Karl H. Bornhøft (SF), 2010-02-12:
Lad mig først slå fast, at der er brug for en videnskabelig undersøgelse, der kan belyse effekterne af klimabehandling imod psoriasisgigt.
Jeg er glad for at høre, at det er noget, vi er rigtig mange der efterspørger.
Jeg vil da også med det samme sige, at jeg ikke er forudindtaget; jeg vil da ikke påstå, at klimabehandling er et vidundermiddel imod psoriasisgigt, men det, jeg gerne vil, er at vide mere om patienternes egen oplevelse, og de siger altså, at det virker.
Det er derfor, der er brug for en tilbundsgående videnskabelig undersøgelse, for det vil være respektløst over for patienterne fortsat at tage behandlingen fra dem; det vil jo være det samme som at sige, at deres ord ikke har værdi.
Den første gode grund til at lave en videnskabelig undersøgelse er, at klimabehandlingen faktisk har utrolig mange positive effekter, og det gælder både for patienterne og sundhedssektoren som helhed.
En anden god grund er, at de nye biologiske og medicinske behandlinger ikke er en mulighed for alle.
Gigtlæger må opgive næsten halvdelen af de hårdt ramte gigtpatienter, der burde være i behandling, og det skyldes, at der ofte er for stærke bivirkninger ved behandlingen, og i andre tilfælde, at kuren slet ikke virker.
Så vi skal altså være opmærksomme på, at der er en gruppe mennesker, som ikke har et reelt tilbud inden for de biologiske mediciner.
Derfor vil jeg også sige, at det vil være utrolig positivt, hvis vi får en undersøgelse og vi får en mere grundig og tilbundsgående måde at tage den her diskussion på, sådan at vi også får undersøgelser, der er interessante for alle mulige andre end medicinalindustrien.
For det, jeg oplever som en anden side af problemstillingen, er, at når der er et medicinsk præparat på vej – uanset i hvilken form – så har medicinalindustrien altid pengene til at skaffe dokumentationen, men alle de ting, vi så at sige kan komme naturligt til, er der jo ikke rigtig nogen, der har en interesse i, og derfor er det åbenbart meget svært at skaffe penge i de her sammenhænge.
Derfor er jeg da glad for at høre, at der er en bred opbakning omkring det at få undersøgt effekterne.
Så er der i diskussionen blev rejst spørgsmålet: Hvordan kan en SF'er stå og tale om det frie valg?
Og der vil jeg sige, at for mig er det egentlig ikke særlig overraskende; det er nemlig en del af det, vi ønsker at arbejde med og har arbejdet med gennem mange år, men det kan godt ske, at vi angriber det fra en lidt anden vinkel.
Det er så noget andet.
Og i den her sammenhæng må jeg sige, at når vi taler om psoriasisgigtpatienter, står vi jo over for, at de i dag ikke længere har mulighed for at vælge klimabehandling, og SF synes så, at der er rigtig mange gode menneskelige grunde til, at de, indtil man får en ordentlig dokumentation omkring psoriasisgigt og klimabehandling, så dog i det mindste fortsat kan have den mulighed.
Den fjerde gode grund til, at vi burde gøre noget, er jo, at klimabehandlingen – for at være meget direkte – er betragtelig billigere end de biologiske mediciner.
Altså, jeg har fornemmet i de par år, jeg har været her i Folketinget, at der er en væsentlig interesse omkring økonomi, også i forhold til behandlinger, og der må vi jo altså faktisk sige, at i en del tilfælde er det jo sådan, at de biologiske præparater koster op til 150.000 kr. om året, og en klimabehandling kan man få til et sted omkring 25.000 kr., og der, hvor det vil være et reelt alternativ, er jeg altså nødt til at sige, at der er det da en besparelsesmulighed, som vi bør have for øje.
Jeg vil så også sige, at det ikke kun er spareperspektivet i klimabehandlingen, der er interessant.
Det, der er interessant, er jo, om vi kan få en undersøgelse, der også er med til at belyse, om klimabehandling i nogle af de her situationer kunne spare personaletid, give nogle frie senge og mindske administrationen, og det er vel også alt sammen elementer, som vi grundlæggende er positive over for i Folketinget.
Der er altså mange gode grunde til at få sat en sådan undersøgelse i gang.
Der er ingen grund til at skjule, at det i høj grad har været det menneskelige aspekt, der har drevet SF i forhold til det her forslag.
Det er en respekt for, at de mennesker igennem rigtig lang tid har haft nogle tilbud, som de synes har hjulpet dem, og nu bliver de lige pludselig afvist.
Jeg får et væld af henvendelser i øjeblikket fra patienter, som bliver afvist af deres hjemregion, fordi den med baggrund i den mini-MTV, der er lavet, siger, at så skal den ikke sende folk af sted længere.
Alle de her mennesker er faktisk dybt frustrerede, for i deres hverdag bliver de yderligere belastet af den her situation.
Når vi så oven i købet har – og det er da dejligt, at vi har det – en helt bred erkendelse af, at vi faktisk mangler dokumentation, synes jeg godt, at man kunne åbne den mulighed for de her mennesker konkret.
Jeg vil så sige, at det også er vigtigt at tage den her debat i det lys, at der faktisk er en del mennesker, der ikke kan tåle medicinen, og det kan vel ikke passe, at bare fordi der er kommet et medicinsk præparat på banen, så forsvinder alle mulige andre tilbud, som mennesker har haft rigtig meget gavn af.
Jeg vil også samtidig sige, at jeg er tilfreds med, at ministeren tilkendegiver, at vi skal have en undersøgelse, og jeg er i øvrigt også meget tilfreds med, at Cochranecentret, som har en høj grad af faglighed, når det drejer sig om undersøgelser af den her karakter, står for det.
Det har jeg det meget fint med.
Jeg vil så også samtidig sige, at jeg måske var lidt mere skuffet over Venstres reaktion.
Jeg kunne høre, at Venstre siger, at de godt vil være med til at hjælpe.
Men så lad os da i det videre arbejde finde ud af, hvad det så er, Venstre vil hjælpe med til; det vil jeg da med spænding se frem til.
Jeg skal med baggrund i den her debat sige, at jeg synes, vi er kommet et stykke ad vejen.
Den videre behandling må så vise, i hvilket omfang vi kommer til at hjælpe de her mennesker.