runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Kristian Skibby (DF), 2010-04-29:
Vi kan så konkludere, at de socialdemokratisk ansatte økonomer har man større tiltro til hos Socialdemokraterne, end man har til de ypperste eksperter, som vi har ansat i statsforvaltningen.
Men lad nu det ligge.
Jeg vil gerne stille et spørgsmål endnu en gang.
Hvis vi får et regeringsskifte, sådan som man jo tilsyneladende er opsat på fra Socialdemokraternes side, kan vi se frem til de her massive anlægsinvesteringer, ud over hvad vi ser allerede nu, hvor vi jo har de højeste anlægsinvesteringer
nogen sinde i Danmark.
Vi er oppe på næsten 23 mia. kr. i kommunale anlægsinvesteringer.
Der ønsker man så at låne endnu flere penge, altså gældsfinansiere endnu flere anlægsaktiviteter.
Man ønsker simpelt hen at bruge langt, langt flere penge end dem, man har til rådighed.
Det vil jo lægge et gevaldigt pres på den danske samfundsøkonomi, al den stund at vi jo i forvejen står og mangler penge for at overholde konvergenskravene.
Socialdemokraterne vil koste Danmark arbejdspladser, og det synes jeg ordføreren bør erkende.
Özlem Sara Cekic (SF), 2010-04-29:
Til dem, der ikke ved, hvad ambulant tvang drejer sig om, vil jeg forklare det.
Før i tiden var det med psykiatriloven sådan, at hvis man var til fare for sig selv eller for sine omgivelser, kunne man blive udsat for tvang.
Ambulant tvang drejer sig om, at man, hvis der er fare for, at man er til fare for sig selv eller for sine omgivelser, kan blive udsat for tvang.
Vi sagde før forhandlingerne, under forhandlingerne og også efter forhandlingerne, at det her ikke var vores kop te.
Derfor vil jeg også gerne give Enhedslisten ret i, at det her ikke er vejen frem.
Men da regeringen kom med sit oplæg og havde et massivt flertal, gik vi fra SF’s side ind og spurgte: Hvor er det, vores mandater kan gøre en stor forskel?
Der er ingen tvivl om, at der, hvor vores mandater gjorde en forskel i forhandlingerne, var, at vi sikrede, at den her lov ikke bliver en permanent lov.
Ud over det strammede vi kriterierne i den grad, hvilket betød, at rigtig få mennesker vil blive ramt af ambulant tvang, samtidig med at det heller ikke er alle steder i Danmark, man kan blive udsat for ambulant tvang.
Det er nemlig i dag et kriterium, at der skal være opsøgende team, der skal prøve at skabe kontakt til patienten, og da ikke alle regioner har et opsøgende team, betyder det jo også, at der er nogle steder i Danmark, hvor man ikke kan blive udsat for det.
Vi har gentagne gange fra SF’s side sagt, at vi ønsker en psykiatri med så lidt tvang som muligt.
Men når der kommer et forslag, som vi ved vil blive vedtaget, gør vi, hvad vi kan, for at det bliver stramt, for at det rammer rigtigt, og for at det bliver tidsbegrænset.
Derfor vil jeg sige med oprejst pande, at jeg faktisk er rigtig glad for, at SF var med til at sikre, at det blev så stramt som muligt, og at det blev tidsbegrænset.
Jeg synes, det var vigtigt at gå ind og præge det så meget som muligt.
Jeg har vist det til nogle overlæger, som sagde, at hvis man var heldig, ville det være en håndfuld mennesker, der ville blive ramt af det.
Jeg synes faktisk, at det er et rigtig godt resultat, at det er få mennesker, der bliver ramt af det.
Så derfor stemmer vi også for.
For hvis man er med i et forslag og er med til at præge det, skal man også lægge mandater til.
Vi synes, at det var langt vigtigere at gå ind og gøre det her til en tidsbegrænset periode, hvilket vi har sikret.
Vi har sikret en masse stramme kriterier, og derfor støtter vi også forslaget.
For det er ligesom det, der er prisen.
Men jeg håber da, at vi kommer til at få en psykiatri med så lidt tvang som muligt, hvor der er sengepladser nok, hvor der er opsøgende hjælp nok, og hvor mennesker, som har en sindslidelse, ikke bliver tabt mellem to systemer, men hvor der sker en koordination.
Det håber jeg så at vi kan være med til at forme, når der kommer et regeringsskifte.
