runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Magnus Heunicke (S), 2014-02-05:
Jeg synes tværtimod, det er helt rimeligt og helt forventeligt og også meget sympatisk, at man på Bornholm arbejder alt, hvad man kan, for at sikre den bedst mulige betjening.
Jeg har tidligere været transportordfører, og jeg synes i al beskedenhed, at den aftale, vi lavede med den daværende VK-regering, var et skridt fremad i forhold til de vilkår, der var tidligere.
Det er helt afgørende, at der ikke er skyttegravskrig, men at man altså arbejder sammen om at forbedre det og se på de konkrete muligheder – og nogle gange er det altså bare helt praktiske muligheder, man skal have udboret.
Derfor har vi nedsat udvalget, og det udvalg kommer med rapporten.
Og på baggrund af det vil regeringen spille ud og derefter invitere Folketingets partier.
Peter Juel Jensen (V), 2014-02-05:
Tak til ministeren.
Men bare tallene stemmer i sidste ende, er det vel godt nok.
200 arbejdspladser på Bornholm på slagteriet, og hvis man så regner med, at der kommer en nedsættelse af aktivitetsniveauet i forhold til de 200 arbejdspladser, kan man lægge ca. 165 arbejdspladser oveni.
Det betyder det samme for Bornholm, som hvis f.eks. København mistede 6.000 arbejdspladser fra den ene dag til den anden.
Henrik Sass Larsen (S), 2014-02-05:
Den type drøftelser har jeg bl.a. haft med partiet Venstre og andre, som har budt ind med noget konstruktivt i forsøget på at finde en løsning på det her.
Så det kan spørgeren være helt rolig for at vi undersøger.
Det er ikke den her regering, der har lavet den her lovgivning.
Det er den her regering, der siger, at den lovgivning, som i sin tid blev lavet, ikke er tilstrækkelig, hvorefter vi gerne vil lave lovgivning med tilbagevirkende kraft, og det gør vi så.
Men vi vil gerne vide, præcis hvor mange millioner kroner vi udskriver, og vi vil meget, meget gerne kunne give et præcist og korrekt svar til folk, næste gang vi bliver spurgt om, hvad de kan få erstatning for eller ej.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2014-02-05:
Tak, hr. formand.
Og spørgsmålet lyder: Når et af regeringens vækstteam anbefaler, at der skal være adgang til hurtig bredbåndsinfrastruktur for alle borgere og virksomheder i Danmark, hvordan og hvornår vil ministeren så handle på denne fra borgere og virksomheder meget efterspurgte anbefaling?
Henrik Sass Larsen (S), 2014-02-05:
Tak for spørgsmålet.
Jeg er meget enig med vækstteamet i, at en forudsætning for at udnytte de digitale muligheder optimalt er, at borgerne og virksomhederne har adgang til hurtig bredbåndsinfrastruktur.
Og så er vi på det område heldigvis også godt i gang.
Jeg har da også noteret mig, at vækstteamet anerkender, at der fra regeringens side allerede er fokus på netop den digitale infrastruktur.
Vi har sat det klare mål, at alle husstande og virksomheder skal have adgang til bredbånd med hastigheder på mindst 100 Mb download og mindst 30 Mb upload senest i 2020.
I marts 2013 lancerede regeringen et udspil med 22 initiativer om bedre bredbånds- og mobildækning i hele Danmark, som vi nu er i fuld gang med at føre ud i livet.
Fokus i udspillet er at skabe gode rammer for selskabernes investeringer.
Herudover har vi gjort det klart, at kommunerne spiller en vigtig rolle for at kunne fremme dækningen.
Regeringen har opstillet en lånepulje på 50 mio. kr. til rådighed for kommunerne.
Og så har vi også tilkendegivet, at vi snart vil se på effekten af de dækningskrav, som regeringen sammen med teleforligskredsen fastlagde i 800-MHz-auktionen i 2012.
Det vil give en mobil bredbåndsdækning med en oplevet hastighed på 10 Mb i de 207 postnumre, der har størst behov for at forbedre adgangen til bredbånd på tværs af landet.
TDC har tilkendegivet, at dækningen i de 207 postnumre vil være på plads med udgangen af 2014.
Så også ved de kommende frekvensauktioner vil vi følge den samme fremgangsmetode til at kunne medvirke til en bedre mobil- og bredbåndsdækning i hele Danmark.
