runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Kim Andersen (V), 2009-11-20:
Tak for det.
Jeg skal på Venstres folketingsgruppes vegne sige, at vi ikke kan støtte det beslutningsforslag fra Enhedslisten, B 28, vi her har til behandling.
Det kan vi ikke af de grunde, som der netop er redegjort for af justitsministeren, og jeg vil gerne takke justitsministeren for en meget god, grundig, omfattende og meget seriøs forklaring af bevæggrundene for at afvise Enhedslistens forslag.
Det er jo utvivlsomt sådan, at der er problemer i det her i forhold til grundlovens § 19 om den udenrigspolitiske kompetence her i landet.
Det er jo også sådan, at der allerede i dag er den regel, at Folketinget orienteres, inden vores land indgår en overenskomst med et land uden for EU om udlevering af egne statsborgere til strafforfølgning.
Det er jo også sådan, at det hensyn til en ordentlig og retfærdig rettergang, som vi naturligvis alle sammen er optaget af, sikres ved, at det jo er Folketinget, som godkender udleveringsoverenskomster.
Så derfor mener vi, at de interesser, der ideelt set ønskes varetaget med beslutningsforslaget fra Enhedslisten, er der naturligvis allerede taget højde for i gældende regelgrundlag, og på den baggrund kan vi ikke støtte forslaget.
Line Barfod (EL), 2009-11-20:
Jeg forstår simpelt hen ikke Venstres argumentation om, at det her ikke er noget, Folketinget skal blande sig i, og at det ikke er noget, vi skal diskutere åbent.
Vi har jo set nogle konkrete sager, hvor det da har været væsentligt at diskutere, på hvilke betingelser det er, vi udleverer.
Vi havde her i forsommeren sagen med en dansk statsborger, der blev udleveret til USA, og her kunne det da have været væsentligt, hvis vi havde diskuteret udleveringsaftalen med USA i Folketinget.
Det kunne være, at vi så i aftalen havde kunnet få indsat nogle af de ting, som var blevet diskuteret i pressen og i Retsudvalget, om, at man f.eks. skulle vente med at sende borgeren af sted, til sagen var berammet for retten, så vedkommende ikke risikerede at skulle sidde i fængsel i et andet land i mange, mange måneder.
Det kunne være, man havde diskuteret, hvilken hjemmel der skulle være til ministeren til at have mulighed for at hjælpe og sikre ordentlig advokatbistand osv.
Der har også tidligere været en diskussion om, hvorvidt vi skulle udlevere en dansk statsborger til Indien.
Det handler om meget, meget voldsomme indgreb i andre menneskers liv.
Hvorfor ønsker Venstre ikke, at det er noget, vi åbent skal diskutere betingelserne for?
Kim Andersen (V), 2009-11-20:
Nu har vi jo lige ved et tidligere dagsordenspunkt diskuteret andre beslutningsforslag fra oppositionen vedrørende den såkaldte knivlov, og der var der også en tendens til, at oppositionen tog udgangspunkt i enkeltsager.
Det må jeg sandelig sige at Enhedslistens ordfører gør nu igen, og det mener vi altså ikke er fornuftigt og hensigtsmæssigt at gøre.
Venstre mener, at vi i Folketinget skal koncentrere os om at diskutere principper og lovgive, og så skal vi acceptere, at det er sådan, som det er angivet i grundlovens § 19, at regeringen står for udenrigspolitikken førelse.
Vi er her i Folketinget garderet ved, at vi er orienteret, inden Danmark indgår en overenskomst om udlevering med et land uden for EU, og det er også sådan, at vi jo allerede i dag godkender de udleveringsoverenskomster, som gælder og er fastlagt i udleveringsloven.
Og jeg er sikker på, at de ting, som vi mener er omfattet af menneskerettighedskonventionen, og som vi ikke accepterer må ske, dødsstraf, forfølgelse, tortur osv., ikke kan ske i lande, vi udleverer til.
Så derfor mener vi, at Folketinget er inde over og har haft den principielle indflydelse, som er fornuftig.
Line Barfod (EL), 2009-11-20:
Det er sjældent set, at en regering i den grad lovgiver på enkeltsager, sådan som det er tilfældet med den regering, vi har i øjeblikket.
Så det synes jeg at hr. Kim Andersen skulle overveje.
Det her forslag er fremsat første gang, inden vi havde diskussionen om en udleveringsoverenskomst med USA.
