tidligere finansminister, som også er til stede i salen i dag: megaløft i velfærden.
Socialdemokraterne lover heller ikke på et pressemøde inden et folketingsvalg århundredets reform af den offentlige sektor, som den tidligere statsminister, Anders Fogh Rasmussen, lovede danskerne, uden at sikre, at pengene er der til at indfri løfterne.
For det er jo det, der går galt.
Det er jo der, det går galt.
Når man lover, da man laver en finanslovaftale med Dansk Folkeparti, at dette er en god dag for børnefamilierne, fordi nu går lukkedagene i graven, sagde den tidligere vicestatsminister, Bendt Bendtsen, og man kan se, at antallet af lukkedage stiger,
så er det, at det går galt for regeringen og Dansk Folkeparti.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2010-12-15:
Det her er altså rent sort snak.
Hr. Morten Bødskov siger, at han som finansordfører for Socialdemokratiet siger tingene, som de er.
En af de ting, som han siger, og som han har sagt talrige gange fra den her talerstol, er, at der er megabesparelser i de offentlige budgetter.
Hvis vi så samtidig kan konstatere her i dag på denne onsdag, at der aldrig nogen sinde er blevet brugt så mange penge i den offentlige sektor,
har der så været megabesparelser?
Hvis man vil sige tingene, som de er, bliver man jo nødt til at forholde sig til tingene, som de er.
Hvis det, som foregår i den virkelige verden, er, at vi aldrig nogen sinde har brugt så mange penge på offentlig velfærd, som vi bruger i dag denne onsdag, bør det da på en måde afspejle sig i hr. Morten Bødskovs tale, og hvis det ikke på nogen måde afspejler sig i det, hr. Morten Bødskov siger, er det, fordi hr. Morten Bødskov er ude af trit med den virkelige verden.
Det kan være, det er derfor, at han bliver nødt til at overlade det til følelser, altså overlade det til – hvad var det? – hvordan folk oplever det, for hr. Morten Bødskov kan ikke finde bevis for det, han siger, i, hvordan facts er, så derfor bliver han nødt til at gå ud og lave sådan en følelsesmeningsmåling.
Er det ikke sådan, det forholder sig?
Per Ørum Jørgensen (KD), 2010-12-15:
Det er jo så åbenbart lidt en bekræftelse, idet jeg måske sådan tænker, at nu er det vigtigt også at holde en vis form for jordforbindelse.
Kan det virkelig passe, at Kristendemokraterne i forhold til de socialt udsatte, i forhold til folk, der ønsker at afslutte deres liv på hospice, i forhold til rigtig mange områder, hvor det konkret betyder noget, hvor det ikke bare er snak, men hvor folk konkret kommer til at mærke en forskel, med ét mandat faktisk har gjort en større forskel bare inden for de sidste 6 måneder end Socialdemokraterne med alle deres mandater?
Er det ikke bare snak?
Og er det ikke værd at anerkende, at der faktisk er nogen, der går ind og konkret forbedrer borgernes hverdag?
Morten Bødskov (S), 2010-12-15:
Nu skal man jo passe på med – og det gælder måske også spørgeren – at løfte fødderne for meget fra jorden, for der er så sandelig også lavet flere aftaler i den her finanslov, og det ved ordføreren jo ganske udmærket godt.
Det har ikke skortet på vilje til rent faktisk at lave aftaler.
Altså, hvis regeringen f.eks. bare til en start havde haft styr på sit parlamentariske grundlag og havde syntes, at der skulle gøres noget ved den stigende arbejdsløshed eller den faldende vækst, havde syntes, at man i stedet for at lægge op til, at der frem til 2013 – også med den finanslov, der lige er kommet her – skal spares op imod 6 mia. kr. på uddannelse og forskning, hvis man havde villet tage de der reformdagsordener, vækstpakker, innovation, iværksætteri og løftet dem til et nyt niveau og havde villet sikre, at vi kunne få gang i Danmark igen, ja, så skulle man bare have åbnet døren for Socialdemokraterne, så var vi kommet.
Derfor er pointen jo bare, at det, hr. Per Ørum Jørgensen er blevet lullet ind i, er den samme gamle, kedelige blokpolitik, og hvad er konsekvensen for hr. Per Ørum Jørgensen af at være bundet af den samme gamle, kedelige blokpolitik?
Jo, konsekvensen viser sig på lige nøjagtig det punkt, som man slog sig allermest op på, da man præsenterede sit partis genkomst her på Christiansborg.
Og hvad var det?
Det var afskaffelse af fattigdomsydelserne.
