runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-12-16:
Jeg synes, det er et stort problem, at ledigheden stiger i Danmark.
Jeg synes, det er et stort problem, at vi får et stort underskud i de næste mange år.
Men jeg vil gerne sige, at hvis hr. Jesper Petersen gad kigge sig lidt omkring i verden, tror jeg, han ville se, at mange kigger på Danmark med misundelse.
Vi nedbragte jo vores gæld i de gode år, og det giver os basis for at føre en lempelig finanspolitik nu.
Hvis man ser på, hvordan EU-landene har måttet reagere, så er der en række lande, som må stramme finanserne i 2009 og 2010 – tag de baltiske lande, tag Irland.
Så er der nogle lande, der kan føre en lempelig politik i 2009, men har annonceret, at de vil stramme finanspolitikken i 2010 – f.eks. England og Frankrig.
Og så er der en gruppe af privilegerede lande, som kan føre en lempelig politik i både 2009 og 2010, fordi de har opført sig økonomisk ansvarligt, og til den gruppe hører Danmark, Holland og Finland.
Det er da en utrolig vigtig ting, at vi – på grund af at vi har opført os fornuftigt – kan føre Danmark igennem krisen på en skånsom måde.
Hvis man måler det f.eks. på ledigheden, har vi en ledighed, der er for stor, men den er 4,2 pct. Se til Sverige, se til England, se til USA, se til de baltiske lande, se til Tyskland og se til f.eks. Spanien.
Så må man sige, at vi nok har klaret det relativt godt her i Danmark.
Jesper Petersen (SF), 2009-12-16:
Man har ikke ført en ansvarlig økonomisk politik, men pustet til en boligboble, og så ramler det hele pludselig, og derfor bruger folk ikke pengene, selv om man giver dem ud som skattelettelser.
Huspriserne rasler ned på grund af verdens største boligboble, og nu bliver folk til og med fyret.
Hvis ikke der var så mange, der var blevet fyret, så ville folk vel bruge nogle flere penge?
Det eneste lempelige, der er for alvor, er regeringens skattepolitik, hvor man næste år giver de velstillede ufinansierede skattelettelser, hvor man skaber et endnu større hul i statskassen, der skal finansiere en meget lempelig skattepolitik for de velstillede i det her land.
De får over 100.000 kr. i skattelettelse, mens andre får småkroner og risikerer arbejdsløshed, fordi regeringen vælger en ineffektiv krisemedicin.
Sikke en julegave til danskerne!
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-12-16:
Det er, fordi vi er nødt til at gå på to ben i vores krisehåndtering.
Vi er nødt til at stimulere aktiviteten ved at fremrykke offentlige investeringer, og som det fremgår af Økonomisk Redegørelse, er den jo fra 2008 til 2010 steget med 30 pct.
Vi får i 2010 offentlige investeringer for 44 mia. kr. – det højeste, vi har haft i umindelige tider.
Jeg tror, at vi skal tilbage til 1970’erne, før vi kan finde noget tilsvarende.
Det er det ene ben.
Men det andet ben er da at sikre, at der er tryghed for de enkelte familier.
Jeg tør slet ikke tænke den tanke, hvordan forbrugerne havde reageret, hvis ikke det var sket.
Der tror jeg måske vi ville have risikeret noget meget, meget slemt i den forbindelse.
Jesper Petersen (SF), 2009-12-16:
Finansministeren fik her i sin opsamling sagt, at regeringen har besluttet at føre en lempelig politik for at bringe danskerne skånsomt igennem krisen.
Det helt store problem, som mange danskere oplever i forbindelse med krisen, er jo, at de bliver fyret.
10.000 er blevet fyret hver måned flere måneder i træk, og alligevel har regeringen altså valgt en strategi, der nu viser sig at have slået komplet fejl.
Man har pumpet skattelettelser ud, SP-penge, men det virker ikke, og forbruget har måtte nedjusteres igen i den seneste udgave af Økonomisk Redegørelse.
Så regeringen er ansvarlig for, at der er tusindvis af flere danskere, der er blevet arbejdsløse, end der ville have været, hvis man havde ført den krisepolitik, støttet af økonomer på stribe, som oppositionen har foreslået: Offentlige investeringer, garanti for beskæftigelse.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-12-16:
Det er jo også en af de diskussioner, vi har haft gennem årene, nemlig hvordan det går med de fattige.
