Carolina Magdalene Maier (ALT), 2016-01-19:
Tak for det, formand.
Jeg vil først gerne takke ministeren for redegørelsen, som jeg har læst med stor interesse.
Jeg vil gerne starte med at nævne det positive.
Vi finder det faktisk meget positivt, at regeringen har nedsat en arbejdsgruppe, som skal bidrage til at gøre det nemmere for virksomheder at navigere i forsknings- og innovationssystemet.
Det er rigtig positivt, at man med den her ordning giver mulighed for at yde op til 2 års økonomisk støtte til rekruttering af højtuddannede vækstpiloter til innovationsprojekter i virksomheder i landdistriktskommunerne.
Innovationsfonden nævnes flere gange i redegørelsen, og det er tydeligt, at regeringen er meget begejstret for Innovationsfonden.
Det er vi faktisk også i Alternativet – jeg havde møde med dem så sent som i sidste uge.
Men så er det påfaldende, at man jo så desværre har beskåret Innovationsfonden fra 1,6 mia. kr. i 2015 til 1,25 mia. kr. i 2016.
Det leder mig så hen til nogle af de kritiske elementer, som jeg gerne vil bringe frem i dag.
Og det er jo selvfølgelig, at det helt overordnet er umådelig trist, at regeringen skærer ned på forskningsbudgetterne som helhed.
Som det fremgår af redegørelsen, bliver der skåret 1,4 mia. kr. i 2016, og det er for Alternativet en rigtig ærgerlig udvikling, og det er et stort tilbageslag for forskningen.
Så skriver ministeren i redegørelsen, at vi skal have et forskningsrådssystem, som udbyder forskningsmidler i fri konkurrence, for at sikre, at de midler går til den absolut bedste forskning.
Men hvad er parametrene for den bedste forskning?
Men der nævnes rigtig mange andre steder i redegørelsen som helhed, at det, som regeringen mener med den bedste forskning – det er i hvert fald det, jeg fornemmer, og Enhedslistens ordfører pegede på noget af det samme – er forskning, som er rettet mod erhvervslivet, forskning, som er rettet mod at skabe økonomisk vækst og arbejdspladser.
Og her kunne vi i Alternativet ikke være mere uenige med regeringen.
For ja, forskningen skal også gavne erhvervslivet, men ikke alene og slet ikke som primært mål.
For hvad er egentlig forskningens dna og forskningens ypperste mål?
Er det at sikre økonomisk vækst og arbejdspladser?
Nej, det mener vi ikke det er.
Det er at generere viden, som kan levere frie og kritiske og nytænkende og provokerende og bemærkelsesværdige og undrende perspektiver på nogle af de strukturer, der findes, og lovgivninger og normer osv.
Det er forskningens væsen.
En sådan viden kommer vi bare aldrig til at generere, hvis forskerne f.eks. skal bruge uforholdsmæssig meget tid på at skrive ansøgninger til nye projekter, samtidig med at de skal færdiggøre de forskningsprojekter, de er i gang med, fordi de skal sikre nye midler, inden bevillingen til de gamle midler løber ud.
Det skaber manglende tid til den egentlige forskning, og det skaber faktisk også et konkurrencepræget arbejdsmiljø med hemmelige udarbejdelser af ansøgninger på den anden side af væggen, fordi kollegaen inde ved siden af faktisk sidder og skriver på ansøgninger til de samme midler, som jeg f.eks. gør inde på mit kontor.
Det er uskønt, og det er faktisk opslidende i forhold til et godt arbejdsmiljø.
Og jeg ved det, fordi jeg selv har siddet i det.
Hvad er det for en forskning, vi får, hvis succesparameteret er vækst og arbejdspladser?
Den ene er Jens Christian Skou, som modtog Nobelprisen i kemi i 1997.
Han skriver i sine erindringer fra 2003, at forskningsfriheden i dagens forskningspolitik er undergravet, og han fortæller, hvordan han i sin forskning havde tid til fordybelse, fordi der var faste bevillinger, og fordi man fik lov til at afprøve sine teser og forfølge sin undren uden efterfølgende at skulle stå til regnskab for forskning, som ikke gav et entydigt eller umiddelbart brugbart resultat.
Og det er præcis de betingelser, siger han, som faktisk var forudsætningen for, at han fik Nobelprisen i kemi.
Et andet eksempel er jo Eske Willerslev, som vi alle sammen kender, dna-forskeren, som i 2014 blev optaget i National Academy of Sciences, det her fine, fornemme amerikanske selskab for forskere.
Han står jo bag opdagelsen af, at det var de nordatlantiske indianere, som var de første mennesker i Amerika.
Er det forskning, som gavner dansk erhvervsliv?
Det er det næppe.
Er det forskning, der skaber arbejdspladser?
Det er det næppe.
Men er det god og kvalificeret forskning, som hører til i toppen af forskningsligaen?
Det er det absolut.