Og det kan man så ikke holde ved nu.
Hvis man mener, det er indflydelse, så synes jeg, man lige skal prøve at synke en ekstra gang.
Michael Aastrup Jensen (V), 2010-12-15:
Det var et meget langt svar, der overhovedet ikke svarede på noget som helst af det, jeg spurgte om.
Morten Bødskov (S), 2010-12-15:
Selvfølgelig vil vi ikke det, og jeg synes jo, det er så langt ude, at man i en situation, hvor Danmark vel næppe har været i en mere udsat og sårbar position, og hvor regeringen i sit eget Vækstforum har peget på ni udfordringer, tegner et billede af den her regerings indsats, når det handler om konkurrence, når det handler om uddannelse, når det handler om forskning, når det handler om forberedelse af dansk økonomi med henblik på reformer, som en katastrofe.
Hvis man i Venstres folketingsgruppe giver sig tid til at prøve at beskæftige sig med det – statsministeren sidder for bordenden, og så meget må man dog snakke med ham – så tror jeg, man kunne få en god diskussion om, hvad det er for udfordringer, det her land står over for.
Man kan bare sige det stille og roligt: Hvis man ikke vil være med til at tage ansvar for det, tager vi andre gerne ansvar for det.
Et er, at man stort set ikke er i stand til at samle et parlamentarisk grundlag om en finanslov; noget andet er, at man er handlingslammet i forhold til de reformer, som skal til for det danske samfund; noget tredje er, at man frem til 2013 sparer op mod 6 mia. kr. på alt det, alle er enige om at vi lever af og i generationer har levet af i det her land, nemlig uddannelse, forskning og viden.
Hvis man ikke kan se, at det er en fejlagtig medicin, trænger man til at forlade regeringskontorerne og komme ud og mærke, hvad det er for udfordringer, det her land står over for.
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-12-15:
Ordføreren har et par gange i sine besvarelser på de spørgsmål, der er blevet stillet indtil nu, været lidt inde på det her med, at regeringen og Dansk Folkeparti skulle lade være med at holde alle de her skåltaler, hvor man går ud og praler lidt af nogle af de resultater, som vi trods alt har opnået siden 2001.
Men jeg vil gerne sige til ordføreren, at Socialdemokraterne måske også skulle overveje at lade være med at lave skråletaler, for det er jo faktisk det, vi oplever gang på gang her i parlamentet, altså at det bliver skrål; det er simpelt hen skrål, vrøvl og latin, som kommer, når man skal diskutere, hvordan det går med den økonomiske udvikling i Danmark.
Vi har hørt ordføreren i dag sige: Jamen vi oplever det sådan; vælgerne oplever det sådan; vi har en følelse af, at tingenes tilstand er sådan.
Og så prøver vi andre ganske beskedent at tage udgangspunkt i virkelighedens verden og går ind og kigger på: Er det rigtigt, at vi har fået 3.000 flere læger på de danske sygehuse siden 2001?
Er det rigtigt, at vi har fået 4.000 flere sygeplejersker ansat siden 2001?
Er det rigtigt, at vi i 2009-10 har fået 12.500 flere offentligt ansatte?
Det kan man sammenholde med, at ordføreren står hernede i fuld alvor og påstår, at det hele går ad Pommern til i Danmark.
Morten Bødskov (S), 2010-12-15:
Jamen jeg forstår godt, at måske særlig Dansk Folkeparti kan have lidt svært ved at acceptere, at danskerne reagerer, som de gør, men der er jo en årsag til, at danskerne, almindelige familier reagerer, som de gør lige i øjeblikket.
Man gav kæmpe løfter forud for folketingsvalget, talte om, at nu skulle man skabe århundredets reform af den offentlige sektor, lave kvalitetsreformer, som nærmest skulle være guld og grønne skove for de offentligt ansatte, måtte vi forstå, og der var stort set ikke den ting, der ikke skulle ske, når vi lyttede til, hvad det var, de borgerlige politikere var fremme med i valgkampen i 2007.
Og så kommer virkeligheden, og hvad er virkeligheden?
Den er, at den økonomi, som man er klar til at give kommunerne og regionerne og også staten for den sags skyld, ikke er nok, hverken til at indfri de løfter, man har givet, eller til at sikre, at der er en fornuftig udvikling af servicen.
Det er der, det går galt, og det er der, hvor jeg godt kan forstå at Dansk Folkeparti har et problem.
