Karsten Lauritzen (V), 2015-04-17:
Det er dog mest en tak, jeg siger af høflighed, fordi man bør gøre det.
Jeg synes egentlig ikke, at der sådan indholdsmæssigt er så meget at takke for.
Jeg synes heller ikke, at der er meget at rose regeringen for i den her sag eller i den debat, vi har haft her i dag.
Justitsministeren lægger ud med at sige, at debatten og det beslutningsforslag, de borgerlige partier har fremsat, er drilleri.
Fru Pernille Skipper – sådan tror jeg hun udtrykte det – sagde, det var tosseri.
Det synes jeg faktisk er forkert.
Jeg synes også, det er useriøst.
Det, vi har her, bør være en fair politisk debat.
Jeg kan godt forstå, at det er ubelejligt for regeringen, at der er nogle, der rejser en debat her i Folketingssalen om, hvorvidt man med det aktstykke, der ligger, samler regningen for terrorattentatet op.
Man får ikke afviklet den overarbejdspukkel, der er i politiet.
Man får ikke løftet den opgave, at vi har nogle områder i politiet, hvor nogle opgaver ikke bliver løst, fordi ressourcerne er gået til øget bevogtning.
Politiet bliver ikke friholdt for den indsats, de har ydet og fortsat yder i forbindelse med terrorattentatet i februar.
Det er ikke drilleri at rejse sådan en debat.
Det er slet ikke tosseri.
Det er sund fornuft at få en debat om det, og det er jo, hvad skal man sige, i hvert fald efter vores opfattelse i Venstre helt legitimt at have det synspunkt, at man ønsker at tilføre politiet flere midler end det, regeringen lægger op til.
Det her handler også om det jødiske samfunds sikkerhed, som vi tager meget alvorligt.
Derfor synes vi, det er relevant at diskutere, om de 20 mio. kr., regeringen har sat af, er nok.
Det er vi ikke sikre på det er, og jeg tror, at hvis man spørger Det Jødiske Samfund i Danmark, vil de ikke være overbevist om, at det lige er 20 mio. kr., der løser alle deres sikkerhedsmæssige problemer.
Det er også et spørgsmål om tryghed for borgerne, som jeg tror er blevet ganske utrygge som følge af terrorattentatet.
Der er behov for at genskabe trygheden.
Det tror jeg ikke man gør med det aktstykke, der ligger.
Det hjælper, men det løser ikke det tryghedsproblem, terrorattentatet har skabt.
Vi vil dog gerne kvittere for, at justitsministeren her i dag klart og tydeligt har tilkendegivet, at terrorattentatet og det forøgede terrorberedskab, der jo løber frem til den 1. september, selvfølgelig vil tage ressourcer fra andre opgaver i politiet, også selv om man gennemfører regeringens aktstykke.
Det var noget klarere tale fra justitsministeren end det, vi tidligere har hørt, i hvert fald ude i offentligheden.
Det er jo den klare forskel, der er mellem det, regeringen og rød blok vil, og det, blå blok vil: Vi synes ikke, det er i orden, at terrorattentatet og det øgede terrorberedskab skal ske på bekostning af andre vigtige opgaver i politiet, det være sig indbrud, det være sig personfarlig kriminalitet, det være sig borgernær kriminalitet.
Der skal vi løfte den regning ud af politiet, betale den og sørge for, at politiet har de ressourcer, de hele tiden har haft til at løse de opgaver, de hele tiden har haft – og i øvrigt i forvejen nogle gange er udfordret med at løse inden for de rammer, der er.
Vi skal betale den regning, der er i forbindelse med terrorattentatet.
Vi skal betale den regning, der er, såvel til politiet som til sikring af det jødiske samfund.
Og med al respekt er vi ikke de eneste, der siger det.
Jeg har hørt såvel Det Jødiske Samfund i Danmark som Politiforbundet sige, at man ikke er helt sikker på, at man kan løse problemet inden for den ramme, som regeringen nu lægger ned.
Det er da en klar politisk forskel.
Det er da i øvrigt en legitim politisk debat at tage.
Spørgsmålet om, hvor stor regningen er, er jo relevant.
Der siger regeringen i aktstykket, at det er de her 150 mio. kr. – 20 mio. kr. til jødernes sikkerhed og 130 mio. kr. til politiet.
Det må jeg stille mig meget kritisk over for.
I de svar, der er givet, siger man som sagt, at i forhold til 20 mio. kr. til det jødiske samfund til fysisk sikkerhed er det et foreløbigt skøn, et umiddelbart, foreløbigt skøn over de omkostninger, der er.
Jeg ville da være på lidt mere sikker grund og have et estimat, et præcis beløb, og det kan jo godt være, at det bliver større end de 20 mio. kr.
Så er der spørgsmålet om beskyttelse af det jødiske samfund.
Det er der også spurgt til i forbindelse med aktstykket.
Jeg kan forstå på nogle af de spørgsmål, der har været, at der er nogle, der i hvert fald ikke har læst svarene,
fordi så ville man vide, at det f.eks. er opgjort, at hvis man skal opretholde det nuværende beskyttelsesniveau af det jødiske samfund og de jødiske institutioner, koster 11,2 mio. kr. om måneden – 11,2 mio. kr. om måneden!
De er hurtigt brugt, når man bevilger 130 mio. kr., vil jeg sige, når man kigger på, at der jo er andre ting i aktstykket.