Når man tager det som medianen og så halvdelen, der tjener mindre osv., er det jo et relativt begreb, og der har vi jo så haft den situation, at når beskæftigelsen stiger, når ejendomspriserne stiger, når aktiekurserne stiger, når der er gang i det danske samfund, så er uligheden steget.
Men det, vi er ude for i øjeblikket, må jo så glæde hr. Magnus Heunicke, nemlig at ledigheden stiger, aktiekurserne falder, ejendomspriserne er faldet, og så kan hr. Magnus Heunicke glæde sig over, at ligheden så bliver større.
Men hvis jeg skal vælge imellem, om jeg ønsker et samfund, hvor der er gang i den, hvor ledigheden er lav, hvor huspriserne er ordentlige, og hvor aktiekurserne er ordentlige, så vil jeg vælge det frem for et samfund i stagnation.
Det er jo den diskussion, hr. Magnus Heunicke så gerne vil have: Bliver der flere fattige, bliver der færre fattige?
I øjeblikket bliver ligheden større, desværre kan man sige, som følge af stagnationen og krisen i samfundet.
Men er det et rigtig godt valg? vil jeg spørge hr. Magnus Heunicke.
Magnus Heunicke (S), 2009-12-16:
Nu var det så danskerne, der mente, at det var grådighedens årti.
Grådighedens parti overlader jeg det helt til Venstre selv at definere om de er.
Nu taler ministeren så også om, hvilket Danmark der er blevet skabt de sidste 10 år, og jeg kan citere regeringens nyere socialminister for at sige: Jeg kan ikke sige, om der er blevet flere eller færre fattige.
Og ministeren sagde det, i forbindelse med at hun sagde, det var glædeligt, at så mange flere familier i år søger julehjælp, fordi hun så mener, at det bare betyder, at folk er blevet opmærksomme på, at der er de her tilbud om hjælp fra de humanitære organisationer, mens de, altså organisationerne, jo så helt entydigt fortæller, at det er, fordi der er blevet flere fattige.
Men hvad mener finansministeren har haft det overordnede ansvar for økonomien i Danmark det sidste år?
Er der kommet flere fattige, eller er der kommet færre fattige, eller har heller ikke finansministeren nogen som helst anelse om svaret på det spørgsmål?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-12-16:
Jeg ved ikke, om betegnelsen for folk skulle være grådighedens parti.
Det er jo i hvert fald ikke noget, der har præget den indsats, som regeringen har udført i de her år.
Vi har jo tværtimod lagt umådelig vægt på at udstyre borgerne med nogle rettigheder, sådan at man giver borgerne en mulighed for selv at vælge i hverdagen, selv at få et råderum til at indrette sig.
Det har man gjort i sundhedsvæsenet, på ældreområdet osv., på en lang række områder, og det er jo det, der har kendetegnet de initiativer, vi har taget.
Så ved jeg godt, at på alle områder, de områder, hvor borgerne udstyres med en valgmulighed, bekæmper Socialdemokratiet det, men når jeg skal se tilbage på vores 8 år, er det med stolthed over, at vi har udstyret borgerne med en lang række rettigheder og valgmuligheder, noget, som jeg også godt ved er uendelig fjernt for Socialdemokraterne.
Magnus Heunicke (S), 2009-12-16:
Finansministeren er jo også kendt for at være Venstres chefstrateg gennem 10 år og har i den forbindelse udtalt: Giv os 10 år, og vi har et andet Danmark.
Danskerne blev for nylig spurgt i en meningsmåling, hvad man kan kende det årti på.
Svaret var helt entydigt, at det har været grådighedens årti.
Det er danskernes dom over det årti, vi nu forlader.
Samtidig ved vi, at 50 pct. flere nu lever i langvarig fattigdom, end da regeringen kom til.
Så kan man jo spørge: Er ministerens ideologiske projekt om at tage velfærdssamfundet bid for bid ved at lykkes nu?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-12-16:
Hr. Eigil Andersen behøver bare at tage over Øresundsbroen til Sverige og se, hvordan den økonomiske krise er væltet videre til kommunerne derovre, sådan at alle kommuner nu er ude i store runder om besparelser.
Det er derfor, jeg siger, at vi i Danmark har friholdt kommunerne for de økonomiske konsekvenser af krisen.
I hvert fald er det jo åbenbart, at der på de centrale velfærdsområder er tilført over 60 mia. kr. mere, end der var i 2001, hvor vi kom til.