Men så skulle man måske starte med at sætte sig for at indrømme konsekvenserne af ens egen økonomiske politik, som man fører sammen med regeringen, og det er, at konsekvensen er store besparelser i kommunerne, regionerne og staten for tiden.
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-12-15:
Jamen jeg synes jo for det første ikke, at jeg fik nogen som helst svar på eller bekræftelse af de faktuelle kendsgerninger, jeg nævnte, om den danske økonomiske udvikling siden 2001, altså om antallet af offentligt ansatte siden 2001 osv.
Det gik ordføreren let og elegant udenom.
Så siger hr. Morten Bødskov, at man også skal prøve at forstå, hvordan danskerne reagerer.
Men jeg forstår godt, at den enkelte dansker reagerer negativt, hvis vedkommende får en fyreseddel, eller hvis der sker andre ændringer i forbindelse med nedskæringer i ens kommune eller andre ting.
Men det, jeg bare synes vi skal have fakta frem om, er, at her i Folketinget er man politiker, og det betyder også, at hr. Morten Bødskov i hvert fald skal prøve på at tage udgangspunkt i virkelighedens verden.
Og det gør man altså ved at kigge rent matematisk på statens økonomi, statens finanser, de Økonomiske Redegørelser osv. osv.
Så er det jo fuldstændig hul tale, vi hører, når hr. Morten Bødskov står og siger, at der gennemføres megabesparelser rundtomkring i hele Danmark, og at vi er udsat for den største besparelse – en besparelse af dimensioner – i Danmarks historie, når vi samtidig stille og roligt tager fat i de statistiske nøgletal og kan se, at det, som ordføreren står og siger, er fup og fiduser.
Hvad synes ordføreren selv om det?
Morten Bødskov (S), 2010-12-15:
Det virker meget desperat, det må jeg sige.
Og det virker meget, meget virkelighedsfjernt.
Det er det, vi gør, og det er derfor, vi har fremlagt en plan, som betyder, at vi styrker den grundlæggende velfærd; en plan, hvor vi beder folk, der har tjent styrtende på den her regering, om at betale mere, og hvor vi samtidig ansvarligt siger, at med henblik på fremtiden skal vi have folk til at blive længere på arbejdsmarkedet.
Til udtalelsen om, at det skulle være fup og fiduser– sådan tror jeg udtalelsen var fra spørgerens side – at der foregår besparelser på vores uddannelsesområde, inden for socialområdet, på kulturområdet og på andre områder, som er med til at sikre, at vi kan have et godt og trygt liv og kan forny vores samfund, må jeg sige, at man må være ramt af sådan en kollektiv virkelighedsflugt fra Venstre, Konservative og Dansk Folkepartis side.
Gå dog ud og snak med almindelige mennesker, gå ud og spørg dem: Hvad er jeres bekymringer?
Så vil man få svaret fra børnefamilierne, fra pensionisterne, fra børnene i daginstitutionerne på, hvad bekymringen er.
Og den er, at antallet af lukkedage måske er på vej op i en kommune, at antallet af undervisningstimer i nogle kommuner bliver skåret ned, at der er forringelser af den grundlæggende velfærd.
Det er konsekvensen af regeringens økonomiske politik, og at man ikke vil indrømme det, at man ikke vil lytte til almindelige menneskers bekymringer, er jo bare det bedste billede på, at man har siddet alt for længe.
Det betyder jo, at almindelige hårdtarbejdende familiers hverdag er blevet ligegyldig for regeringen og Dansk Folkeparti.
Og det er måske det, der er den bedste konklusion på debatten her i dag, altså at hvor vi bekymrer os om almindelige hårdtarbejdende lønmodtageres familier, så vil man ikke fra regeringen og Dansk Folkepartis side se virkeligheden i øjnene og indrømme, at der er de problemer.
Det er jo det, der er konsekvensen af det, der bliver spurgt til.
Mads Rørvig (V), 2010-12-15:
Tak for det.
Jeg kan forstå på hr. Morten Bødskov, at man ser mange besparelser, og det samme giver hr. Morten Bødskovs formand, fru Helle Thorning-Schmidt, udtryk for.
Hun siger bl.a. i Berlingske Tidende den 7. december, i forhold til at man vil hæve de offentlige udgifter, at det altså er forkert, at vi bare ønsker at skrue voldsomt op for de offentlige udgifter.
Vi vil bare op på samme niveau som tidligere.
Så vil jeg gerne høre: Hvad er det for et niveau, man gerne vil op på?
For hvis det er samme niveau som i 2001, har vi lige pludselig 74 mia. kr., vi ikke ved hvad vi skal bruge til.