Der er f.eks. den her overarbejdspukkel, som også ligger.
Det er der også svaret på til spørgsmålene, faktisk til spørgsmål nr. 1 til aktstykket.
Der er den foreløbige regning fra den 14. februar 2015 til den 27. marts 2015 60,5 mio. kr.
Og hvis man dykker ned i svaret, vil man se, at der står: »Tilsvarende indgår heller ikke udgifter til den del af Københavns normale bemanding, som i perioden er anvendt og fortsat anvendes til opfølgning på skudepisoderne den 14. og 15. februar.« Hvad betyder det?
Det betyder, at de, jeg tror flere hundrede mand af Københavns Politis politistyrke, som ellers skulle opklare indbrud, jagte kriminelle, der begår personfarlig kriminalitet, nu laver bevogtning.
Der er en række opgaver, de ikke kan løse, men de bliver ikke friholdt.
Københavns Politi får ikke penge til at løfte den opgave med det aktstykke, der ligger her.
De indbrud må forblive uopklarede, de overfald må få lov til at vente længere, før de bliver opklaret.
Med den finansieringsmetode, som regeringen lægger op til, vil der være ofre for forbrydelser, som ikke får den nødvendige hjælp fra politiet, fordi politiet skal prioritere en bevogtningsopgave og ikke fuldt ud bliver kompenseret.
Jeg vil gerne kvittere for, at justitsministeren har erkendt det i dag, for så er vi da trods alt en lillebitte smule videre.
Men det ændrer ikke ved, at vi i Venstre og i blå blok ønsker at gøre det anderledes.
Så er der hele spørgsmålet om finansiering.
Jamen vi ville gerne være med til at finansiere en langsigtet terrorpakke, men pengene skal jo findes.
Regeringen har i sit aktstykke fundet nogle nye midler, og det kvitterer vi for, men 50 mio. kr. er jo altså opsparede midler i politiet, og der havde vi foretrukket, at vi havde fundet dem i fællesskab et andet sted.
Vi har tilbudt regeringen det, men det har regeringen ikke ønsket.
Til gengæld har regeringen ønsket at lave en aftale på forsvarets område, hvor forsvarsministeren har kunnet finde over 400 mio. kr. til Forsvarets Efterretningstjeneste.
Det vil vi da gerne rose forsvarsministeren for, det vil vi gerne kvittere for over for regeringen, men vi undrer os bare noget over, at man kan finde 400 mio. kr. i forsvaret til at løfte deres del af regeringens terrorpakke, men man kan ikke finde de penge, der skal til, til politiet og til PET ud over de 80 mio. kr., som altså ligger her i aktstykket.
Det undrer vi os såre over.
Ligesom der tilsvarende er berettigelse i at rose forsvarsministeren, har vi ikke meget ros tilovers for justitsministerens håndtering af denne sag.
Men grundlæggende tror jeg, det handler om, hvordan man prioriterer som regering, og vi er altså uenige i den prioritering, som regeringen her har lagt.
Vi har også den udfordring, at der jo er et fald i politiets bevillinger fra 2016 på lige knap en halv milliard i budgetoverslagsårene.
Det kan man slå op i finansloven, og så kan man se det.
Det er også en udfordring, som det vil være relevant at tage op, ligesom der er behov for at se det her i en større sammenhæng end blot ved det aktstykke, som ligger her.
Vi ønsker i Venstre at betale den regning, der er, men det er jo svært at vide, hvad regningen er, inden den er gjort op.
Terrorberedskabet løber frem til den 1. september, og derfor ved vi ikke i dag, hvor stor overarbejdspuklen er.
Derfor er det svært at gøre op, og derfor vil regeringens aktstykke ikke være tilstrækkeligt.
Vi ønsker at friholde politiet for de her ekstra terrorberedskabsopgaver, så det ikke går ud over bekæmpelse af anden kriminalitet andre steder i landet.
Det kommer til at ske, hvis man vælger den metode, som regeringen her har lagt op til, men det ønsker vi ikke i Venstre, og jeg tror heller ikke, man ønsker det i den øvrige blå blok.
Man ønsker at løse problemet for politiet, så de kan løfte deres andre vigtige opgaver.
Vi ønsker kort sagt at samle hele og ikke dele af regningen op. Så er spørgsmålet – og det er der jo flere der har spurgt om i dag: Hvad så, når der ikke er flertal for at trække aktstykket tilbage og fremlægge en ny samlet plan for finansieringen af de udfordringer, vi har i politiet, og friholde politiets almindelige arbejde for de her øgede terrorberedskabsopgaver?
Vil man så ikke være med, vil man stemme imod aktstykket?
Der kan jeg klart sige: Nej, det vil vi ikke, vi stemmer gerne for aktstykket, men vi havde helst set, at aktstykket var større, at merbevillingen til politiet var større, at der var taget hånd om det bevillingsmæssige fald på en halv milliard, som vi ser fra 2016 af, men det vil regeringen og et flertal i Folketinget ikke være med til.
Fair nok, det må vi så leve med, og så må vi tage det, der er, og det er så det aktstykke, og derfor vil vi også stemme for aktstykket, men vi vil have lov til at tage den her politiske debat om, at regeringen kun samler en del af regningen op.
Og den måde, regeringen lægger op til at løse det her på, vil betyde, at alvorlige opgaver i politiet ikke vil blive løst, for der er simpelt hen ikke ressourcer til det.