runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Nikolaj Villumsen (EL), 2014-11-28:
Situationen er jo den, at det forslag, vi diskuterer nu fra Enhedslistens side, og som jeg virkelig undrer mig over at der ikke kan være opbakning til, er at øge presset.
Jeg er kommet med to konkrete forslag, meget moderate forslag.
Det ene er at gå til Menneskerettighedsdomstolen, altså Europarådets Menneskerettighedsdomstol.
Det er jo det fuldstændig logiske at gøre, i en situation hvor vi har et land som Tyrkiet, som holder Danmark for nar i en aftale indgået igennem Europarådet.
Den anden mulighed er at trække de her NATO-bidrag hjem.
Der kan være andre muligheder.
Hvis jeg havde skrevet de to forslag, kunne man afvise det, på grund af at lige præcis de to forslag kunne et eller andet parti i Folketinget eller alle partier i Folketinget ikke lide.
Jeg går konstruktivt til det.
Jeg mener bare, at vi bør lægge et pres, og jeg mener, at vi skylder den danske befolkning, at vi konkluderer, at det pres skal øges, når den tyrkiske regering fortsætter med at holde Danmark for nar, i en situation hvor man allerede har lavet et lille pres, som har vist sig ikke at være godt nok.
Ole Birk Olesen (LA), 2014-11-28:
En ansvarsforsikring er jo noget andet.
En ansvarsforsikring for at køre en bil eller have en hund er en forsikring til brug, hvis man kommer til at udrette skade på andre.
Der er det rigtigt, at vi her i Folketinget har vedtaget en lovgivning, der siger: Hvis man kommer til at udrette stor skade på andre med sin bil, eller hvis ens hund forvolder skade, skal man have en forsikring, så vi er sikre på, at alle, der forvolder skade med deres biler, eller hvis hund forvolder skade, kan erstatte skaden.
Det her handler om folk, der kan forsikre sig selv imod den ulykke, at deres flyselskab går nedenom og hjem.
Der er der i ordningen en solidaritet, sådan at de flyselskaber, der drives uansvarligt, får penge fra de flyselskaber, der drives ansvarligt.
Det er ikke frivilligt for dem, om de vil være med i det.
Og flyselskaberne siger jo til ministeren, at de helst vil være fri for at være med.
Ida Auken (RV), 2014-11-28:
Det er rigtigt, at vi har en stor tillid til folks intelligens, og det er også derfor, vi tror på, at de faktisk godt kan finde ud af at klikke på et link på en hjemmeside og købe en ordning, som, fordi vi laver den i fællesskab, er meget, meget billigere.
Nogle gange er de fælles løsninger bare billigere, og det vil sige, at hvis forbrugeren kan få en rejsegaranti for 5-20 kr., synes vi klart, det er at foretrække, frem for at hive 150, 200 eller 250 kr. op af lommen på forbrugerne.
Ole Birk Olesen (LA), 2014-11-28:
Det Radikale Venstre er jo i hvert fald også på papiret et slags liberalt parti, og det med at være liberal handler jo også om, at man tror på, at folk kan finde ud af ting til selv, uden at der er politikere, der holder dem i hånden, og at der på markedet kan findes løsninger, som ikke behøver være styret af det offentlige osv.
Og Det Radikale Venstre tror jo på, at den slags ting gælder f.eks. brandforsikring, indbrudsforsikring, kaskoforsikring på bilen, ansvarsforsikring, hundeforsikring og alt muligt – det kan man godt finde ud af privat.
Men nu kan vi så forstå, at når det handler om forsikring mod, at ens rejseselskab går konkurs – selv om tilbuddene findes, selv om de er derude – kan man simpelt hen ikke have, at man ikke har en statslig ordning her.
Hvordan kan det være?
Ida Auken (RV), 2014-11-28:
De vil meget gerne slippe for, at de skal lave deres store internationale hjemmesider om, så der gælder noget særligt for danske billetter.
Vi kunne nævne mange andre.
Det har et udvalg haft 2 år til at diskutere sig frem til en løsning på.
De kunne ikke finde nogen løsning på det.
Omvendt stod vi som regering med et problem, der hed, at når det var et dansk selskab, var man dækket, men man var ikke dækket, hvis det var et udenlandsk selskab.
Det syntes vi var et problem, og det syntes vi ikke vi kunne byde de danske kunder.
Så ja, når man har ventet i 2 år på aktørerne og de har talt frem og tilbage, må man jo nogle gange handle og fremsætte et lovforslag.
Hvad skete der, da vi fremsatte lovforslaget?
Det er jo sagen i dens enkelhed.
Hvis ikke vi havde fremsat det her lovforslag, så var de jo ikke kommet ud af hullerne med deres løsninger.