Vivi Kier (KF), 2010-04-29:
Når jeg rejser mig op og tager ordet på denne talerstol under vores tredjebehandling af forslaget om tvungen opfølgning efter udskrivelse, er det, fordi jeg stadig væk er dybt, dybt forundret over de udtalelser, der kommer fra Socialistisk Folkeparti.
Det her er faktisk et lovforslag, som vi har brugt rigtig, rigtig lang tid på at forhandle og behandle.
Det kan så godt være, at nogle gerne vil løbe med æren for, at der kom stramninger ind.
Men der er faktisk lagt rigtig mange kriterier ind, og vi kommer til at følge det her område rigtig tæt.
Jeg synes, at SF skylder os et svar på, hvorfor de stemmer for det her lovforslag, for det eneste, man har til svar, er, at det er dårligt, og at man, i det øjeblik der kommer et regeringsskifte, vil fjerne det igen.
Det her er bred en aftale, der er forhandlet på plads.
Özlem Sara Cekic (SF), 2010-04-29:
Det må være larmen i salen, der gør, at ordføreren for De Konservative ikke hørte, hvad jeg sagde.
Det ville blive en lang smøre, hvis jeg skulle tage det forfra,
Med SF ved bordet er det også lykkedes at gøre det tidsbegrænset.
Det har vi også ændret, og vi har lavet nogle kriterier, som i den grad gør, at regionerne nu skal tage sig sammen og lave opsøgende psykoseteam rundtomkring.
Derfor stemmer vi for.
Sophie Løhde (V), 2010-04-29:
Jeg synes faktisk, at ordføreren for Socialdemokraterne, fru Karen J. Klint, kom med en rigtig, rigtig god tale, hvor hun redegjorde for alle de mange overvejelser, som har ligget til grund for det grundige og svære stykke arbejde, som et meget bredt flertal i Folketinget har foretaget – alle partier på nær Enhedslisten – og hvor vi for første gang forholder os seriøst til et af psykiatriens ekstremt svære spørgsmål, som der ikke findes nogen lette svar på, men det letteste er da helt klart at dukke hovedet og undlade at tage stilling.
Når jeg vælger at tage ordet her, er det jo ikke mindst, fordi jeg bliver ekstremt trist over at høre Socialistisk Folkepartis ordfører, fru Özlem Sara Cekic.
Det her er ikke vejen frem, startede ordføreren for Socialistisk Folkeparti med at sige.
Hvis det ikke er vejen frem, hvorfor stemmer Socialistisk Folkeparti så for lovforslaget?
Socialistisk Folkepartis ordfører siger også fra talerstolen, at regeringen havde et massivt flertal for det her lovforslag, hvilket er notorisk forkert, og at vi kun kan takke SF for, at kriterierne blev strammet op, og for, at det her blev i oppositionens favør.
Jeg tror, at jeg kan tale på vegne af et meget, meget bredt flertal af ordførere fra de forskellige partier, når jeg siger, at det er en underlig måde at samarbejde på, og at det er en underlig måde at tage æren for de ændringer, der er blevet foretaget, på.
Hvis jeg skulle blive i oppositionens egen terminologi, ville jeg sige, at ordføreren for Socialistisk Folkeparti ikke har fået ændret så meget som et komma.
Liselott Blixt (DF), 2010-04-29:
Jeg er glad for, at de fleste af forligspartierne har været heroppe at fortælle, at vi har stået sammen om det her forslag – et forslag, som vi ikke alle sammen bare går ud jubler og er lykkelige over, for det drejer sig om nogle syge mennesker.
Men Socialistisk Folkepartis ordfører går op og siger, at man hellere ville have været foruden det her.
Det er simpelt hen så utroværdigt at være med til et forslag, som man bagefter siger man vil af med.
Vi har alle været enige om de ting, der skulle foregå.
Det, at man tror, at det er Socialistisk Folkeparti, der har fået alle reglerne gennemført, er noget værre ...
jeg siger ikke mere.
Grunden til, at vi er gået med til det her forslag, er netop, at regionerne ikke har kunnet løfte den opgave, som man gav dem for år tilbage.
Regionerne skulle have lavet psykoseteam.
Regionerne skulle have lavet koordinationsplaner og handlingsplaner.
Det blev ikke gjort.
Vi kunne ikke være bekendt at se på psykisk syge mennesker, der bliver ladt i stikken derude, og som er til fare for sig selv, deres pårørende og andre borgere.
Derfor og fordi vi vil se på, hvordan det udvikler sig de næste 4 år, er vi gået med til det her forslag.