Jeg siger ikke, at Folketinget skal ind og blande sig i konkrete enkeltsager, jeg siger, at Folketinget skal diskutere, hvilke lande vi ønsker at der skal være udleveringsaftaler med, og på hvilke betingelser.
Jeg mener, det er væsentligt, at vi f.eks. får en stor, åben diskussion om, hvorvidt vi skal have en udleveringsaftale med Colombia; om vi mener, at danske statsborgere skal kunne udleveres til Colombia; om det er et land, som et bredt flertal i Folketinget mener vi skal have tillid til vil leve op til de aftaler, vi så indgår.
Jeg mener, det er vigtigt, at et bredt flertal i Folketinget diskuterer, hvad det er for nogle betingelser, der skal være gældende, før man kan udlevere danske statsborgere til Colombia.
Hvorfor mener Venstre og hr. Kim Andersen ikke, at det er noget, som Folketinget skal kunne diskutere?
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-11-20:
Det er jo en kendsgerning, at politiet har henlagt sager, som senere har vist sig at være vold, som husspektakler; ellers formoder jeg da, at politiet ville tage til genmæle i medierne, hvis ikke det er rigtigt.
Det er jo det, der er forekommet, ellers ville jeg da tro, at politiet ville tage til genmæle over for de medier, det drejer sig om.
Jeg synes, det er ærgerligt, at ministeren synes, det er helt o.k. at betegne voldsepisoder i private hjem som husspektakler.
For det er jo rent faktisk det, der sker i praksis.
Vi har set utallige eksempler på det.
Man kan se, at der i 2005 har været tale om 782 anmeldelser i forbindelse med husspektakler.
Det tal dækker så ikke de udrykninger, der har været, og jeg er klar over, at der ikke har været vold i alle tilfælde.
Men ministeren kan jo ikke på nogen som helst måde afvise, at der har været tale om vold i nogle af de her tilfælde.
Så jeg synes, det er ærgerligt at henlægge det som en kamp på ord.
Jeg synes sådan set, at spørgeren svarer rigtig godt på det.
Man kan sige, at man bliver kaldt ud til vold, men at der er tale om noget andet, at man ikke har beviser for, at der er begået noget voldeligt, og det kan man så skrive ind i sin døgnrapport.
Længere er den sådan set ikke.
Brian Mikkelsen (KF), 2009-11-20:
For det første tager den her regering og specielt undertegnede, som selv har en del piger blandt mine børn, dyb, dyb afstand fra vold i hjemmet.
Vi tager dyb, dyb afstand fra det, og derfor har vi taget et væld af initiativer og tager nogle flere, og sagen har topprioritet for politiet.
For det andet er det jo ikke sådan, at der er en folkedomstol, som ude på gaden kan dømme om det, som politiet i første omgang, anklagemyndigheden i anden omgang og domstolene i tredje omgang vurderer som værende vold eller ej.
Det er ikke en journalist, der skal karakterisere en sag som vold.
Det er i første omgang politiet, som undersøger sagen, og som får anklagemyndigheden til at rejse sagen, og så dømmer domstolene.
Husspektakler er ikke vold, og vold bliver ikke registreret som husspektakler.
Det har jeg sagt heroppefra, men det kan være, at jeg ikke har forklaret det godt nok til SF's ordfører, men husspektakler er ikke vold, og vold bliver ikke karakteriseret som husspektakler.
Tom Behnke (KF), 2009-11-20:
Hvis nu man forestillede sig det scenarie, at politiet altid, når der var uro inde hos naboen, blev sendt ud med den besked, at der var tale om vold, og politiet så kom ud og konstaterede, at det var der ikke tale om, hvad skulle politiet så kalde det bagefter?
Der skal jo ikke optages en egentlig rapport, men på døgnrapporten skal man anføre, hvad det så var.
Man blev sendt ud til vold, men der var ikke tale om vold.
Der var måske tale om noget højrøstet tale og råben ad hinanden.
Der har måske været lidt tumult, eller hvad man skal kalde det.
Ja, det kunne man selvfølgelig godt.
Det er bare en mystisk måde at køre tingene på.
Men o.k., lad det være.
Mit andet spørgsmål er: Nu har vi talt så meget om, hvornår der egentlig er tale om vold, som kan føre til en sigtelse, til tiltale, til dom, og hvornår der ifølge loven juridisk set, når man definerer § 244 helt ned i detaljen, er tale om vold.