Der skal i henholdsvis 2016 og 2018 afholdes auktioner over frekvenser på både 1.800- og 900-MHz-frekvensbåndet.
Det er auktioner, som er meget velegnede til at gøre, at vi kan få et endnu bedre mobilt bredbånd og mobil tale.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2014-02-05:
Tak for svaret.
I dag er situationen den, at mobil- og bredbåndsdækningen i yderområderne og på småøerne er utrolig ringe og meget usikker, og det besværliggør jo ikke kun bosætningen, men også virksomhedsdriften i yderområderne og på småøerne og øerne i det hele taget.
Og der er det så, at regeringens IKT-vækstteam foreslår en bredbåndsfond – eller en anden form for lånegaranti – for at fremme konkrete bredbåndsprojekter i yderområderne og på øerne.
Det er derfor, jeg godt i forlængelse af ministerens svar vil spørge ministeren, om ministeren har i sinde at oprette en sådan bredbåndsfond, som vækstteamet har foreslået, og om man ellers vil stille en lånegaranti for konkrete bredbåndsprojekter, der kan hjælpe med at føre regeringens egne anbefalinger ud i livet.
Og i det fald, at svaret er et ja, vil jeg gerne spørge hvornår.
Henrik Sass Larsen (S), 2014-02-05:
Altså, vi har jo givet kommunerne en lånegarantipulje, så man har mulighed for at foretage de nødvendige investeringer rundtomkring; hvis de eksempelvis laver et udbud af teletjenester, kan de stille nogle krav til, at nogle af de yderkommuner eller noget andet får en bedre dækning.
Men jeg tror, vi skal passe uendelig meget på, hvis vi fra det offentlige og statens side siger, at nu vil vi gå ind og begynde at investere i at udbygge bredbånd, fibernet og alt muligt andet.
For i det øjeblik, vi gør det, har det jo markedsvirkning.
Og så betyder det, at der ikke er en eneste privat investor derude, der vil bruge en krone, og så betyder det, at det lige pludselig er staten, der ender med en regning – og det er jo ikke en lille regning; det er måske 6-7 mia. kr. om året.
Så derfor vil jeg advare mod at gå ad den vej med at skabe fonde til det ene, det andet og det tredje, men følge udviklingen, og indtil videre ser det altså ud, som om det går i den rigtige retning, altså at vi får den her ønskede udbygning i forhold til bredbåndet og mobilnettet.
Så jeg er sådan lidt fortrøstningsfuld, med hensyn til at det går i den rigtige retning.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2014-02-05:
Men i anbefalingerne fra vækstteamet står, at alle danskere hurtigst muligt – hurtigst muligt – skal have adgang til en hurtig bredbåndsinfrastruktur, og det er derfor, jeg er meget interesseret i, hvilken tidshorisont vi her taler om, og hvad ministeren mener er »hurtigst muligt«.
Så i forlængelse af det vil jeg alligevel godt spørge, om ministeren ikke kan give et konkret svar på det.
Jeg vil også spørge, om ministeren mener, som IKT-vækstteamet siger, at der skal sættes endnu mere fart på udbredelsen af højhastighedsbredbånd end regeringens 2020-ambitioner.
Henrik Sass Larsen (S), 2014-02-05:
Jeg synes nu faktisk, at vores ambition om 100 Mb-download og -upload i 2020 er meget, meget ambitiøst, meget ambitiøst.
Så har vi virkelig en digital infrastruktur, som vil noget.
Så det vil jeg ikke hæve barren for, det synes jeg er meget, meget fint.
Kigger man på de opgørelser, vi kommer med løbende, kan man også se, at vi er pænt med, og hvis man går ned på 30 Mb eller 10 Mb på download, ligger vi faktisk til, at stort set hele landet er dækket ind.
Så kan der være nogle yderområder og nogle steder, hvor det er ekstra svært, og hvor vi så holder nogle auktioner, senest den her 800 MHz-auktion, hvor vi beder dem, som vinder auktionen, om særskilt at tage sig af de områder.
Det vil sige, at de regner det med ind i prisen, når vi gør det.
Og det gør indtil videre, tror jeg, at vi får dækket alle af.
Men der er altså nogle steder, hvor der er nogle problemer med, at vi har produktet derude, men at folk abonnerer på noget andet, og så får de selvfølgelig ikke den hastighed, som de godt kunne tænke sig.