Og det tror jeg at hr. Hans Kristian Skibby og hr. Jan E. Jørgensen er enige i.
Jeg vil sige, at tilbage i juni måned, hvor vi havde et møde om det her, blev der nikket til den løsning, der ligger på bordet nu, af både Venstre og andre partier, der var til stede. Enten sov man i timen, eller også sad man og nikkede til det, for jeg var til det samme møde.
Så jeg må sige, at hvis vi mener, at vi vil have en særlig dansk løsning, så gælder det jo om at finde balancen, ved at vi dækker flyselskaber, som sælger rejser ud af Danmark.
Vi har sat en minimumsgrænse på 25.000.
Vi synes, det er alle selskaber, der sælger billetter til over 25.000 rejser om året, der skal give mulighed for at få den her konkursdækning.
Det er klart, at så har det været sådan til i dag, at man gik ind og kiggede på selskabernes hjemmeside, men mange selskaber har ikke rigtig lyst til at reklamere med konkursdækning.
Det er bare ikke sådan et vildt fedt salgstrick, at der forrest på ens hjemmeside står: Hvis vi i øvrigt går konkurs, kan du købe en forsikring her.
Derfor ved vi, at det har været gemt rigtig langt nede på siderne.
Det har haft den betydning, at omkring 150.000 har købt en dækning hvert år.
Det er ikke ret mange, i forhold til hvor mange rejser vi har. Nu beder vi i det her lovforslag om, at det skal stå helt klart og tydeligt.
Men sådan er det, og gad vide om ikke der kommer nogle, der kan lave en smart løsning på det også, hvis det er noget, som vi forventer at mange kommer til at bruge.
Så alt i alt må jeg sige, at vi har stået i en situation, hvor aktørerne i 2 år ikke har kunnet blive enige overhovedet, og da vi kommer med det her lovforslag med vores bud på en løsning på en uholdbar situation, ja, så kommer der gang i forhandlingsviljen.
Det er mit håb, at det her kan betyde, at vi i den her lovproces kan komme frem til noget, som bringer de to parter, der var meget, meget langt fra hinanden, tættere på hinanden.
Så vi er selvfølgelig klar til at diskutere både med Folketingets partier og med branchen igen igen, men lad være med at få det til at lyde, som om der ikke har været dialog.
Det har der altså været i over 2 år.
Hans Kristian Skibby (DF), 2014-11-28:
Det kunne tænkes, at det er, fordi det ville være ganske så som så med succesen, set i forhold til hvis man med det her lovforslag vurderer, at rigtig mange danskere, som ønsker at købe rejser og flybilletter, efter at have indtastet alle deres oplysninger på flyselskaberne side og booket deres billetter, indtastet alle deres personlige oplysninger, pasnummer og jeg ved ikke hvad, så bagefter skal over på en anden hjemmeside for at købe en tillægsydelse til 10 eller 20 kr.
Det er det, der sådan set er problemets omfang.
Og derfor er det selvfølgelig, at vi siger, at det her simpelt hen ikke er godt nok.
Det er ikke til gunst for forbrugerne, og det er heller ikke til gunst for virksomhederne, fordi der opstår ekstra administrative byrder.
Derfor har man jo i mindelighed bedt om at få det her lovforslag trukket tilbage, så det ikke var blevet fremsat, og så man kunne finde en løsning mellem de parter, som er på området.
Det er sådan set det, vi støtter fra Dansk Folkepartis side.
Ida Auken (RV), 2014-11-28:
Kunne det være, fordi det er meget svært at finde en løsning, som både på den ene side er meget simpel for forbrugerne, fordi det bare er en hjemmeside, hvor det hele er inkorporeret særligt for Danmark, og på den anden side ikke stiller meget store krav til udenlandske virksomheder?
Kunne det være, fordi de to ting ligesom, når ordføreren står og taler, modsiger hinanden?
Hans Kristian Skibby (DF), 2014-11-28:
Det kan jo hænge sådan sammen, at det, vi beder om, er, at der kommer et fælles løsningsforslag fra alle aktører på markedet, og det er det, som aktørerne også selv har sagt at de er villige til at forhandle om.
Det er det, der fremgår af den skrivelse, som vi faktisk har fået som bilag, tror jeg, et brev, der er dateret den 3. november 2014 fra Rejsegarantifondens bestyrelse, hvori man mindeligt beder om, at det her lovforslag bliver udsat, og at man giver dem chancen for at komme med nogle forslag til, hvad aktørerne på markedet selv ser som den bedste løsning, ikke mindst af hensyn til at sikre en mindre administrativ byrde.
Det er sådan set der, vi lægger vores lod i Dansk Folkeparti.
