Per Clausen (EL), 2011-02-24:
Det er alligevel lidt muntert, at hr. Peter Christensen stiller sig op her og siger, at jeg ville være skyld i, at hundredtusindvis af arbejdspladser ville forlade Danmark.
Hvor mange private arbejdspladser er det, der er blevet nedlagt de sidste 2-3 år i Danmark?
Hvem er det, der har ansvaret, når hr. Peter Christensen nu siger, at virksomhederne ikke vil investere i Danmark, fordi vilkårene er for dårlige?
Det må da være hr. Peter Christensen, der har ansvaret for det.
Så jeg må indrømme, at gør man det til et spørgsmål, som vedrører Enhedslistens politik, så er det ikke mit indtryk, at Enhedslisten har haft stor indflydelse i det seneste tiår i dansk politik.
Det er slut med at forgylde virksomheder, der derefter kan tage det hele med sig til udlandet.
Det er på mange måder en spændende sag, vi nu skal tredjebehandle i Folketinget.
Det er jo en sag, hvor flertallet i Folketinget har haft en enestående mulighed for at gøre en forkert beslutning god igen, for da man traf beslutningen om at lægge testcenteret i Østerild, traf man jo også en beslutning, som betyder, at vigtige naturområder i det nordvestlige Jylland skal ødelægges.
Det var dengang, da vi traf beslutningen første gang, en forkert beslutning.
Den var forkert, fordi man her helt klart valgte at prioritere nogle økonomiske interesser og nogle industriinteresser og satte det hensyn over hensynet til natur og miljø.
Og man valgte, på trods af at det forudgående arbejde havde vist, at der eksisterede alternative placeringsmuligheder, at placere testcenteret i Østerild.
Det var dengang en forkert beslutning, som angriber naturværdier, og som angriber – det kan være svært for politikere at forstå, at det skulle have nogen værdi – et af de få områder i Danmark, hvor man endnu kan nyde sådan nogenlunde uindskrænket stilhed.
Og jeg kan forsikre for, at når man har tilbragt meget tid her i Folketinget, er det en velsignelse at komme sådan et sted hen.
Beslutningen viste sig så at være baseret på en VVM-undersøgelse, der på i hvert fald et område var fuldstændig forkert.
Det betød, at man i Folketinget traf en beslutning, som var direkte i strid med lovgivningen og vel at mærke i strid med en lovgivning, som man ikke havde fået lavet om, samtidig med at man vedtog loven om placeringen af de her testvindmøller.
Og grunden til, at vi behandler den i dag, er, at man fra ministerens side måtte erkende, efter at der havde været en omfattende kritik af det, at der var tale om en fejl.
Til gengæld må det siges, at da man så lovliggjorde det, som var årsagen til, at den her lov var i strid med den gældende lov på området – altså at støjproblemerne faktisk var større, end man havde forudset, og at der var områder, som var omfattet af en støjbeskyttelse, som man ikke havde taget hensyn til – ændrede man loven på det område, men alle forsøg på at få diskuteret, om der kunne være andre fejl i VVM-undersøgelsen, om det faktisk var sådan, at der var en risiko for, at det at planlægge og anbringe testcenteret i Østerild også kunne give nogle problemer i forhold til naturbeskyttelsesregler og oven i købet EU-regler, har man været fuldstændig afvisende over for at undersøge igen.
Og hvis nogen er i tvivl om, at man har afvist at undersøge det igen, kan man bare gennemlæse den store bunke papirer fra forhandlingerne mellem forligspartierne, forud for at det her forslag blev fremsat i Folketinget.
Man har været helt afvisende.
Det synes jeg er rigtig ærgerligt, for jeg er faktisk overbevist om, at en seriøs behandling af det her spørgsmål ville have ført til, at man havde ændret beslutningen – ikke bare sådan, at man nu eksproprierer 5-12 fungerende vindmøller for at få plads til testcenteret, men sådan at man havde overvejet, om det på det grundlag, man nu havde, var fornuftigt at placere testcenteret i Østerild.
Der er selvfølgelig en grund til, at et flertal i Folketinget om kort tid vælger at vedtage det her.
Man siger, at det er vigtigt af hensyn til beskæftigelsen og udviklingen af vindmølleindustrien i Danmark.
Man siger, at det er vigtigt af hensyn til beskæftigelsen og udviklingen af vindmølleindustrien i Danmark.
Når man så går ind og ser på de aftaler, der er lavet omkring, hvordan testcenteret skal forvaltes, kan man konstatere, at lovgivningen og de aftaler, der er lavet, ikke giver nogen – absolut ingen – sikkerhed for, at de forskningsresultater, der opnås i testcenteret, bliver til gavn for dansk forskning.
Det hænger jo sammen med, at det her testcenter etableres af hensyn til nogle store multinationale vindmøllefabrikanter.
En enkelt af dem er dansk.
Selv om den i stor udstrækning har udflaget sin produktionsvirksomhed i Danmark, er den dansk, men den kan jo sådan set i princippet i morgen sælges til en kinesisk koncern, eller hvem det skulle være, og i så tilfælde kan vi i hvert fald sige, at det, vi vedtager i dag, ikke på nogen som helst måde sikrer, at de resultater, der kommer ud af det her, vil være til gavn for dansk forskning.