Flemming Damgaard Larsen (V), 2014-02-05:
Nu er jeg medlem af Folketingets Udvalg for Landdistrikter og Øer, og vi får den ene melding efter den anden om, at det ikke bare er nogle få steder, der er et problem.
Det er virkelig udbredt i yderområderne og på øerne, også de helt små øer.
Det er virkelig et problem.
: Når det er sådan, at vi kræver, at virksomheders kontakt med det offentlige skal ske elektronisk, og at også borgere i højere grad skal i kontakt med det offentlige gennem det elektroniske – det er f.eks. SKAT, det er elektroniske postbrevkasser, det er flytteanmeldelser og meget mere i den dur – og da vækstteamet også anbefaler og siger, at kommuner i stigende grad skal tage del i digitaliseringen, altså udvide borgernes elektroniske kontakt med det offentlige, så er det, jeg gerne vil spørge: Mener ministeren, at vi kan stille krav til erhvervslivet og til borgerne på det her område, når det ikke er muligt rent faktisk konkret at have en ordentlig og stabil elektronisk forbindelse med det offentlige?
Henrik Sass Larsen (S), 2014-02-05:
Jeg mener selvfølgelig, at teknologien skal være til rådighed, når man stiller de krav til borgere og virksomheder.
Men vi prøver også at lave en løbende opgørelse ovre hos mig over, hvordan det ser ud med bredbåndsdækningen, og hvordan det ser ud med mobildækningen rundtomkring i landet, og det ser altså markant bedre ud, når vi måler op, end det, vi nogle gange hører om.
Vi har tænkt os at blive ved med at måle og blive ved med at se efter, om tingene er i orden.
Men jeg vil bare føje til, at nogle gange er det sådan, at teknologien er til rådighed derude, men at folk abonnerer på noget, som ikke er så hastigt, som det skal være.
F.eks. er det også sådan, at mange mennesker har antenner på deres telefoner, som ikke er særlig gode, og så ryger en del af fidusen i forhold til dækningen derude.
Peter Juel Jensen (V), 2014-02-05:
Tak, formand.
Inden jeg stiller spørgsmålet, vover jeg pelsen, selv om jeg kan få et hak i tuden af formanden, for jeg vil selvfølgelig gerne ønske ministeren tillykke med det nye job, og jeg glæder mig selvfølgelig til samarbejdet.
Et samarbejde, som jeg forventer mig meget af, men hvor godt samarbejdet bliver, vil selvfølgelig afhænge af svarene i dag.
Så læser jeg spørgsmålet op: Hvordan vil ministeren og dermed regeringen sikre Bornholm en trafikal ligestilling, således at Bornholm kan fastholde og udbygge antallet af lokale arbejdspladser?
Magnus Heunicke (S), 2014-02-05:
Tak for spørgsmålet og også tak for velkomsten.
Nu bruger spørgeren begrebet trafikal ligestilling, så lad mig starte med at sige, at der ikke findes nogen officiel definition på det begreb.
Jeg har noteret mig, at trafikal ligestilling navnlig i den bornholmske debat anvendes som udtryk for, at det skal koste det samme at sejle 1 km som at køre 1 km på en landevej.
Og så lægger jeg altså til grund i min besvarelse, at det er det, der sigtes til med spørgsmålet.
I øjeblikket er der en arbejdsgruppe bestående af medlemmer fra mit ministerium, Transportministeriet, og Kontaktrådet for trafikbetjeningen af Bornholm, som er ved at færdiggøre en rapport om rammerne for den fremtidige færgebetjening af Bornholm, dvs. fra 2017, når den nuværende kontraktperiode udløber.
Arbejdsgruppen har drøftet det såkaldte RET-princip, og det er en engelsk forkortelse for det, der på dansk må kaldes for vejækvivalente priser, altså at det at sejle en bestemt strækning skal koste det samme som at køre en strækning på samme længde i bil.
Og nu vil jeg foreløbig afvente den rapport fra det udvalg, inden jeg udtaler mig mere håndfast om den fremtidige færgebetjening på Bornholm.
Jeg kan dog sige, at hvis det her RET-princip indføres, så vil det medføre billigere færgebilletter til Bornholm, men så er modstykket jo så også, at det statslige tilskud til færgedriften ville skulle forhøjes markant, også selv om der vil komme flere passagerer.