Så den forståelse af forskning, som jeg synes fremgår af den her redegørelse, har mange lighedstræk med det, vi alle sammen kender som new public management-tankegangen.
Akademier er allerede for år tilbage blevet rullet ind i den her tankegang, hvor forskere skal søge om stort set alting, hvor alt skal tælles, og hvor det, der tæller, stort set udelukkende er, hvor mange videnskabelige artikler man har i internationale tidsskrifter – og nå jo, også lige hvor mange gange man bliver citeret af de andre forskere.
Regeringens planer, som der refereres til i redegørelsen, om at iværksætte et analyseprogram med den hensigt at skabe viden om, hvilke effekter de offentlige forskningsmidler har, med det formål at prioritere dem, så de understøtter erhvervslivets behov, synes jeg er et skrigende eksempel på sådan en new public management-tankegang, og jeg synes, det er rigtig ærgerligt for forskningen. Så hvilken vej skal forskningen så følge?
Nu har jeg brugt en del tid på at gå i rette med ministerens redegørelse, og så er det selvfølgelig også på sin plads, at jeg redegør for, hvad vi i Alternativet gerne ser er den fremtidige vej for dansk forskning.
Først og fremmest ønsker vi i lighed med andre at fjerne alt det overdrevne bureaukrati, der er på forskningsinstitutionerne.
Vi skal give forskerne tid til at gå i dybden, til at undres og til at forfølge inspirationens vej frem for at vælge strategisk efter, hvor pengene er flest.
Det kræver, at vi også sætter forskningsinstitutionerne meget mere fri, og at vi har tillid til, at institutionerne forvalter midlerne med høj faglighed og med respekt for den enkelte forskers engagement og virkelyst.
Vi ønsker med andre ord at sætte forskningen fri, og vi tror på, at forskningen er brugbar, fordi den er fri.
Hvilke opfindelser fører den frie forskning til?
Ja, det er det gode spørgsmål, for det ved vi jo faktisk ikke.
Derfor er der brug for, at vi tør tro på det, og at vi tør satse.
Der er ingen garantier, men der er et kæmpe potentiale for den frie forskning.
Det er jo faktisk den måde, som mange banebrydende opdagelser er kommet frem på, bl.a. penicillinen er et eksempel på det.
Så vi skal turde satse på den frie forskning.
Betyder det så, at vi i Alternativet ønsker at sætte forskningen fuldstændig fri?
Det gør det faktisk ikke, men vi ønsker at sætte en større del af forskningen fri.
Men vi skal være de første til at indrømme, at også vi har målsætninger for en bedre verden, og en bedre verden i vores optik handler nemlig ikke kun om at styrke den økonomiske bundlinje hos erhvervslivet.
Vores målsætninger for en bedre verden handler først og fremmest om at skabe en bæredygtig fremtid, hvor grøn energi erstatter sort energi, og hvor belastninger af klodens ressourcer reduceres.
Den fremtidige danske forskning skal levere svar på klimakrisen, simpelt hen, og dertil er der altså brug for massiv forskning og investering i grøn omstilling og i cirkulær økonomi.
Det sammen med en massiv opnormering af den frie forskning er en ambitiøs plan for dansk forsknings fremtid.
Jeg er helt med på, at det sikkert ikke er ministerens ambition at følge den plan
, så her til sidst vil jeg i stedet for lige komme med et par forslag, som taler mere ind i ministerens redegørelse.
For det første er der i redegørelsen et sammenstød mellem regeringens planer om at sikre, at forskningen skal ud til hele Danmark, altså særlig med fokus på landdistriktsområderne, og så de nedskæringer, vi har set på uddannelsesområdet, som i høj grad betyder, at man kommer til at nedlægge nogle uddannelsesinstitutioner i landdistrikterne.
Så jeg vil foreslå ministeren, at han sætter sig sammen med undervisningsministeren og finder ud af, hvordan de hensyn kan forenes.
For det andet har vi faktisk i Alternativet tillid til, at danske virksomheder ikke kun består af mennesker, som tænker i profit, men som i høj grad også har et formål og en vilje og nogle visioner for den virksomhed, de har, og som også gerne vil være med til at gøre en forskel på den sociale og den miljømæssige bundlinje for Danmark.
Så derfor foreslår vi faktisk, at regeringen giver virksomhederne langt bedre mulighed for, uden at risikere den økonomiske bundlinje, og også at byde ind på den sociale og den miljømæssige bundlinje.
Og en konkret idé her kunne faktisk være at klæde de her innovationsagenter, som bliver nævnt i redegørelsen, på til at lave innovationstjek, som ikke kun involverer den økonomiske bundlinje, men også den sociale og den miljømæssige bundlinje.
Og vores dør står i hvert fald altid åben, hvis ministeren skulle ønske at høre mere om vores visioner for dansk forsknings fremtid.
Med det vil jeg sige tak for ordet.