Med hensyn til den skelnen, der kan være der, den sondring, der kan være der, vil jeg bare høre, om Socialistisk Folkeparti fortsat bekender sig til den almindelige retssikkerhedssætning, at forudsætningen for, at man kan sigte folk for vold, at man kan tiltale folk for vold og slæbe dem op til en dommer, er, at der er en eller anden form for bevis for, at gerningsmanden har udøvet vold.
Bekender man sig stadig væk til den retsgrundsætning?
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-11-20:
Det er klart, at vi bekender os til, at retssikkerheden skal være helt i orden i et retssamfund som det danske.
Men det skal da ikke være nogen hemmelighed, at vi også har undersøgt mulighederne f.eks. i forhold til voldtægt – ligesom jeg ved, Dansk Folkeparti har – for, at man kunne indføre en paragraf om uagtsom voldtægt.
Det har flere juraprofessorer i øvrigt også udtalt sig om.
Det er ikke altid sort eller hvidt, der er mange, mange gråzoner i det her, og jeg synes da, at vi hele tiden skal prøve at udvikle det, sådan at retssikkerheden er helt i top, og især da for de mennesker, der udsættes for vold, men i hvis tilfælde der så kun bliver tale om husspektakler og ikke bliver rejst sigtelse.
Dennis Flydtkjær (DF), 2009-11-20:
I beslutningsforslaget har SF beskrevet meget, at det typisk er vold fra mand mod kvinde eller kvinde mod mand, og jeg ved ikke, om det betyder, at fru Pernille Vigsø Bagge nu accepterer, at den traditionelle familie typisk består af en mand og en kvinde, for i mange andre henseender er det jo typisk to kvinder eller to mænd, der kan bo sammen.
Og så vil jeg høre, hvordan fru Pernille Vigsø Bagge forestiller sig, at det skal fremgå til politiet, når man anmelder en situation.
Skal man så sige, at det er en situation, hvor det er vold mod kvinder eller vold mod mænd?
Kan man forestille sig, at politiet skal rykke ud til vold fra mand til mand eller fra nabo til mand?
Eller hvordan forestiller ordføreren sig, at man skal anmelde det her?
Og er sandheden ikke, at »husspektakler« faktisk er et meget godt dækkende ord, indtil man reelt finder ud af, hvad det egentlig handler om?
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-11-20:
Problemet med begrebet husspektakler er, at der har været en tendens til, at politiet har bagatelliseret opkald i forbindelse med husspektakler, hvor der så i virkeligheden har været dækket over grov vold.
I forhold til partnervold synes vi ikke, det er mindre alvorligt, når en kvinde er voldelig over for en mand eller en kvindelig partner, end når en mand er voldelig over for en kvinde, og det er også derfor, vi i beslutningsforslaget taler om partnervold.
Der er bare ikke lavet nogen valide undersøgelser i forhold til kvinders vold mod mænd, på samme måde som der er i forhold til mænds vold mod kvinder, og det er derfor, vi nævner rapporten fra Statens Institut for Folkesundhed i beslutningsforslaget.
Men kønnet på den, der bliver offer, og den, der er voldelig, går vi ikke op i.
Dennis Flydtkjær (DF), 2009-11-20:
Hvis vi prøver at tage et eksempel, hvor en nabo ringer til politiet og siger, at man kan høre, der er noget larm inde ved siden af, skal politiet så spørge: Er der tale om vold, eller hvad er det?
Hvis man så svarer, at det ved man ikke, at der bare er noget tumult derinde, hvad skal politiet så gøre? Ender det så ikke i sidste instans med, at de siger: O.k. men så er det husspektakler, vi rykker ud til?
For naboen, der ringer ind, eller genboen ved jo ikke på forhånd, om der er tale om vold.
Hvad er effekten af det her?
Tror man virkelig, at man får nedbragt volden i hjemmene, ved at man ændrer det her?
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-11-20:
Intentionen er jo at undgå bagatelliserende retorik omkring vold i hjemmet.
Når vold i hjemmet af og til retorisk udlægges som husspektakler, siger ordet husspektakler ikke noget om, at her er der faktisk et menneske, som udsættes for vold i sit eget hjem.
