Connie Hedegaard (KF), 2007-03-13:
Lovforslaget her er første trin i opfølgningen af det brede politiske forlig, som alle Folketingets partier indgik den 1. februar.
Alle partier, undtagen altså Det Radikale Venstre, er enige om, at de store værdier, som forbrugerne har opsparet i vandsektoren, så vidt muligt skal komme vandog spildevandsforsyningen til gode, og at de ikke skal bruges på alt muligt andet.
Det er altså det, der er kernen i den aftale, alle vi andre er enige om, og det er så det, som jeg synes den radikale ordfører nu med alverdens sofisterier sådan forsøger at kamuflere lidt.
Man kan sige meget om Det Radikale Venstres anden vej, men særlig lige er den i hvert fald ikke.
Når vi så har taget fat på det her dellovforslag og kommer med det allerede nu, er det jo for at forhindre, at kommunerne sælger deres vandeller spildevandsforsyning, før den samlede lovgivning om vandsektoren er på plads, og det kan af en række tekniske grunde først ske til efteråret.
For jo så at forhindre frasalg under Folketingets arbejde med forslaget gælder kravet om modregning altså allerede fra dette lovforslags fremsættelse, og det var som bekendt den 1. februar 2006.
Af den grund har lovforslaget heller ikke været i høring, men der har i stedet for været høring efter fremsættelsen, og der kan godt være nogle småjusteringer og nogle præciseringer, som det vil være en naturlig følge at inddrage efter den høringsfrist, der nu har været.
Situationen er jo altså den, at selv om det er forbrugerne, som har opbygget den kapital, der ligger i de kommunale forsyninger, er det kommunerne, der ejer dem, og de kan disponere over indtægterne ved et eventuelt salg.
Der er kommuner, som har arbejdet på at sælge deres vand- eller spildevandsforsyning til selskaber, som ejes af kommunen selv, for at få værdierne over i kommunekassen.
Så det kræver altså en lovændring at gøre noget ved det.
Det er da indlysende uhensigtsmæssigt, og regeringen foreslår derfor at indføre en modregning i kommunens bloktilskud på 40 eller 60 pct. – alt afhængigt af hvordan man gør det – af den indtægt, kommunen har ved salg af sin vandforsyning, så den økonomiske gevinst, det økonomiske incitament til at gøre det altså bliver mindre.
Princippet er ikke ukendt.
Det er det samme som i elforsyningsloven, og derfor er det også velkendt ude i kommunerne, men i modsætning til elforsyningsloven foreslår regeringen, at kommunen modregnes på salgstidspunktet, og ikke først når pengene fra salget udbetales til kommunen, og det sker simpelt hen for at undgå for meget administrativt bøvl og besvær med at holde styr på de kommunale pengestrømme.
Lovforslaget forhindrer naturligvis ikke en almindelig strukturudvikling eller omlægning i kommunalt regi.
Der bliver således ikke modregnet, hvis kommunerne overdrager forsyningen til forbrugerne, eller hvis man omstrukturerer og f.eks. omdanner en kommunal vand- eller spildevandsforsyning til et aktieselskab, hvor kommunen så beholder aktierne og ikke sælger dem.
Som jeg nævnte indledningsvis, var det ikke hensigtsmæssigt at sende lovforslaget i høring inden fremsættelsen.
Det har jo altså en karakter, hvor det er nødt til at komme sådan nu og her, og fra den her dato gælder det så, at man ikke har det samme incitament til at sælge.
Nu har vi så høringssvarene, og dem vil vi selvfølgelig forholde os til i den videre lovgivningsproces.
Jeg ser da frem til, at vi får et fornuftigt samarbejde om det her i udvalget.
Jeg er til sidst nødt til lige at sige til hr. Johs. Poulsen om det der med, at det her er en løsning på et problem, regeringen selv har skabt, at det jo altså er vrøvl, og så synes jeg, man har sagt det på en pæn måde, og hr. Jørn Dohrmann fik det jo også sat godt på plads.
Faktum er, at udgangspunktet for den her øvelse var, at det er påvist, at der er et effektiviseringspotentiale i den danske vandsektor på et trecifret millionbeløb.
Det er dog noget, der er værd at tage med, i hvert fald set fra forbrugernes synspunkt; det er jo dem, der betaler regningen.
Det har aldrig været regeringens hensigt, at man skulle privatisere vandsektoren; det har aldrig været min hensigt, og det har heller aldrig været regeringspartiernes hensigt.
Næ, det, der hele tiden har været i fokus, var, at vi skulle finde ud af, hvordan man kunne indhente den her effektiviseringsgevinst.
Der er næsten ikke noget, hvor forbrugernes penge bruges dårligere end ved ineffektiv drift.
Nu kan vi i stedet for bruge dem på forskning, på udvikling, på at investere i sektoren og jo også på enten at holde udgifterne i ro eller sine steder måske oven i købet give folk billigere vandpriser.
Jeg synes faktisk, det er meget fornuftigt, og jeg har altså stadig væk ikke forstået fuldstændig, hvorfor Det Radikale Venstre vælger sin helt egen vej her.
Afslutningsvis vil jeg bare sige, at det jo heller ikke er rigtigt, at det er demokratiet, der kortslutter.
Men målene – de miljømæssige, de forsyningsmæssige, de ledningsmæssige og alle de andre mål, de, der betyder noget for den enkelte forbruger derude – fastsættes fuldstændig som før, nemlig udeomkring i de enkelte selskaber, udeomkring i de enkelte kommunalbestyrelser med præcis den samme demokratiske kontrol, som har været gældende hidtil.
Jeg har altså stadig væk svært ved at forstå den radikale position.
F.eks. var det da dengang, da vi havde den tidligere regering, at man lavede NESA-loven.
Det er fuldstændig parallelle måder at sige, at der er nogle ting, som skal gøres på en anden måde, og det må vi så gøre, og så skal der være lidt centralt tilsyn på det osv.
Det stemte Det Radikale Venstre da for, de var endda i regering, da man foreslog det.
Så så principiel kan den del af det nu næppe være for hr. Johs. Poulsen.
For hvis hr. Johs. Poulsen er enig i alt det, som lige bliver nævnt her – det er jo hovedelementerne i det, vi alle sammen gerne vil – er det vel dybest set meget fornuftigt, at der i stedet for, at man bare selv fuldstændig ud i det blå kan sætte prisen på en forsyning af et eller andet, der skal levere et eller andet til borgerne, i det her tilfælde altså vand, er et eller andet loft for, hvilke ting man så kan indregne.
Og hvordan gør man det mest muligt effektivt set fra et borgersynspunkt?
Der må jeg sige, at jeg altså ikke kan se andet, end at det da er til gavn for borgeren; det er da i sig selv med til at sikre effektiv drift.
Derfor – ud fra hele hr. Johs. Poulsens decentrale tilgang og interesse for borgeren – burde hr. Johs. Poulsen jo være med her.
Med hensyn til det sidste vil jeg sige, at når resten af Folketinget, samtlige andre partier fra Dansk Folkeparti til Enhedslisten, kan være enige om det her, så kunne man godt få den tanke, at vi andre er på rette vej, hvorimod hr. Johs. Poulsen befinder sig på den anden vej.