Men så er der hensynet til dansk beskæftigelse, og der må man jo bare i al stilfærdighed sige, at det samme, der gør sig gældende omkring forskningen, jo gør sig gældende omkring beskæftigelsen.
Det her vindmølletestcenter giver ingen sikkerhed for, at der produceres vindmøller i Danmark.
Der har heller ikke været nogen løfter fra vindmølleindustrien om, at det skulle forholde sig sådan.
Så der er altså rigtig, rigtig mange grunde til at være kritisk over for det lovforslag, der ligger her.
Så er der jo en særlig rolle, som Dansk Folkeparti har spillet, for ved førstebehandlingen kunne man godt få det indtryk, at Dansk Folkeparti var i opposition til det her forslag, at Dansk Folkeparti ville stemme imod.
I hvert fald ville man stille en lang, lang række grundige spørgsmål, som man krævede meget, meget grundige svar på.
Jeg vil bare opfordre befolkningen og dem, der interesserer sig for det her, til at læse de spørgsmål, Dansk Folkeparti har stillet i udvalgsbehandlingen, og læse svarene og så på baggrund af det konstatere eller spørge sig selv, om her er opnået et tilfredsstillende resultat.
Og det er måske i virkeligheden det værste ved at vedtage det her forslag.
Hvis man følger med i de debatter, der foregår ude i samfundet i de her dage omkring vindmøllerne, kan man konstatere, at gang på gang fremhæves etableringen af testcenteret i Østerild som et eksempel på, at man er ligeglad med lokalbefolkningen, man er ligeglad med natur, man er ligeglad med miljø, når det handler om vindmølleindustriens interesser.
Det synes jeg er rigtig ærgerligt.
Det spørgsmål, som Enhedslisten har indkaldt statsministeren til en drøftelse af i dag, er det vigtige, måske endda vigtigste politiske spørgsmål, der rejser sig, nemlig spørgsmålet: Hvad skal vi leve af i fremtiden i Danmark?
Det er selvfølgelig et spørgsmål, som hænger sammen med spørgsmålene: Hvad er det for et samfund, vi ønsker?
Hvordan vil vi skabe de bedste betingelser for, at danskerne kan udfolde sig på en måde, som de selv ønsker, i fremtiden?
Hvordan sikrer vi den maksimale frihed?
Hvordan sikrer vi lighed og lige muligheder for danskerne?
Hvordan sikrer vi, at der tages hensyn til miljøet, altså, at vi sikrer en bæredygtig udvikling på også det område?
Og måske også, hvis man strammede sig lidt an, en diskussion af spørgsmålene: Hvordan ser vi Danmarks rolle i fremtiden set i forhold til resten af verden?
Hvad er det, vi gerne vil understøtte, hvad er det, vi gerne vil støtte, og hvad er det, vi gerne vil hjælpe med til?
Og hvordan sikrer vi, at den udvikling, vi gerne vil have sker i Danmark, så vi får de bedste muligheder for at udfolde os, sker på en måde, hvorpå der også er plads til, at der globalt set kan komme større lighed, og at der kan blive plads til udvikling også i de fattige dele af verden?
Den del af debatten fylder ikke meget, og måske kommer den heller ikke til det i dag.
Debatten i Danmark handler jo mest om – når man lytter til regeringen – en række ønsker om, at vi skal være i verdensklasse: at vi skal være blandt verdens ti rigeste lande.
Ja, hvis man kigger på udviklingen fra 2008 til 2010, kan man se, at kun ganske få lande har haft så stort et tilbageslag i økonomien i de 3 år.
Danmark er førende, hvad angår at gå tilbage i økonomien, og nogle vil nok undre sig over det, fordi det jo ikke er det, vi hører, det er jo, at vi er tæt på at være verdensmestre, men realiteten er, at sammenlignet med andre lande går det rigtig, rigtig dårligt i Danmark.
Næsten ingen andre lande i verden har haft så stor en stigning i arbejdsløsheden, som vi har haft i Danmark.
Altså: Vi befinder os faktisk i en ret alvorlig økonomisk situation; den danske økonomi har det rigtig, rigtig skidt.
Vi har 180.000 arbejdsløse, vi er i en situation, hvor økonomien rasler nedad, og så fører vi altså nogle diskussioner, som handler om noget helt andet.
Jeg håber faktisk, at diskussionen i dag kan få sat fokus på det, som er det vigtigste spørgsmål her og nu, nemlig spørgsmålet: Hvordan sikrer vi, at vi får sat gang i en økonomisk udvikling i Danmark, som også tager fat på at løse de klima- og miljøudfordringer, vi står over for, og som samtidig er i stand til at sikre en ordentlig velfærd, så vi er i stand til at sikre, at de mange, mange mennesker, som i dag holdes uden for arbejdsmarkedet i arbejdsløshed og er på andre ydelser, kan få en mulighed for at komme i arbejde?
Det ville være en rigtig, rigtig god afslutning på den her debat, hvis vi kunne konkludere, at det kunne vi gå i gang med.