Som justitsministeren påpegede, er det måske af og til værre, at det er i sit eget hjem, hvor man skulle kunne føle sig tryg, at man bliver udsat for vold.
Det er en anden sag.
Når vi anfægter det her begreb, er det jo, fordi vi har de her konkrete eksempler på, at politiet betegner vold i hjemmet som husspektakler.
Det bør politiet ikke gøre, og vi er bange for, at den bagatelliserende retorik kan medføre, at folk rent faktisk bliver udsat for overgreb i deres eget hjem, som rettelig burde have politiets opmærksomhed, men ikke får det.
Kim Andersen (V), 2009-11-20:
Jeg er meget enig i, at den problemstilling, vi her diskuterer, på ingen måde skal bagatelliseres, og jeg vil gerne have, at SF ikke opfatter det, jeg siger nu, som et forsøg på det.
Jeg synes bare, der er et problem, som SF kommer lidt for let hen over.
Der er tale om en fest, der er lidt højlydt, eller nogle eftervirkninger af den, og der er ikke noget at registrere.
Det skal så fremgå af døgnrapporten, og døgnrapporten er offentlig.
Kan SF's ordfører ikke godt forestille sig, hvilken situation beboerne på Kløvermarken nr. 27 er stillet i i det lokalsamfund efterfølgende?
Hvor er retssikkerheden henne for de her mennesker i den situation?
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-11-20:
Jamen jeg synes altså, at Venstres ordfører gør sig skyldig i at bagatellisere problemstillingen, for jeg synes, det er betydelig vigtigere, at folk, der er udsat for vold i deres eget hjem, meget hurtigt får politi ind over, som tager sagen meget alvorligt, end at folk på Kløvermarken nr. 27, som egentlig bare har holdt fest, bliver forulempet af sladder i området.
Altså, jeg synes nu, at vold i hjemmet er en hel del mere alvorligt, end at folk eventuelt måtte udsættes for sladder, fordi der står i politiets døgnrapport, at man har måttet rykke ud.
Tænk, det synes jeg altså.
Kim Andersen (V), 2009-11-20:
Jamen det er jo indiskutabelt, at det er mere alvorligt.
Jeg synes til gengæld, at sladder og vanære i lokalsamfundet, som man skal leve med resten af livet, er lidt mere alvorligt, end at det skal have et hånligt skuldertræk og nys fra SF’s ordfører.
Derfor faldt min bemærkning om, at jeg tror, at det her skal nuanceres en smule mere, hvis det skal have fremdrift.
Ordføreren burde jo have gjort sig den ulejlighed at give os lidt indsigt i proportionerne i det her forhold, hvis det helt skal have den valør og seriøsitet, som ordføreren selv lægger op til.
For hvor mange tilfælde er det, vi taler om, hvor politiet kommer ud til noget, der er vold med en forfærdelig udgang, og hvor de i virkeligheden er kaldt ud til husspektakel?
Hvor mange gange ville man komme ud til vold og forfærdelige ting med legemsbeskadigelse eller død til følge, og hvor man gange kommer man reelt ud til noget, der bare er husspektakler, larm fra børnene eller et par ægtefæller, der har talt lidt hårdt til hinanden?
Er der proportion i det, vi snakker om her?
Det må jeg så kunne få et svar på, så udfarende som ordføreren i øvrigt er.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-11-20:
Jeg synes, det er vigtigt at tale om proportioner, og jeg synes, det i den forbindelse er vigtigt at sige, at i ikke engang 100 år har det været ulovligt at slå sin hustru i det her land, at i ikke engang 13 år har det været ulovligt at slå sine børn.
Der har i det her land været en tendens til, at kvinders og børns retssikkerhed har været underprioriteret i forhold til mænds.
Det har vi heldigvis fået rettet op på.
Det, vi mangler at få rettet op på, er en bagatelliserende retorik i forhold til de her tilfælde.
Det er 28.000 kvinder hvert år plus/minus, der udsættes for vold i hjemmet.
Det synes jeg ikke man skal sammenligne med folk, der udsættes for sladder i lokalområdet.
Jeg synes, det er langt alvorligere, at der sidste år var ti kvinder, der blev slået ihjel i deres eget hjem af en partner eller en tidligere partner.
Se, det synes jeg handler om de proportioner, vi taler om, og det er derfor, det her forslag er blevet fremsat.
