Per Clausen (EL), 2008-11-07:
Jeg vil sige, at det her lovforslag jo er et lovforslag, der vil skabe hjemmel til at udpege nødområder og fastsætte regler om udarbejdelse af planerne, og det er jo så et nødvendigt forslag for at muliggøre den endelige udpegning af de her nødområder.
Det er Enhedslisten i udgangspunktet meget positiv over for, fordi sådanne nødområdeplaner jo er altafgørende for, hvorledes det nødvendige beredskab i nødområderne skrues sammen og ikke mindst finansieres.
Nu er det jo velkendt, at kommunerne har store problemer med at løfte deres forpligtelser efter havmiljøloven, når det handler om beredskab over for olieforurening, selv om de har pligten til det.
Vi har i tv bl.a. set, hvordan Samsøs beredskab måske ikke ser helt imponerende ud, på trods af at Samsø jo faktisk er en ø, som er ekstremt sårbar og har stor risiko for olieforurening på kysten.
Og her vil jeg bare sige, at det ikke nytter, at lovgiverne og ministeren bare går ud fra, at kommunerne opretter det nødvendige beredskab.
Det kan vi godt risikere at kommunerne ikke gør, bl.a. på grund af manglende økonomi, men måske også på grund af manglende prioritering, fordi der er tale om en ulykke, der måske kan ske, og så kan man jo godt planlægge og prioritere ud fra, at den nok aldrig sker.
, enten ved præcist at fastlægge, hvad tilstrækkeligt og effektivt som minimum konkret indebærer af udstyr, mandskab og planer, eller ved selv at finansiere det - eventuelt en kombination af begge dele. Det andet, jeg vil sige, handler om spørgsmålet om optagning og påvirkning af havbundsmateriale, og der indebærer forslaget, at det overlades til kommunen i alle andre tilfælde end i forbindelse med klapning at sætte vilkår for optagning og hermed også at sikre minimering af tab af forurenet havbundsmateriale til havmiljøet, hvis kvalitet jo ellers er ministerens og ministeriets ansvar.
Kommunen har også ansvaret for, at den videre håndtering og deponering af det forurenede materiale sker på en miljømæssigt forsvarlig måde.
Her vil vi i hvert fald godt arbejde lidt i udvalget ud fra det udgangspunkt, at vi ikke synes, at det kan udelukkes, at der kan bestå en konflikt, ved at kommunen har interesse i at skulle håndtere og bekoste håndtering af så små mængder materiale som muligt og derfor ikke vil have stor tilskyndelse til at få ilandbragt havbundsmateriale med så små tab af forurenet materiale som muligt.
Der kan godt være nogle modsætninger og nogle konflikter internt i kommunerne om, hvordan man vil behandle det, problemer og konflikter som staten ikke har i samme udstrækning, og her kan der argumenteres for, at staten stadig væk burde have det som en opgave.
Vi vil i hvert fald under udvalgsarbejdet prøve at se på, om vi enten kan få en sikkerhed for, at de negative konsekvenser, som vi frygter det her kan få, kan forhindres, eller at man kan finde en anden mulighed for at løse de kompetenceproblemer, som jo er anledningen til, at ministeren har taget den her sag op.
Det er jo ikke udtryk for, så vidt vi har forstået, at det er en vældig stor strategisk overvejelse, der ligger bag ministerens forslag om, at man flytter en opgave ud til kommunerne eller rettere sagt får præciseret, at den ligger hos kommunerne, men mere et udtryk for, at ikke alt var fuldstændig gennemtænkt og på plads, da man vedtog kommunalreformen.
På den anden side vil jeg sige, at hvis man ikke i den proces havde begået større fejl end den her, ville jeg næsten også kunne rose regeringen for det.