Per Clausen (EL), 2010-04-29:
Fru Liselott Blixt understreger jo med sit indlæg, hvor absurd det her er.
Hvorfor indfører man de her nye tvangsmuligheder?
Fordi Folketinget har svigtet, fordi regionerne har svigtet, fordi regeringen har svigtet, så indfører man en ny tvangsforanstaltning.
Det gør man så i sammenhæng med, at man laver en aftale om at bruge nogle af de penge, som man har taget fra de arbejdsløse, taget fra pensionisterne, taget fra kontanthjælpsmodtagerne i form af satspuljen, på at opfylde en lille del af de løfter, man tidligere har givet.
Altså, at karakterisere det her som en falliterklæring fra Folketingets flertal, synes jeg er en mild betegnelse, for det er jo blevet understreget gang på gang i debatten, at det her handler om, at man ikke er i stand til at løse de grundlæggende problemer, de grundlæggende udfordringer, og så griber man til at øge mulighederne for at bruge tvang.
Jeg kan jo ikke udelukke, at man stadig væk, hvis man først havde gjort alt det, som man ved man skal gøre, ville have haft en udfordring i forhold til tvang, men jeg ved det lige så lidt som de øvrige, der sidder her i Folketinget, for man har ingen som helst dokumentation for, at der nogen som helst steder findes eksempler på, at det her har hjulpet; til gengæld ved man, at en lang række andre ting, som man ikke gør, ville hjælpe.
Så skal jeg slet ikke kaste mig ud i at dømme om, hvem der nu har opnået de begrænsninger, der trods alt er blevet sat for tvangen i det her lovforslag, eller om det allerede lå i det oprindelige lovforslag.
Det har jeg ingen anelse om, jeg har ikke deltaget i forhandlingerne, jeg kan bare konstatere, at
da Enhedslisten for at tilgodese nogle af de indvendinger, der er kommet fra bl.a. Landsforeningen SIND, stillede fem ændringsforslag til det her lovforslag ved andenbehandlingen, fik vi det klare svar fra ministeren, at lovteksten var forhandlet i alle detaljer, og at man blandt forligspartierne var fuldstændig enige i indholdet.
Så det er altså et samlet Folketing med undtagelse af Enhedslisten, som gennemfører det her, som er en åbenlys falliterklæring.
Og det synes jeg er ærgerligt.
Og når det er ekstra ærgerligt, er det jo, fordi der melder sig det spørgsmål, at hvis man virkelig mener, det her ikke skal bruges – og det forstår jeg er SF's og Socialdemokraternes holdning – hvad ville så være mere oplagt end at stemme imod det og dermed ikke være en del af et forlig omkring det?
Nu må der jo gå de her 3-4 år, og så må vi se, hvor mange ulykker der sker, inden et flertal i Folketinget så kan afskaffe den her ordning igen.
Morten Østergaard (RV), 2010-04-29:
Jamen jeg redegjorde jo fuldstændig klart for det.
Det Radikale Venstre har fremlagt sin økonomiske plan, og der indgår ikke øget erhvervsbeskatning som en del af den.
Men vi kigger kritisk på erhvervsstøtteordninger, fordi vi ønsker at kunne skabe mulighed for at fremme en omstilling til et mere grønt og energivenligt erhvervsliv.
Så det svar er jo givet krystalklart der, vores politik er lagt frem.
Og jeg håber da, at andre også vil gøre sig umage med – særlig regeringen – lige så præcist at fremlægge, hvilke reformer og tiltag det er, der skal løse opgaven.
Det er jo der, jeg bare må sige, at parodien er helt på hr. Mike Legarths side, når man ikke er i stand til at demonstrere, hvordan man vil nå de økonomiske målsætninger, man har sat sig, og man ikke engang kan mønstre et flertal bag de beskedne planer, man lægger frem.
Torsten Schack Pedersen (V), 2010-04-29:
Lad mig tage et andet finansieringselement fra Socialdemokratiets og SF's skatteudspil, som jo også er interessant, når man diskuterer holdbarhed.
Hvad med, at man vil genindføre flypassagerafgiften?
Det er et forslag, som ifølge S og SF giver lige knap 1 mia. kr. Er det et forslag, som Det Radikale Venstre kan støtte?
Morten Østergaard (RV), 2010-04-29:
Hvis man gerne vil vide, hvilke forslag Det Radikale Venstre kan støtte i skattepolitikken, så kan man jo tage vores udspil, der hedder »Skat der virker«.