Tom Behnke (KF), 2009-11-20:
Hvis man skal være meget juridisk stringent, er stort set alting jo vold.
Så kan det, at man råber ad hinanden, også betragtes som vold, fordi det kan udlægges som psykisk vold.
Det, at man kaster et glas vand i hovedet på en anden, er sådan set også vold.
Der kan være meget.
Bare det, at man tager fat i armen på en anden person, kan udlægges som vold.
Men jeg tror da ikke, at Socialistisk Folkeparti har den opfattelse, at hvis to ægtefæller har været oppe at skændes, og hvor konen tager fat i mandens arm og siger, at nu skal han stoppe, at nu gider hun ikke at diskutere længere, så skal den kone 30 dage i fængsel.
Altså, det synes jeg da er langt ude af proportioner, fordi der har været et skænderi.
Det er noget andet, hvis det er sådan, at der er tale om vold.
Og hvis der er tale om vold, skal sagerne selvfølgelig skrives som vold, og det bliver de også, og så kan man føre dem til doms.
Men det forudsætter, at man kan føre bevis for, at der har været tale om vold.
Karen Hækkerup (S), 2009-11-20:
Jeg mærkede mig, at justitsministeren brugte det meste af sin taletid på at omtale de forslag, han selv er ved at sætte i søen, og faktisk helst ikke ville berøre det med husspektakler særlig meget.
Så for nu at vende tilbage til det, ministeren talte om, som bl.a. var en bedre indsats over for ofre og nu også GPS-overvågning af voldelige mænd, vil jeg gerne starte med at sige, at jeg er rigtig glad for, at ministeren har skiftet holdning til de her spørgsmål.
Det er jo ikke længere end et halvt år siden, at justitsministeren stemte imod Socialdemokraternes forslag om en bedre indsats for ofre og også Socialdemokraternes forslag om, at voldelige mænd skulle kunne GPS-overvåges, og at man også skulle kunne give tilhold i flere sager.
Derfor vil jeg sådan set
bare spørge ministeren: Hvad er årsagen til, at man fra regeringens side i maj måned afviste, at man overhovedet kunne GPS-overvåge voldelige mænd, som altså ville forsøge at opsøge deres tidligere partner for at slå hende ihjel eller bare banke hende, og nu et halvt år efter står og siger, at nu vil man alligevel?
Altså, jeg synes, det er en dejlig nyhed, men kan ministeren ikke forklare, hvorfor vi har skullet vente et halvt år?
Brian Mikkelsen (KF), 2009-11-20:
For det første er jeg glad for, at den socialdemokratiske ordfører er glad for regeringens beslutning.
Det, vi jo skal være allermest glade for, er, at vi træffer de rigtige beslutninger.
For det andet har det ikke været sådan, at jeg som minister har været imod en GPS-overvågning.
Det vil jeg da godt se nogle citater om.
Jeg har ikke været imod en GPS-overvågning af voldelige ægtemænd.
Jeg har gjort det på den saglige måde, og når vi trods alt har det privilegium, at vi af danskerne er sat til at være i regering, er det, fordi vi gør det på den saglige måde.
Årsagen til, at vi har afvist forslaget tidligere, har været, at man hele tiden har henvist til Norge som eksempel på det sted, hvor der er GPS-overvågning, og at det så viser sig, at de ikke har gennemført det i Norge endnu.
Det er derfor, jeg har sagt, at nu gider vi ikke for at sige det rent ud på helt banalt dansk vente på Norge, Norge og atter Norge, som man bliver ved med at tale om.
Nej, nu får vi Strafferetsplejeudvalget til selv at skitsere en model for, hvordan man kan gøre det, så vi ikke hele tiden venter på det, som vi fra oppositionens side hele tiden hører er gennemført i Norge, og som, når vi undersøger det, viser sig ikke er gennemført i Norge.
Det kan vi simpelt hen ikke vente på længere.
Karen Hækkerup (S), 2009-11-20:
Jeg ved slet ikke, om jeg kan finde ord.
Jeg er målløs.
Jeg er blæst væk af de gode argumenter fra ministeren.
Magen til forvrøvlet vås har man da skullet lede længe efter.
Det var dog helt utroligt.
Socialdemokraterne har fremsat nogle forslag, både om at forbedre forholdene for ofre og om, at voldelige mænd skulle GPS-overvåges, og det har ministeren stået og talt imod.