Eigil Andersen (SF), 2009-12-16:
Det er da den mest opsigtsvækkende påstand, jeg har hørt i dag, nemlig at kommunerne skulle være fritaget for at blive ramt af krisen og den politik, regeringen fører.
Den her regering har systematisk hen over årene holdt kommunernes økonomi nede med det resultat, at de fleste kommuner har sparet på folkeskole-, ældre- og børneområdet.
Det mærker borgerne rundtomkring, og derfor gik det jo også regeringen dårligt ved det netop afholdte kommunalvalg, selvfølgelig gjorde det det.
Jeg fik ikke noget svar på: Hvis plejen bliver udliciteret på et ældrecenter og jeg som ældre er utilfreds, er det så ministerens mening, at jeg skal flytte til et andet sted?
Det lyder ganske uhyrligt.
Er ministeren opmærksom på, at den rapport fra Rambøll, der bliver omtalt her, og som er lavet for Udbudsrådet, siger, at når man når frem til anden udbudsrunde, sker der det, at prisen stiger 5 pct., fordi der typisk kun er en enkelt, der byder på opgaven, sådan at det også på længere sigt simpelt hen er en dårlig forretning.
Er ministeren opmærksom på det?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-12-16:
Jeg kan høre, at debatten her rigtig rykker i de gamle socialister, altså, at der nu for alvor skal laves én løsning, og at vi ikke tåler at se andre løsninger.
Jeg tror, at det for borgerlige er helt afgørende, hvad det er for en behandling, folk får.
Er det en behandling, der lever op til den standard, vi kræver af et af verdens højest beskattede lande, hvor vi har krav på den bedst mulige service?
Det er sådan set det, der skal interessere os som politikere.
Men for mig er det ikke et kriterium, at der kun findes én offentlig løsning.
Jeg vil gerne sige til hr. Eigil Andersen, at det i den her krise jo er staten, der tager slaget i forbindelse med krisen.
Vi friholder jo kommunernes økonomi.
Kommunerne er jo helt friholdt fra krisen.
Husholdningerne er friholdt fra krisen, når man ser på deres disponible reallønninger osv.
Så altså, på den måde er det, vi diskuterer i dag, sådan set den overordnede politik.
Men hr. Eigil Andersen får mig ikke til at synge med på melodien om, at alt skal være, som det var i 1930'erne.
Eigil Andersen (SF), 2009-12-16:
Kommunernes plejecentre med meget svage ældre skal udliciteres til private firmaer, og alle ved, at det fører til fyresedler til SOSU-medarbejdere.
Alle kan ikke bevare deres job, for de private firmaer tjener bl.a. deres overskud ved, at de nedlægger stillinger.
Som tidligere nævnt er det klart, at når regeringen bruger penge, som samfundet ikke har, til at give skattelettelser til de rigeste i Danmark på 100.000 kr. pr. person, så får man behov for at skære i velfærden, også på ældreområdet.
Det mener vi i SF ikke at man som samfund kan være bekendt.
Man slår fra finansministerens side på, at der skal være valgfrihed.
Hvis man bor på et plejecenter og er ældre og plejen så bliver udliciteret, skal man altså flytte, er det virkelig seriøst ment?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-12-16:
Jeg er bare nødt til at sige i al beskedenhed, at vi jo har ført en økonomisk politik, der bragte ledigheden ned på 1,9 pct. Der har aldrig været så mange mennesker i beskæftigelse i Danmark, som før krisen kom.
Masser af mennesker, der var dømt ude af arbejdsmarkedet, har fået en chance for et liv med arbejde.
Det er nogle af de resultater, vi har opnået.
Med al respekt for den udvikling, som vi står over for, hvor der er en stigning i arbejdsløsheden, er den altså i dag på 4,2 pct., og hvis man sammenligner med de andre lande, der er ramt af krisen, er ledigheden i Spanien på 20 pct., i England på 10 pct., USA på 10 pct., og Sverige nærmer sig de 10 pct., så må man trods alt sige, at vi har ført en rimelig fornuftig og ansvarlig politik her i landet.
Så udgangspunktet for hr. Simon Emil Ammitzbølls kritik er forfejlet.