Morten Bødskov (S), 2010-12-15:
Jeg er godt klar over, at det kan være vanskeligt for højrefløjen i dansk politik, at man frem for at give ufinansierede skattelettelser igen – De Konservative, forstår vi, presser på for endnu flere skattelettelser til toppen af Danmark – rent faktisk har bedt dem, der har tjent styrtende på den her regering, om at bidrage lidt mere til fællesskabet.
Det er det, vi gør.
Hvorfor gør vi det?
Vi synes ikke, at det en god idé, at der skal spares op mod 6 mia. kr. – 6 mia. kr. – på uddannelses- og forskningsområdet frem til 2013.
Vi synes, at det er meget dårlig idé, og vi synes, at det er beviset på, at man som den ene ting har fjernet sig fra helt almindelige familiers bekymringer, og at man som den anden ting er ved at save den gren over, som det her land sidder på, og hvor alle er enige i, at vi altid har levet af uddannelse og viden.
Det er det, vi bl.a. vil bruge pengene på.
Mads Rørvig (V), 2010-12-15:
Jeg vil gerne bede ordføreren svare på det spørgsmål, jeg stillede i min første bemærkning.
Morten Bødskov (S), 2010-12-15:
Det er det, som vi beder dem, der har tjent styrtende på den her regering, om at bidrage til.
Derfor kan vi øge det offentlige forbrug.
Det gør vi gerne, og det gør vi, fordi alternativet i dansk politik er så klart.
En ting er som sagt, at man har fjernet sig så enormt langt fra virkeligheden, som den debat, vi har haft her i den seneste tid, er udtryk for, men noget andet er jo, at i en tid, hvor arbejdsløsheden stiger, væksten halter af sted, så fremlægger man en finanslov, som betyder, at der kommer flere arbejdsløse, når der er behov for færre arbejdsløse, at væksten falder, når der er behov for, at vi får gang i væksten, at man skærer ned på uddannelserne, når der er behov for, at man øger investeringerne i uddannelse.
At det så er blevet krydret med en højrefløj, som jo har bevist, at man er så langt fra den virkelighed og de bekymringer, som almindelige danskere har, synes jeg bare, at vi skal tage ad notam og lade være en del af den videre politiske debat om, hvordan Danmark skal udvikle sig.
Bent Bøgsted (DF), 2010-12-15:
Hr. Morten Bødskov snakkede jo pænt uden om alt, hvad der blev spurgt om her.
Kunne vi ikke bare få et klart svar fra hr. Morten Bødskov om det, fru Helle Thorning-Schmidt har sagt, nemlig at det offentlige forbrug skal op på det tidligere niveau?
Vi ved, at det offentlige forbrug i den tidligere SR-regerings 2010-plan var 26,5 pct. af bruttonationalproduktet.
Hvor højt skal det offentlige forbrug op?
Er det 27-28 pct., eller hvor højt skal det offentlige forbrug være for at løse de problemer, som hr. Morten Bødskov siger at der er?
Morten Bødskov (S), 2010-12-15:
At Socialdemokratiet og Socialdemokratiets formand har udtalt, at man er uenig i regeringens såkaldte nulvækst, tror jeg ikke kan komme som nogen overraskelse.
Det er derfor, vi har fremlagt en plan, som gør det muligt at sikre, at de store besparelser, som finder sted i kommunerne og regionerne, bliver slettet.
Regeringen har med Dansk Folkepartis hjælp forsøgt at bilde befolkningen ind, at nulvækst stort set ingenting betød, at der ingen konsekvenser var af det.
Jeg tror, at landets finansminister har sagt det sådan, at vi bare skal finde ud af det på en lidt anden måde, at det handler om, at man har de samme penge i morgen, som man har i dag.
Så er det jo bare, vi spørger: Hvis det virkelig var så enkelt, hvordan kan det så være, at der udrulles den ene store besparelse efter den anden i kommunerne, i regionerne og i staten?
Det er de besparelser, vi vil af med, og vi er imod nulvækststrategien, fordi der mellem nulvækst og nedskæringer har vist sig at være et meget, meget stort lighedstegn.
Kristian Jensen (V), 2010-12-15:
Jeg tror, det er, fordi hr. Morten Bødskov godt ved, han står på talerstolen med en kollapset økonomisk plan, der er undsagt af store dele af fagbevægelsen og dumpet af førende økonomer.