Det medvirker med et betragteligt bidrag til holdbarhed, fordi der er et øget arbejdsudbud, og det er derfor, vi kalder det »Skat der virker«.
Det er jo, synes jeg, helt fair, at man stiller spørgsmål til det, men det, som det bare ikke kan dække over, er jo, at den såkaldte politik, som regeringen har lagt frem, jo har huller, der gør, at det er fuldstændig uhåndgribeligt at diskutere, hvordan regeringen vil nå sine målsætninger.
Og derfor er det jo fint, at man gerne vil spørge ind til, hvad der er af forskelle på den konkrete skattepolitik, S og SF har fremlagt, og den konkrete skattepolitik, som Det Radikale Venstre har fremlagt, men det, der ville være interessant, ville jo være at diskutere regeringens økonomiske politik, men desværre kan vi ikke få indsigt i den.
Sophie Løhde (V), 2010-04-29:
Ja, når man ikke er enige om finansieringen, så er man vel næppe enige om noget som helst.
Nu har hr. Morten Østergaard nævnt her, jeg tror, det var fire, fem, seks finansieringselementer, som man ikke er enige med oppositionspartierne fra Socialistisk Folkeparti og Socialdemokraterne i.
Så er det jo klart, at vi er nødt til at spørge, hvad det så er for nogle andre elementer, man er enige om.
Kunne vi ikke bare, som hr. Anders Samuelsen spurgte om og efterlyste, få et eksempel, når man i sin tekst til sit forslag til vedtagelse i dag skriver, at man vil klare prioriteringer og reformer.
Hvad er det for nogle klare, konkrete prioriteringer og reformer, som Socialdemokraterne, Socialistisk Folkeparti og Det Radikale Venstre er enige om?
Kunne vi få et eksempel i dag?
Morten Østergaard (RV), 2010-04-29:
Jamen igen: Det, det er vigtigt at holde fast i, er jo bundlinjen, at der skal være reformer, der sikrer, at flere bliver længere på arbejdsmarkedet, og det bliver en del af opgaven, når man skal skabe langsigtet holdbarhed.
Men vi har længe efterlyst en førtidspensionsreform, det kommer der så nu en forhandling om.
Det ser vi selvfølgelig frem til, men det er jo klart for enhver, at en førtidspensionsreform ikke kan lukke hullet i dansk økonomi, medmindre man vil afskaffe førtidspensionen fuldstændig, og det er ikke vores politik.
Det kan ikke lukke hullet i dansk økonomi, og derfor er det jo, at boomerangen vender tilbage.
Hvilke reformer er det, der tilsammen giver 7 milliarder – er det bare en løs målsætning, som minder lidt om det, man kritiserer oppositionen for?
Sophie Løhde (V), 2010-04-29:
Man kan da ikke bede om en forespørgselsdebat og fremlægge et forslag til vedtagelse fra oppositionen uden at besvare det simple spørgsmål om hvordan.
Hvad er det for nogle konkrete reformer og prioriteringer, som man er enige i oppositionen om at gennemføre, hvis man får magt, som man har agt?
Hvad er det for nogle konkrete reformer af arbejdsmarkedet, som skal skabe en holdbarhed i dansk økonomi ifølge Det Radikale Venstre, Socialistisk Folkeparti og Socialdemokraterne?
Hvad er man enige om der?
Vil Det Radikale Venstre insistere på at gennemføre en efterlønsreform, hvis man skal være med en ny regering efter valget med Socialdemokraterne, Socialistisk Folkeparti?
Vil det være et krav, eller har man accepteret fra fru Margrethe Vestagers side, at man ikke kan få ændret så meget som et komma, som hun blev meddelt af oppositionens leder, fru Helle Thorning-Schmidt?
Morten Østergaard (RV), 2010-04-29:
Jamen det er jo sådan, at der skal være 90 mandater bag en politik, der skal bæres igennem Folketingssalen.
Regeringen fremlagde jo en omprioriteringsplan på 10 mia. kr., der hverken bringer os et skridt nærmere overholdelse af konvergenskrav eller holdbarhed, fordi alle pengene blev brugt i den, og hvad var reaktionen fra det faste parlamentariske grundlag?
Det var, at de ikke kunne tages til indtægt for den plan.
Det afgørende slag kommer til at stå om, hvor pengene skal findes, sagde hr. Kristian Thulesen Dahl.