Mike Legarth (KF), 2009-12-16:
I Det Konservative Folkeparti er vi optaget af en ting, og det er, at der i den nye reviderede 2015-plan er langsigtet økonomisk holdbarhed, altså balance mellem indtægter og udgifter også på lang sigt, og at der er tilstrækkeligt med medarbejdere til, at virksomhederne kan tage del i den vækst, når verdensøkonomien vender, så vi igen får et erhvervsliv i Danmark, der producerer i højt gear, giver et stort afkast, kan ansætte mange medarbejdere, kan betale en høj løn, kan betale en høj selskabsskat, sådan at provenuet hos finansministeren bliver så stort som muligt, for jo mere kan vi løfte de ønsker og forventninger, der er fra befolkningen, til service og velfærd.
Lone Dybkjær (RV), 2009-12-16:
Det er jo sådan
det her med, at man skyder de politiske modstandere nogle ting i skoene, som de aldrig har sagt.
Vi har været uenige om, hvordan man skulle komme igennem krisen.
Der er jo ingen af os, der har ønsket 80.000 flere arbejdsløse, og det ved hr. Mike Legarth også udmærket, så det er jo ikke det, der er diskussionen.
Diskussionen er, hvordan vi skaber holdbarhed i det danske samfund, og det er sådan set bare det, vi efterlyser.
Det er jo meget fint, at man laver et underskud på den her finanslov.
Vi er ikke enige i den måde, man gør det på, men det er klart, at alle havde stået med et eller andet underskud på den her finanslov.
Det er ikke det, vi diskuterer.
Det, vi diskuterer, er gældsætning, men frem for alt holdbarhed.
Der er det bare, at vi spørger, hvad det er for nogle reformer, som Det Konservative Folkeparti eventuelt med ultimative krav vil komme med.
Jeg vil gerne sige, at Det Radikale Venstre har prøvet med ultimative krav.
Jeg kan ikke anbefale det, men man kunne jo sige: Hvilke krav vil Det Konservative Folkeparti så stille, når vi kommer igennem krisen, og på hvilket tidspunkt mener Dansk Folkeparti, undskyld, Det Konservative Folkeparti – jeg er glad for, at der er lidt smil hos hr. Mike Legarth; det var virkelig uheldigt – at man er igennem krisen, og hvad er det så for holdbarhedstiltag, man agter at tage?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2009-12-16:
Jeg har forstået det sådan, at SF har tilkendegivet støtte til den regeringserklæring, der er udsendt om Kina og dermed også Tibet.
Når jeg vælger at spørge om det her, er det, fordi jeg vil spørge hr. Ole Sohn, om hr. Villy Søvndals skifte, som der jo virkelig er tale om her, skyldes hensynet til dansk eksport, altså om det virkelig er danske erhvervsinteresser, der nu vægter tungere for SF i forhold til eksempelvis Tibet.
Hvor man jo tidligere har været tilhænger af, at Tibet kunne kræve uafhængighed af og selvstændighed i forhold til Kina, så går man nu med til at støtte en erklæring, der entydigt siger, at vi skal modarbejde Tibets ønske om uafhængighed af Kina.
Jeg vil egentlig gerne have forklaret, hvad det totale skifte i SF's politik skyldes: Er det eksportinteresser, er man blevet presset af industrien, eller hvad skyldes det?
Ole Sohn (SF), 2009-12-16:
Jeg svarer igen: Det, der er ansvarligt at gøre i en krisetid, er at målrette sine investeringer mod noget, som med garanti giver beskæftigelse, mod noget, der med garanti skal laves før eller siden.
Det er enten at fremrykke offentlige investeringer eller igangsætte det, som vi har lagt meget vægt på i vores udspil, nemlig at foretage klimaenergirenoveringer af den offentlige bygningsmasse.
Det er i enhver sammenhæng hamrende uansvarligt.
Tina Nedergaard (V), 2009-12-16:
Det ser så ud til at tegne sig nøjagtig, som det gjorde med Socialdemokraterne: Der var jo ikke noget svar, der var simpelt hen ikke noget svar.
Man foreslår en masse gode ting, som også vi i Venstre selvfølgelig kan sige er positive og vil være fremragende, hvis vi kunne finansiere det og tro på, at det ikke på sigt ville skade vores muligheder for at skabe nye arbejdspladser, også når krisen er overstået.
Ole Sohn (SF), 2009-12-16:
Jeg vil gerne anholde to ting i spørgerens bemærkninger.
Det er for det første det om, at hr. Morten Bødskov ikke svarede klart.
For det andet er det ikke korrekt, at regeringen har planlagt et underskud på 95 mia. kr., det er noget, som er kommet, noget, som regeringen ikke har vidst noget om.