Ida Auken (RV), 2014-11-28:
Dansk Folkepartis ordfører ønsker på den ene side et system, som gør, at de udenlandske virksomheder ikke flygter væk fra Danmark, fordi det er for kompliceret, og på den anden side ønsker man at stille krav om, at alle flyselskaber skal inkorporere det her på deres hjemmesider, uanset om det er Emirates eller Quantas eller nogle andre, der måske flyver relativt få mennesker ud af Danmark.
Hvordan kan det hænge sammen på en gang?
Hans Kristian Skibby (DF), 2014-11-28:
Det er jo en af de ting, der er helt grundlæggende ved det her lovforslag, og ordføreren siger det jo sådan set selv: Fru Gaardsteds parti, regeringspartiet er ved at finde en model.
Vi synes jo, de ting skulle have været gjort, før man fremsatte det her lovforslag til behandling her i Folketinget.
Vi har en helt enig bestyrelse for Rejsegarantifonden, som siger: Det her duer ikke.
Og den består både af repræsentanter for forbrugersiden, altså fra f.eks. Tænk, og af repræsentanter for rejsearrangørerne og andre sider.
Så jeg synes jo, at det taler for sig selv.
Dialogen har simpelt hen manglet, den er ikke blevet ført til ende, inden det her lovforslag er blevet fremsat i Folketinget.
Karin Gaardsted (S), 2014-11-28:
Det ønsker vi også.
Vi er ved at prøve at se, om vi kan finde en model, hvor vi sikrer, at der er flere danskere, der er opmærksomme på at de kan tegne en konkursforsikring, i hvert fald flere, end der er i dag, hvor vi jo nogle gange desværre har set familier sidde i Tyrkiet osv. og ikke kunne komme hjem derfra.
Det, jeg ikke helt forstår, er, om ordføreren mener, at vi kan forlange af alle udenlandske flyselskaber, at de på deres hjemmeside skal have en boks, hvori der står, at danskerne kan forsikre sig her.
Hans Kristian Skibby (DF), 2014-11-28:
Jamen det kan det jo ud fra den betragtning, at man eksempelvis som forbruger går ind på nettet og søger efter nogle flyrejser via Travelmarket.com eller nogle af alle de andre, som er på markedet, og så vælger man og siger hov, her er en flyrejse, den vil jeg gerne koble mig op på.
Så går man ind på flyselskabets hjemmeside og udfylder alle oplysninger for at købe det produkt, man har tænkt sig at købe.
Så ønsker man jo ikke derefter at skulle over på en anden hjemmeside for at købe en tillægsforsikring via en central hjemmeside, som er styret et andet sted fra, og hvor man så skal koble på et andet system.
Man ønsker selvfølgelig at gennemføre sin handel ét sted på én digital platform, på én hjemmeside.
Og det er det, som det her lovforslag i hvert fald ikke i min optik har taget tilstrækkelig højde for.
Henrik Sass Larsen (S), 2014-11-28:
Det er korrekt, at de siger det, for de ønsker jo, at det skal være mere enkelt for dem, men det er mere forbrugerne, som vi prøver at tage hensyn til i den her lovgivning.
Det skal jeg ærligt indrømme er udgangspunktet, altså at det er forbrugerne, vi vil gøre det for.
Så vil jeg sige, at man kan finde andre eksempler på det.
Det kommer alle forbrugere og alle, der har en forsikring, til at betale for, uagtet at vi, der bor på fjerde sal, nok ikke bliver oversvømmet lige med det første.
Og sådan er det; man har også tidligere bare kunnet forsikre sig selv, men der har Folketinget – jeg tror endda også med Liberal Alliances stemmer – stemt for at man skal gå ind og solidarisk dække det.
Det er måske også nogle gange meget fornuftigt at have et solidarisk sigte.
Det hjælper til at få samfundet til at hænge sammen.
Martin Lidegaard (RV), 2014-11-28:
Jeg synes egentlig, at det helt konkrete eksempel, som hr. Nikolaj Villumsen hiver frem her, meget godt illustrerer, at denne form for evaluering ikke er en meget stringent faglig evaluering.
Det er jo altid let at kigge tilbage og konstatere, at vi skulle have ladet være med at tage de slag, som vi tabte, at vi kun skulle have taget dem, vi vandt.
Så enkel er virkeligheden jo ikke, og det er ikke for at negligere, at der er taget forkerte beslutninger – det gør vi alle sammen; det sker også i en krig – men for at sige, at jeg tror, at vi med fordel kan skelne mellem de spørgsmål, som har brug for en grundig politisk drøftelse på et mere principielt niveau, herunder om det giver mening at anvende militære bidrag, som hr. Nikolaj Villumsen jo også lægger op til i sin ordførertale, og så dem, der handler om, hvad vi, når vi så er dernede og arbejder, så kan sige om de indsatser, hvor vi prøver at udvikle landet civilt, økonomisk og demokratisk på den ene side, samtidig med at vi har en stor militærindsats kørende.