Man må altså være opmærksom på, at der skal findes en finansiering, hvis man måtte ønske at indføre RET-princippet.
Jeg kan også sige, at princippet ikke har fundet anvendelse ved tidligere statslige udbud af færgetrafik.
Og derfor udestår der jo altså en diskussion af, om RET-princippet er et fornuftigt grundlag at fastsætte billetpriser ud fra.
Jeg vil ikke komme nærmere ind på det her, idet en samlet stillingtagen til den fremtidige færgetrafik til Bornholm må afvente den nævnte rapport og den efterfølgende politiske drøftelse af rammerne for det næste udbud.
I øvrigt vil jeg lige slutte af med at sige, at jeg er glad for, at spørgeren er meget engageret i denne sag.
Det er jeg nemlig også selv.
Peter Juel Jensen (V), 2014-02-05:
Tak til ministeren og tak for svaret.
Trafikal ligestilling, RET-princip
– jeg er ligeglad med, hvad farve katten har; bare den kan fange mus.
Jeg vil sige til ministeren, at vi lige i øjeblikket har en udfordring, for det ser desværre ud til, at vi på Bornholm er ved at miste det lokale svineslagteri.
Det står til at skulle lukke den 1. juni, og det er, fordi bornholmske grise koster 17 øre ekstra i transportomkostninger, i forhold til hvis man producerede i resten af landet.
Så vil regeringen være Bornholm behjælpelig med at sikre bornholmske bønder, således at de kan producere med de samme omkostninger som i resten af landet?
Magnus Heunicke (S), 2014-02-05:
Arbejdspladser skal vi gøre alt, hvad vi kan, for at sikre, og derfor er det netop også et af de emner, som er drøftet i den arbejdsgruppe, jeg har nævnt.
Arbejdsgruppen arbejder stadig med spørgsmålet om, hvad det ville koste at indføre et sådant RET-princip med RET-priser.
Min forventning er, at der som minimum vil være tale om et tocifret millionbeløb, som staten vil skulle forøge det i forvejen høje millionbeløb med, der hvert år gives til at finansiere billigere billetter.
Og der vil jeg også sige, at jeg har noteret mig, at der i Venstres finanslovsudspil for 2014 ikke er lagt op til og ikke fundet finansiering af prisnedsættelser i den størrelsesorden i forhold til færgebetjening, uanset hvor sympatisk hensigten og formålet er.
Henrik Sass Larsen (S), 2014-02-05:
Nu gives der jo ikke så lang tid til besvarelse her, men det kunne jo have taget resten af dagen, hvis jeg skulle have ridset alt det op, vi har gjort for at sætte gang i væksten og i forhold til virksomhederne i Danmark.
Det er jo sådan, at den her regering har haft det meget entydige sigte netop at sige, at væksten, når vi skal have den tilbage oven på den finansielle krise og det morads, som vi overtog, skal komme i den private sektor, og at det er derfra, vi skal skabe grobund for optimisme og andet.
Derfor har vi jo senest, bl.a. med spørgerens parti, i foråret lavet »Vækstplan DK«, og der investeres så sammenlagt for over 90 mia. kr. frem mod 2020.
Det er alt fra lavere energiafgifter til bedre adgang til finansiering, styrket voksen- og videreuddannelse og sænkelse af skatter.
Der er jo et hav af initiativer, som vi har sat i gang.
Så spørgsmålet tænker jeg må være sådan en generel ros til regeringen, i forhold til at man vel næsten aldrig nogen sinde har set en regering, der har været så initiativrig i forhold til at sætte gang i væksten i de private virksomheder.
Jakob Engel-Schmidt (V), 2014-02-05:
Tak for det, og spørgsmålet lyder: Vil ministeren redegøre for, hvad ministeren og regeringen har gjort indtil nu, og hvad ministeren vil gøre for at sikre tilkomsten af langt flere vækstvirksomheder?
Anni Matthiesen (V), 2014-02-05:
Et lille, kort spørgsmål: Vil ministeren forklare, hvordan ministeren definerer et landdistrikt?
Carsten Hansen (S), 2014-02-05:
Jeg har jo måttet svare på det her spørgsmål fra Venstre ganske mange gange, så det undrer mig, at fru Anni Matthiesen ikke har hæftet sig ved de svar, jeg har givet før.
Men svaret har i virkeligheden ikke ændret sig nævneværdigt.