Vi forbeholder os retten til at se på, hvor man vil tage pengene fra, sagde hr. Kristian Thulesen Dahl, og vi vil gå hele statens budget igennem og se, hvor meget staten kan tage på sig,
sagde hr. Kristian Thulesen Dahl, fordi han ikke ønskede, at kommunerne skulle spare 4 mia. kr.
Altså, kan vi så ikke konkludere, at hvis de samme vilkår gælder, når man måler regeringens politik, som når fru Sophie Løhde og andre måler oppositionens politik, så er man ikke enig om noget som helst hos regeringen og Dansk Folkeparti, fordi man ikke er enig om finansieringen?
Peter Skaarup (DF), 2010-04-29:
Jeg blev rigtig glad, da den såkaldte opposition rejste den her debat i Folketinget den 3. marts,
så tænkte jeg, at nu ved vi så, i hvert fald når debatten kommer i salen, hvad det er, den såkaldte opposition gerne vil i forhold til den økonomiske politik.
Lige så glad blev jeg, da man sagde, at lige efter påske ville der komme en plan,
fordi så vidste jeg, at så havde vi endda god tid til at kigge på, hvad det var, S og SF og vel også De Radikale mente om den økonomiske situation.
Men så er det jo i virkeligheden lidt for sjovt her i dag at stå i en situation, hvor vi stadig væk ikke ved noget som helst om, hvad det er, man vil – ikke noget som helst endda.
Det er rigtigt, at De Radikale har sagt noget om en plan, som De Radikale vil, men synes hr. Morten Østergaard ikke, at det er meget uheldigt, at man indkalder det samlede Folketing til en stor økonomisk debat i en situation, hvor der ikke er noget alternativ, altså hvor vi ikke ved, hvad det er, den opposition, der indkalder til debatten, ønsker at gennemføre?
Morten Østergaard (RV), 2010-04-29:
Jeg vil da gerne, hvis jeg tager udgangspunkt i det, som hr. Torsten Schack Pedersen siger, sige, at det jo fra oppositionens side gennem lang tid har været et ønske at få en førtidspensionsreform, og vi forstår nu på regeringen, at det ligger i horisonten.
Det var bare for at nævne et eksempel.
Men det, der er problemet, er jo, at vi ikke kan komme til at diskutere det, som vi sådan set er enige om i oppositionen at der skal til, nemlig hvordan vi skaber en samlet økonomisk plan, der giver holdbarhed, for der kører regeringen bare med løse målsætninger.
Og med hensyn til en aktieomsætningsafgift så indgår det heller ikke i vores skattepolitik.
Det ved hr. Torsten Schack Pedersen udmærket, og det ved alle partier i Folketinget.
Peter Skaarup (DF), 2010-04-29:
Men jeg må sige til hr. Morten Østergaard, at det jo er sådan, at når der er den slags forespørgselsdebatter i Folketinget, har vi det, man kalder en ordfører for partierne, og det er jo altså så hr. Morten Østergaard, der ifølge Folketingets forretningsorden er ordfører for partierne.
Jeg kan bare konstatere, at når man har hørt det, som hr. Morten Østergaard har sagt, så har hr. Morten Østergaard ikke været ordfører for partierne.
Så har hr. Morten Østergaard sagt nogle ting sådan løst og fast om, hvad De Radikale muligvis vil, men der er ikke noget som helst alternativ, og det er vel et rimeligt forlangende, at der er et reelt alternativ, når man vælger at bruge Folketingets tid på at indkalde til sådan en debat.
Synes hr. Morten Østergaard virkelig ikke, at det ville have været rimeligt, at man havde afholdt sådan en debat?
Jeg synes selvfølgelig, at det er godt at få debatten – det er slet ikke det – men at man havde afholdt sådan en debat på et tidspunkt, hvor alle de her løfter fra Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti om planer havde været indfriet, sådan at vi havde kendt de planer.
Det behøvede f.eks. ikke at være lige efter påske, som man lovede, eller lidt efter påske, som man igen lovede uden at holde det, men vi kunne vel med rimeligt forlangende inden debatten i dag ønske os at vide, hvad det er, man overhovedet tænker sig på det her område, i stedet for den her fuldstændig rodede debat, hvor hr. Morten Østergaard ikke kan svare som ordfører for partierne.
Morten Østergaard (RV), 2010-04-29:
Jamen jeg svarer jo fuldstændig klokkeklart på, hvad der ligger i det forslag til vedtagelse, vi har fremsat, og derfor må jeg bare sige, at det jo er besynderligt, at Dansk Folkeparti er blevet så indgroet en del af regeringen, at man ikke engang mener, det er rimeligt, når en regering fremlægger en række målsætninger uden at anvise, hvordan den vil nå dem, at man så inviterer til en debat i Folketinget.