Man kan vel ikke sådan rigtig sige: Jamen det var, fordi der stod noget i bemærkningerne om, at man skulle se på, hvad de har gjort i Norge.
Nej, vi fremsatte et forslag, hvor der stod, at vi ville have en model for en GPS-overvågning, og det sagde regeringen nej til.
Men nu har man ombestemt sig, og det synes jeg kun er rigtig, rigtig godt.
Men jeg vil gerne vende tilbage til husspektakelproblematikken og spørge, om ministeren eventuelt kunne forestille sig, at man vender det om, sådan at man registrerer en anmeldelse, som om der muligvis er foregået vold i hjemmet, og hvis det så viser sig, at der ikke var noget vold, så kan man ændre det til husspektakler, det vil sige, at man i virkeligheden, i stedet for at man starter med at registrere et opkald som et opkald om husspektakler, så registrerer det som et opkald om mulig vold, og så kan man ændre det til husspektakler, hvis det viser sig, at der ikke var tale om vold.
Brian Mikkelsen (KF), 2009-11-20:
Politiet har et registreringssystem.
De opgør det ud fra husspektakler.
Det er deres måde at opgøre det på, for langt de fleste tilfælde, de får registreret, er husspektakler.
Langt de fleste er almindelige husspektakler, og vi kender jo alle sammen fra naboer og omgangskreds, at man kan råbe og skrige lidt af hinanden og kaste nogle ting efter hinanden.
Så er der nogle tilfælde, hvor der er vold involveret, og det vil vi ikke finde os i.
Det er fuldstændig uacceptabelt, hvis der er vold involveret, hvis en ægtefælle truer en anden ægtefælle, og det skal vi have sat en stopper for.
Derfor foregår systemet på den måde – politiet har valgt at gøre det på den måde, og det synes jeg vi skal have tiltro til – at man registrerer det som husspektakler, og hvis det så er vold, bliver det registreret som vold.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2009-11-20:
Jeg synes, Venstres ordfører er en lille smule selvmodsigende, for Venstres ordfører gør i sin tale rigtig meget ud af at fortælle, hvor alvorligt det er, hvis man med begrebet husspektakler bagatelliserer forhold, der i virkeligheden dækker over vold.
Problemet er jo sådan set, at vi fra justitsministeren har fået en redegørelse om, at begrebet husspektakler dækker over tilfælde, hvor der ikke er tale om vold, og når der er tale om rigtig vold, ændrer man begrebet til begrebet vold.
Kim Andersen (V), 2009-11-20:
Som jeg har forstået ministerens redegørelse og det, jeg forbinder med begrebet husspektakler, kan begrebet i tilkaldeøjeblikket og udrykningssituationen ikke dække over, men omfatte voldshandlinger i hjemmet.
Det er rigtigt.
Men det er så også sådan, som jeg har forstået det, at kommer man ud i hjemmet og registrerer, at det her ikke bare er noget råben og skrigen, at det ikke bare er noget tilfældigt musiklarm, eller hvad det kan være, der har fået en genbo til at tilkalde politiet, eller hvad ved jeg, men at her er tale om reel vold, så ændres den udrykningsetikette eller -formel, man er kaldt ud på, straks, så man går over til en voldsparagraf, og så håndterer man både politifagligt og efterfølgende strafferetligt sagen derudfra.
Sådan har jeg forstået det.
Hvis det er misforstået, vil jeg gerne belæres.
Men i det omfang den forståelse er rigtig, er der jo ikke tale om, at noget er under »dække af«.
Jeg tror, at jeg kan følge spørgeren, og jeg vil ikke afvise, at jeg kan se en problemstilling.
Men det er jo en teknisk formel, der bruges i forbindelse med alarmering af politiet og politiets udrykning.
I det øjeblik man konstaterer, hvad der er tale om, vil sagen jo blive behandlet ud fra de paragraffer, som det retteligen drejer sig om.
Det skal i hvert fald ikke på nogen måde kunne bruges til – heller ikke efterfølgende statistisk – at kategorisere voldstilfælde i nogle lavere forseelsesklasser, om jeg så må sige.
Det skal det ikke.
Men jeg synes måske, at det frem for den her lidt tekniske diskussion var væsentligere og mere fremadrettet at diskutere, hvordan vi i højere grad kan undgå, at den grimme, ydmygende vold rent faktisk opstår inden for hjemmets fire vægge.