Man har været nødt til at justere sin økonomiske politik i kraft af virkeligheden, ikke i kraft af planlægning.
Det, der er helt afgørende, og det var sådan set det, jeg forsøgte at redegøre for i min ordførertale, er, at det i en krisetid kan være ansvarligt også at stifte gæld, hvis pengene bliver brugt til noget fornuftigt, altså bliver brugt til investeringer.
Det er derfor, vi foreslår, at man skal gøre det, at man tager fat på at løse nogle af de opgaver, som skal løses før eller siden.
Hvis ikke vi optager nogle lån, eksempelvis til at få foretaget energirigtige renoveringer af vores boligmasse, er det så sådan, at man kan sige: Det kan vi bare lade være med i al evighed?
Nej, for vi fører så udgiften videre til vores børn og børnebørn, og det er uansvarligt.
Til gengæld har vi sagt, at det er uansvarligt at give skattelettelser, når pengene ikke er der, og at det er det, regeringen har gjort.
Tina Nedergaard (V), 2009-12-16:
Tak til hr. Ole Sohn for ordførertalen.
Hr. Morten Bødskov fra Socialdemokraterne indrømmede jo blankt fra talerstolen, at han ikke havde den fjerneste idé om, hvilket underskud Socialdemokraterne mener der skal opbygges i 2010 for at imødegå stigningen i ledigheden, men det kan jo være, at SF's ordfører vil løfte sløret for, hvad man mener i SF.
Man foreslår en masse gode ting, og der er jo sådan set ikke noget dårligt eller noget skidt i det, der bliver foreslået fra SF's side, problemet er bare, at det jo alt sammen koster penge.
Regeringen lægger op til et underskud på 95 mia. kr. i 2010, og mit spørgsmål går ganske kort på: Hvilket underskud mener hr. Ole Sohn er passende for det danske samfund i det kommende år?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2009-12-16:
Først til det om sygehusene: Jeg synes, det er en snakken udenom.
Det er jo et forsøg på at undgå en diskussion om, at det, Socialdemokraterne vil, er at sikre, at rige mennesker har mulighed for at betale sig til behandlinger på privathospitaler, mens den jævne dansker ikke har.
Jeg synes simpelt hen, det er et mærkværdigt forsøg i stedet for at sige det, som det er, nemlig at man hellere vil tilbage til det system, vi havde, før vi fik behandlingsgarantier i det offentlige sygehusvæsen, for behandlingsgarantierne giver jo kun mening, hvis det aktiverer noget andet, hvis man ikke bliver behandlet inden for fristen.
Så til det om de udsatte grupper, der er kommet i klemme: Vi anerkender fuldt ud, at der kan være mennesker, der er i klemme, men vi siger, at netop fordi det er en opgave, der skal løses inden for få dage, så er det da de kommuner, der kender borgerne og familierne, de socialforvaltninger, der har kontakt til de mennesker, som skal forestå den hjælp.
Hvor har vi ellers kommunerne henne?
Det er da noget helt nyt, at Socialdemokratiet nu mener, at staten skal overtage kommunernes opgave på det område og sørge for den opsøgende indsats over for socialt udsatte, en opgave, som kommunerne selvfølgelig har pligt til at udøve for at bringe de familier godt igennem også den julehøjtid, vi står over for.
Mette Frederiksen (S), 2009-12-16:
Skal vi nu ikke holde fast i, at når Dansk Folkeparti sammen med Venstre og De Konservative har smidt så mange penge over til de private sygehuse for at sikre, at overlægerne på de private hospitaler kan få så store lønforhøjelser, er det penge, der er gået direkte fra Herlev Sygehus, Gentofte Sygehus, Kolding Sygehus og alle de andre sygehuse?
Må jeg så ikke i forhold til fattigdomsproblematikken sige, at når vi foreslår at sikre, at alle danskere kommer ordentligt gennem julen ved at sikre en julepakkegaranti, handler det ikke om at forebygge, for dertil er problemerne allerede nu blevet alt for store.
Det er brandslukning.
Der er så få dage til jul, og der er så mange familier, der har fået afslag på at få julehjælp, at vi faktisk er i den situation, at der er helt almindelige danske familier, der ikke kan få lov til at holde en ordentlig jul.
Som socialdemokrat forstår jeg ikke, hvordan andre politikere kan stå her på talerstolen og sige, at man faktisk ikke vil hjælpe dem til at holde en ordentlig jul.