Selv om planen indebærer 31,5 mia. kr. i ekstra skattestigninger, vil den medføre øget gældsætning, og derfor er det jo, hr. Morten Bødskov bliver nødt til at opfinde et nyt begreb, nemlig det oplevede udgiftsniveau, på trods af at hr. Morten Bødskov lige selv har erkendt og sagt i dag, at udgifterne til offentlig velfærd er større i år end nogen sinde før.
Mit spørgsmål er: Hvorfor bliver Socialdemokratiet ved med at påstå, at der er nedskæringer, når man i dag har indrømmet, at der er afsat flere penge til offentlig velfærd end nogen sinde før?
Morten Bødskov (S), 2010-12-15:
Svaret er meget enkelt: Hvis man ikke mener, der er foregået nedskæringer i vores velfærd, så ved jeg simpelt hen ikke, hvad det er, der foregår i kommunerne og i regionerne.
Lad os tage på en tur rundt til kommunerne og gennemse deres budgetter og se på, hvad de rent faktisk sparer på: Det er undervisningstimer i folkeskolen; det er lærervikarer, som ikke er læreruddannede, som der står på forsiden af Berlingske Tidende i dag; det er indsatser over for socialt udsatte grupper; det er i boligområder, hvor børn og unge vokser op under svære kår; at man ikke længere kan have sociale medarbejdere på gadeplan.
Det er den type af indsatser, som er med til at styrke vores velfærd og holde vores samfund sammen, som kommunerne lige i øjeblikket bl.a. er inde at spare på.
Hvorfor?
Fordi den her regering med det her flertal, som efterhånden stritter i hver sin retning, vedtager rammer for økonomien med kommunerne og regionerne, som ikke gør det muligt at afholde de udgifter, som de rent faktisk har.
Det er der, problemet ligger.
Men det er klart, at når man er så langt fra virkeligheden og har siddet så længe på ministerkontorerne, som man åbenbart har, så trænger man faktisk til at komme ud at få lidt luft der, hvor virkeligheden rent faktisk finder sted.
Kristian Jensen (V), 2010-12-15:
Jamen lad os da bare komme ud og kigge på kommunernes budgetter og sammenligne dem år for år, altså hvad de har budgetteret med i 2009, og hvad de har budgetteret med i 2010.
Så vil man kunne se, at der i 2010 er budgetteret med større udgifter, præcis som hr. Morten Bødskov indrømmede.
Jeg ved ikke, om det var en fortalelse, at han kom til at sige sandheden, det kan nemlig være uvant, at man som socialdemokratisk finansordfører siger sandheden om, at der er blevet brugt flere penge i 2010 end i 2009.
Lad os bare komme ud og sammenligne, hvad der rent faktisk ligger.
Det, hr. Morten Bødskov sagde, var, at det var oplevelsen af udgiftsniveauet.
Er det en måde, man tror man kan føre en ansvarlig økonomisk politik på, nemlig at der ikke må være nogen, der oplever en ændring i den måde, kommunerne prioriterer deres penge på?
Morten Bødskov (S), 2010-12-15:
Jeg forstår godt, man er lidt desperat.
Når man har siddet i regering i 9 år, kunne jeg forestille mig, det er svært at få kastet virkeligheden på bordet.
Det er svært at prøve at få en fornemmelse af, hvad der sker ude blandt almindelige mennesker.
Når man, som man fra regeringens side gør, lover megaløft i velfærden, århundredes reform af den offentlige sektor,
laver finanslovaftaler, hvor man siger, at dette er en god dag for børnefamilierne, for nu går lukkedagene i graven, så er det klart, at det, der i grunden sker ude i virkeligheden, kan være noget af en overraskelse.
Der er virkeligheden bare den, at det, der sker i kommuner, og det, der sker i regioner, er, at der er store besparelser.
Det er klart, at hvis ikke man kan forstå det, må man prøve at ty til, hvordan de folk, der rent faktisk er berørt af de her besparelser, oplever det.
Hvordan oplever børnefamilier, at antallet af undervisningstimer i den lokale folkeskole bliver sænket, at der ikke længere er penge i kommunekassen til, at man eksempelvis kan have en tolærerordning til at sikre ordentlig indskoling i udsatte boligområder?
Årsagen til, at de oplever besparelser, er, at der er kæmpe besparelser på den grundlæggende velfærd.
Pia Kjærsgaard (DF), 2010-12-15:
Hvis vi nu lægger oplevelserne, følelserne og mavefornemmelser bag os og tænker på den praktiske virkelighed, vil Socialdemokratiets finansordfører så ikke bare bekræfte, at den offentlige sektor aldrig har været større, og at der aldrig har været flere offentligt ansatte.
Ja eller nej?