Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2015-03-24:
Først og fremmest synes jeg, det er godt, at vi kan fejre hundredåret for kvinders valgdeltagelse, og at vi også skal fejre det senere.
Når jeg så læser og lytter til regeringens redegørelse, kan jeg se, at der er nogle gode hensigter, men jeg må kigge langt efter substans i planen i form af specifikke, målbare og tidsfastsatte målsætninger.
Vi er nødt til at kæmpe for ligeløn for at sikre hele arbejderklassen over for arbejdsgiverne.
Det undrer mig at høre, at regeringen – og det gjaldt også den tidligere regering – siger, at lønforskellen mellem mænd og kvinder er ca. 4 pct.
Det kalder man uforklarlige forskelle.
Men når man ser på det objektivt, kan man se, at forskellen i virkeligheden er oppe på 17 pct.s forskel mellem mænds og kvinders løn.
Det handler jo primært om det kønsopdelte arbejdsmarked eller opdelingen mellem kvinder inden for det offentlige og mænd på det private arbejdsmarked.
Derfor går jeg jo ind for, at vi som politikere skal arbejde for ligeløn ved hjælp af en ligelønspulje.
Tænker vi lidt tilbage, var det jo sådan før overenskomstforhandlingerne i 2008, at de offentligt ansatte pressede på med krav om højere løn.
Det betød, at Socialdemokraterne, Socialistisk Folkeparti og Dansk Folkeparti kom med et forslag om 4 mia. kr. til at hæve lønnen for de lavtlønnede inden for det offentlige.
Men der skete jo intet.
Ved næste overenskomstforhandling på det offentlige område skal der afsættes 1 mia. kr. til en særlig ligelønspulje ud over de planlagte lønmidler.
Midlerne skal målrettes de 10 pct. med den laveste løn inden for det offentlige.
Et sådant lønloft vil i særlig grad gå til de grupper, hvor der er mange kvinder.
Det er f.eks. pædagogmedhjælpere, rengøringsassistenter og social- og sundhedshjælpere.
Det kan finansieres ved besparelser på statens anvendelse af private konsulenter, som i dag koster staten ca. 4 mia. kr.
Vi må også bekæmpe vold mod kvinder.
Hvert år udsættes omkring 29.000 kvinder for vold fra en nuværende eller tidligere partner.
Siden den første handlingsplan mod vold mod kvinder fra 2002 har vi haft nationale strategier for området.
Indsatsen er dog alt i alt i for høj grad præget af puljefinansiering og projekter.
Jeg mener, der er behov for, at kvinder, som udsættes for vold, får håndfaste rettigheder i serviceloven, så kvinderne har et retskrav på at få hjælp – både akut og på længere sigt.
Ofre for partnervold skal med baggrund i serviceloven have ret til ambulant behandling og rådgivning.
I dag er det stort set kun muligt at få hjælp ved at flytte på krisecenter, men behovet for behandling og rådgivning er langt større.
Menneskehandel er den tredjemest lukrative form for kriminalitet på verdensplan kun overgået af illegal handel med våben og narko.
Ofre for menneskehandel skal have deres refleksionsperiode udvidet fra 100 dage til 6 måneder, mens ikkehandlede personer, der ikke ønsker det, kan returnere til hjemlandet.
Identificerede ofre for menneskehandel bør få mulighed for at få tildelt en opholdstilladelse i Danmark, hvis de ønsker det.
Det her er nogle få konkrete eksempler på centrale emner, som i virkeligheden er det, vi skal debattere, når vi skal fremme ligestillingen.
Og jeg tror, at vi får et bedre samfund, hvis vi fremmer ligestillingen.