Jeg kan oplyse fru Anni Matthiesen om, at den tidligere borgerlige regering brugte seks forskellige definitioner af landdistrikter.
Det kan defineres på mange forskellige måder og bliver defineret på forskellige måder afhængigt af den konkrete kontekst.
Det er også tilfældet i dag, og det har været tilfældet under tidligere regeringer, især den borgerlige regering, der jo opfandt – stort set – seks forskellige definitioner.
Jeg har listen med, og jeg læser dem gerne op for fru Anni Matthiesen.
Regeringen har med andre ord ikke én definition af landdistrikter, som kan gøres gældende i alle sammenhænge.
Det tror jeg heller ikke ville være hensigtsmæssigt.
Men i forbindelse med den regional- og landdistriktspolitiske redegørelse i 2013, som fru Anni Matthiesen også var med til at debattere her i Folketingssalen, præsenterede vi en ny basisdefinition og en afgrænsning af landets landdistrikts- og byområder baseret på sognegrænser.
Heri ligger for mig at se den grundlæggende kerne i landdistriktsbegrebet, nemlig den, at hvis et område er tyndtbefolket og ligger langt væk fra de større bycentres virksomheder, uddannelsestilbud osv., så er det et landdistrikt.
Den nye definition har vi allerede brugt og fundet anvendelse for i mange forskellige sammenhænge.
Det er f.eks. tilfældet med udpegning af områder, der i forbindelse med strukturprogrammet i 2014-2020 vil være omfattet af den såkaldte yderområdeforpligtelse.
Anni Matthiesen (V), 2014-02-05:
Jeg kan i hvert fald forklare ministeren, at jeg derude i landdistrikterne møder mange, der spørger, hvornår det er, vi snakker om det ene, og hvornår det er, vi snakker om det andet, når vi taler landdistrikter.
Også i forbindelse med landdistriktsprogrammet, som jo er udsendt i høring lige nu, har der været nogle LAG-koordinatorer, som har spurgt mig, hvordan jeg forstår det.
Det er egentlig i den forbindelse, jeg godt kunne tænke mig også at høre ministeren, om det ikke måske kunne være en idé på en eller anden måde at få lavet en mere ensartet betegnelse.
For når vi siger landdistrikter og LAG-midler den ene dag og strukturmidler den anden dag osv. – og hvis vi definerer tingene forskelligt; jeg tror, at ministeren sagde i forhold til konteksten – så kan jeg godt forstå, at man nogle gange kan være i tvivl om, hvad det egentlig er, vi definerer som et landdistrikt.
Jeg vil egentlig gerne spørge ind til, hvordan ministeren mener at det bør defineres, også når det gælder landdistriktsprogrammet.
Carsten Hansen (S), 2014-02-05:
Jeg tror, at det er rigtigt, at i de forskellige sammenhænge er det nødvendigt at vide, hvad vi taler om, og jeg kan godt forstå, forvirringen breder sig efter de mange definitioner, som den borgerlige regering lavede.
Altså, der var strukturfondsprogrammet, som Økonomi- og Erhvervsministeriet lavede; der var det program i forbindelse med Landsplanredegørelsen, som den daværende miljøminister lavede, og så lavede man en ny definition af 29 kommuner i forbindelse med de udvidede muligheder i forhold til planlovsændringer.
Så definerede Fødevareministeriet under hr. Hans Christian Schmidt nogle helt særlige yderområder, og man definerede fire typer: by-, mellem-, land- og yderkommuner, og de tre af dem betragtede man som landdistrikter, hvilket nok ikke er helt på sin plads.
Tidligere indførte Indenrigsministeriet så midler fra indsatspuljen, der kunne gives til 39 kommuner, og så lavede Skatteministeriet i 2004-2006 et særligt fradrag, som hr. Kristian Jensen førte videre i 2007, baseret på en afgrænsning i forhold til strukturfondsprogrammet.
Så jeg kan godt forstå forvirringen, men det er Venstre selv, der har skabt forvirringen, vil jeg gerne have lov at sige.
Anni Matthiesen (V), 2014-02-05:
Selv om jeg stadig hører lidt til de nye i klassen, må jeg sige, at jeg jo har hørt remsen før.
Nu prøver jeg egentlig at kigge fremad.