Hvis regeringen havde været optaget af de økonomiske problemer og ikke optaget af at føre valgkamp, eller hvad situationen måtte være, hvis man har tabt valgkampen, ville man jo gribe det her forslag til vedtagelse med kyshånd og sige: O.k., her er en ansvarlig opposition, der gerne vil lave reformer, der sikrer langsigtet holdbarhed i dansk økonomi; lad os da få forhandlingerne i gang.
Men det ved vi godt ikke sker.
Dem, man forhandler med, er Dansk Folkeparti, og det kan være – det lettede hr. Peter Skaarup jo ikke på låget for – at man allerede, selv om man altså i sidste uge afviste blankt, nu har accepteret alt det, regeringen har lagt frem: nulvækst i kommunerne, regningen placeret i daginstitutioner, folkeskoler, ældrecentre.
Vi kan høre, når hr. Peter Skaarup kommer på talerstolen, om man har accepteret det.
Vi vil en anden vej, men man kunne jo indkalde til brede forhandlinger om det.
Det ville en ansvarlig regering gøre.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2010-04-29:
Ja, det har jeg gjort, fordi vi jo er nødt til ligesom at få det på det rene, hvad den her debat handler om.
Og jeg har sjældent set en opførelse af »Kejserens nye klæder« så ynkelig som den, vi har oplevet her.
Grunden til, at jeg beder om ordet, er, at jeg gerne vil forklare, hvad det er, regeringens økonomiske politik går ud på, og det vil jeg gerne have præciseret, for at vi ved, hvad det er, vi snakker om.
Krisen slog dansk økonomi ud af kurs, og da vi skulle opdatere vores konvergensprogram for 2015, blev det konstateret, at den udfordring, vi har, er på 31 mia. kr. for at opnå balance i 2015.
Vi forventer så at få en henstilling fra EU her i juni eller juli måned med hensyn til at nedbringe vores underskud til under 3 pct. af BNP, og det er i øjeblikket 5,5 pct., og det vil sige, at vi står over for i løbet af 2011, 2012 og 2013 at skulle konsolidere dansk økonomi med 24 mia. kr.
Der har vi vedkendt os, at den opgave tager vi på os; vi vil se på udgifterne, fordi vi vil forhindre, at gælden løber løbsk.
Når vi har løst den udfordring – og nu beder jeg hr. Morten Østergaard om at notere ned, for det trænger åbenbart ikke ind – har vi løst det med hensyn til 24 mia. kr. ud af de 31 mia. kr.
Tilbage bliver 7 mia. kr., og der har vi i vores regeringsprogram »Danmark 2020« vist, at vi tager fat på SU-systemet – hvordan vi får lavet en SU, så de unge mennesker kommer hurtigere igennem uddannelsessystemet og ud på arbejdsmarkedet, vi tager fat på førtidspensionen, og vi vil også, ligesom vi jo gjorde i august 2008, fremlægge et forslag til en dagpengereform.
Dengang foreslog vi jo at forkorte dagpengeperioden, og det er da den vej, vi må gå for at tage fat på løsningen af de her problemer, og det er jo den måde, som vi til sin tid løser det på med hensyn til de 7 mia. kr.
Det er den måde, vi har tilkendegivet at gøre det på.
I første omgang møder vi jo udfordringen ved kommuneforhandlingerne her i juni måned, og næste gang er det, når vi fremlægger og forhandler finanslov.
Så vi har været ekstremt konkrete på de her områder.
Vi har sagt, at vi vil gribe det an ved at konsolidere de offentlige udgifter; vi har sagt, at vi vil adressere udgiftssiden; vi har sagt, at vi har et fortsat skattestop.
Og uagtet hr. Morten Østergaards mange beregninger, er den opgave, vi står over for, jo næppe løselig i 2011, 2012 og 2013 ved nogle reformer af efterlønnen.
Jeg ved selvfølgelig ikke, hvor hurtigt Det Radikale Venstre vil afskaffe efterlønnen, men at gøre det i 2012 er måske lige optimistisk nok, i lyset af at folk skal have lidt tid.
Så vi har været ekstremt konkrete og – vil jeg sige til formanden – det var såmænd bare det, jeg gerne ville have præciseret, inden debatten løb ud i det rene ingenting.