Jeg forstår det ikke.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2009-12-16:
Først vil jeg sige i forhold til sygehusene, som fru Mette Frederiksen var inde på, at det tidligere var sådan, at de rige i Danmark havde mulighed for at betale sig til en plads på privathospital og dermed komme fuldstændig uden om alle andre.
I dag er det sådan, at det er patienternes tarv, uanset pengepung, der er afgørende.
Det betyder, at vi har nogle garantier, der sikrer behandling, og kan man ikke blive behandlet på et offentligt sygehus inden for garantierne, får man penge med fra den offentlige kasse til at blive behandlet på privathospital.
Det kan alt andet lige ikke være andet end bedre for den jævne borger end det system, som fru Mette Frederiksen vil tilbage til, hvor det kun er de rige, som har råd til at betale direkte til privathospitaler, der har adgang til at gøre brug af privathospitaler.
Med hensyn til de udsatte familier var mit svar også tidligere – og det er fuldstændig rigtigt, som fru Mette Frederiksen har opfattet det – at hvis man skal gøre noget inden for ganske få dage, mener vi, det er kommunernes opgave, og hvis socialforvaltningerne i kommunerne mener, at man bør lave en forebyggende indsats over for udsatte grupper for at hjælpe dem igennem en julehøjtid, mener jeg, at kommunerne både har mulighed for at gøre det og økonomi til det, fordi det er pengestørrelser, som kommunerne under alle omstændigheder vil kunne honorere, hvis de politisk ønsker det.
Mette Frederiksen (S), 2009-12-16:
Jeg synes, det virker, som om Dansk Folkepartis ordfører ikke rigtig bryder sig om den her diskussion om stigende privatisering af sundhedsvæsenet, og det kan jeg sådan set godt forstå, for dem, der bliver ramt af konsekvenserne af et sundhedsvæsen, der deles op i et Aog et B-hold, er jo de dårligst stillede danskere, og det er pensionister og folk, der står uden sundhedsforsikring, og ofte dermed også folk, der står uden for arbejdsmarkedet.
På samme måde virker det også, som om ordføreren ikke rigtig bryder sig om diskussionen om fattigdom i Danmark.
Jeg kan forstå på ordføreren, at det er alle mulige andres ansvar, at der er fattige i Danmark, og at det er alle mulige andres ansvar at løse det problem, som vi har påpeget fra Socialdemokratiets side, nemlig, at der er et stigende antal danskere, der faktisk ikke kommer til at holde jul i år, fordi de ikke har råd til det.
Derfor skal jeg bare spørge ordføreren: Hvilket ansvar vil Dansk Folkeparti påtage sig i den her sag?
Vil Dansk Folkeparti – det er jo absolut sidste chance nu – være med til sammen med os at sikre, at de danskere, der ikke har råd til at holde jul, og som har ansøgt private organisationer om at få hjælp og har fået afslag, alligevel får lov til at holde en ordentlig jul?
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2009-12-16:
Nej, altså, det, jeg siger, er, at rigsrevisor vurderer et hjørne af sundhedsområdet og når frem til en konklusion, og det synes jeg vi skal tage til efterretning.
Jeg siger så, at det, at der har været den mulighed, at patienter kunne blive behandlet et andet sted end på de offentlige sygehuse, har betydet, at de offentlige sygehuse har oppet sig, at vi har fået en effektivisering på de offentlige sygehuse, der virkelig har været stor.
Det opvejer efter min opfattelse under alle omstændigheder det, som rigsrevisor måtte mene der er sket af for meget betaling til privathospitaler.
Og derfor siger jeg, at det samlet set har været en god forretning for patienterne, fordi det har sikret patienterne mere behandling, en bedre sygehusbehandling, en hurtigere sygehusbehandling, og derfor siger jeg, at det samlet set har været fornuftigt.
Men det har jo ikke noget at gøre med, at vi ikke skal have respekt for rigsrevisors vurdering og have respekt for hans ret til at tage et hjørne ud og sige, at han vil kigge på det isoleret.
Og kigger man alene på det isoleret, har han den vurdering, han har, og den vil jeg da ikke anfægte.
Men jeg skal som politiker bagefter, når jeg skal vurdere, hvad vi skal bruge det til, selvfølgelig sætte det ind i forhold til det samlede sundhedsvæsen og se på, om det, der er sket, samlet set har været til gavn for patienterne.