Nu er det sådan, at landdistriktsministeren har haft vagten i i hvert fald 2½ år på det her område, og jeg spørger egentlig bare stille og roligt ind til, om det er noget, som ministeren her i dag har nogle planer om at definere mere ensartet, så man derude i virkeligheden blandt LAG-koordinatorer og ildsjæle kan få en definition af, hvad vi forstår ved landdistrikter.
Det er egentlig bare det, jeg gerne vil have et svar på.
Ministeren behøver ikke at remse op, hvad tidligere regeringer har gjort, og hvad de har sagt.
Jeg har egentlig bare brug for at vide, hvad ministeren mener i dag.
Carsten Hansen (S), 2014-02-05:
Jeg tror, at fru Anni Matthiesens partifælle hr. Bertel Haarder går meget op i, at man ikke kan forstå sin nutid, hvis ikke man kender sin fortid, og for at forstå, hvorfor der er den forvirring, må vi sige, at Venstre jo selv i meget, meget høj grad har bidraget til meget, meget stor forvirring med seks forskellige områdeudpegelser efter landdistriktsmodellen.
Det var pointen med det her.
Det er bare for at sige, at det ikke engang er lykkedes Venstre at tørre af på mig, at der ikke var en ensartet definition.
Jeg er i øvrigt enig i, at vi skal være fuldstændig sikre på, når vi taler om de forskellige områder, hvad vi taler om.
Det andet er, at jeg gerne vil sige til fru Anni Matthiesen, at der faktisk lå et forsøg i forhold til vores sidste redegørelse, som vi debatterede herinde.
Jeg forstod, at Folketingets partier også tog det lidt til sig i redegørelsesdebatten, nemlig at vi talte om andelen af borgere i byer med mindst 3.000 indbyggere og afstandskriteriet, som vi har brugt.
Det er egentlig det, vi har brugt i forhold til andre ting og taget i brug i strukturfondsprogrammet for 2014-2020.
Det er også det, der vil blive lagt til grund i den kommende LAG-udpegning.
Vi har dog endnu ikke lagt os fast på, hvor mange der skal være med.
Vi vil faktisk også gerne høre Folketingets partier i den forbindelse.
Bjarne Corydon (S), 2014-02-05:
Det, jeg kan se, er, at Dansk Folkeparti lever politisk af at rejse den påstand, uanset hvad realiteterne er, og uanset hvad regeringen i øvrigt måtte gøre.
Det vil være min forudsigelse, at helt uanset hvad jeg måtte sige, mene, foreslå og gøre, så vil jeg blive mødt med den påstand konstant i al den politiske fremtid, jeg kan forestille mig.
Det tror jeg.
Det er bare forkert.
Der gennemføres reformer i Danmark, ja, men der bliver jo samlet set flere ressourcer til vores fælles velfærd, og den enkelte dansker får samlet set flere penge til sig selv i kraft af ikke mindst den skattereform, der er gennemført på det seneste uden Dansk Folkeparti.
Det er jo realiteten.
Peter Skaarup (DF), 2014-02-05:
Jeg synes, finansministeren har sådan lidt en virkelighedsfjern opfattelse, faktisk lige af det her – modsat mange andre steder inden for de udgiftsområder, som finansministeren jo har ansvaret for, hvor man er parat til at lave den ene reform efter den anden, som for de fleste mennesker ude i samfundet betyder, at der bliver mindre ydelser, og at der bliver færre muligheder for at få god service fra det offentlige.
Det kan godt være, at finansministeren bestrider det, men det er den oplevelse, mange har.
Men lige netop når det gælder indvandring og ikkevestlig indvandring, som vi kan se er relativt dyr, så vil man gerne have flere asylsøgere, så vil man gerne have flere familiesammenførte, så vil man gerne give mere i bistand, altså kontanthjælp i stedet for starthjælp.
Kan finansministeren ikke godt se, at der sikkert er mange ude i det store fædreland, der siger: Hvorfor skal vi danskere holde for hele tiden i de her reformer?
Hvorfor ikke reformere udlændingepolitikken?
Det synes jeg er et godt spørgsmål til finansministeren.
Tak for det.
Spørgsmålet lyder sådan her: Hvad er ministerens holdning til de nye tal fra Rockwool Fondens Forskningsenhed, der på baggrund af den såkaldte DREAM-model har beregnet, at indvandrere fra ikkevestlige lande koster samfundet 16,6 mia. kr. i år og belaster økonomien frem til 2050, og hvordan vil regeringen søge udgifterne begrænset?