Det er en stor diskussion.
Jeg synes, at enhver vinkel på det her, også i Folketingssalen, er på sin plads.
Det er den største militæroperation, Danmark har foretaget siden anden verdenskrig – jeg tror måske endda, den er større end den, vi foretog der, men det er i hvert fald den største krigsindsats, vi har været i – og jeg synes, vi har brug for at lære af erfaringerne.
Men jeg mener faktisk, det giver mening at inddrage al den viden og de ressourcer, der er i de ministerier, der har været involveret, samtidig med at man henter uafhængige folk udefra, der kan se på det med friske øjne.
Med den kombination tror jeg sådan set at vi får det bedste grundlag for at evaluere vores indsats og også for at bringe de erfaringer, vi så har fået, videre.
Dermed tror jeg at vi får det mest konstruktive bidrag, og det må være det, det handler om i forhold til at sikre, at vi aldrig sender danske mænd og kvinder ud, uden at være sikre på, at det gør en forskel i den rigtige retning.
Nikolaj Villumsen (EL), 2014-11-28:
Tak for det.
Jeg er meget enig i, at det er meget vigtigt at lære, men hvordan lærer man bedst?
Derfor er det vel værd at diskutere, om det så tidligere var fornuftigt at sende danske soldater i døden for at forsvare de områder, som man nu har besluttet at opgive, og som man accepterer at Taleban kontrollerer.
Det er jo en svær evaluering at foretage, men min pointe er bare: Er det smartest at sætte de selv samme folk, som traf de beslutninger, til at overveje, om det var godt, eller kunne vi ikke med fordel sætte friske øjne til at se på det, som man har valgt at gøre det i Norge?
Martin Lidegaard (RV), 2014-11-28:
Det er vigtigt at lære af sine erfaringer, både de gode og de dårlige.
Så har vi så igangsat et andet spor, som handler om at kigge på, hvad der er gået godt og dårligt i sammenspillet mellem at have en militær indsats og samtidig en civil indsats.
Som hr. Holger K. Nielsen var inde på, kan det jo være svært med den ene hånd at have en stærk militær indsats og med den anden hånd forsøge at skabe tillid og bygge bro til civilbefolkningen.
Hvad har vi af erfaring med det?
Hvad gjorde vi, for at det gik godt?
Hvad gjorde vi der?
Der har vi så lavet en – kan man sige – blanding af eksterne bidrag og interne bidrag.
Vi vil fra Udenrigsministeriets side sætte eksterne konsulenter til at evaluere vores udviklingsindsats i lyset af den samlede indsats, og endelig vil forsvaret med Forsvarsakademiets hjælp analysere den militære indsats i det samme lys.
Når vi har lagt vægt på både at inddrage uafhængige friske øjne på det her og samtidig inddrage de medarbejdere og den administration, der udfører indsatsen, så er det selvfølgelig, fordi vi oprigtigt gerne vil lære af vores erfaringer.
Der skal ikke udfældes en politisk dom.
Den kan hr. Nikolaj Villumsen og jeg selv tage, om jeg så må sige.
Det, der er vigtigt her, er, at vores administrationer lærer af processerne, for egentlig tror jeg, at alle dem, der har været involveret i Afghanistanindsatsen fra politisk side, jo kun har haft et ønske, og det var at bidrage til fred og genopbygning af landet så hurtigt som muligt.
Derfor tror jeg også, at vi får mere ud af at inddrage alle de kræfter og al den viden, der ligger i Udenrigsministeriet og Forsvarsministeriet, samtidig med at vi inviterer folk helt udefra til at kigge på det med friske øjne.
Nikolaj Villumsen (EL), 2014-11-28:
Tak for det.
Jeg må sige, at jeg er meget enig med udenrigsministeren i, at der er ting, der er gået mindre godt i Afghanistan, som ministeren lige sagde.
Nu behandler vi så et forslag om at fortsætte den militære tilstedeværelse i netop Afghanistan.
I Danmark har man også besluttet at evaluere indsatsen, men man har fra ministerens og de andre partiers side uden om Enhedslisten besluttet, at det skal være forsvaret og Forsvarsakademiet under Forsvarsministeriet, som kigger på den militære del af indsatsen.
I en situation, hvor vi kan se, at der er noget, der er gået mindre godt, burde man så ikke sætte uvildige øjne, uafhængige øjne til at kigge på det og måske finde fejl, som man kan undgå i fremtiden?
Nicolai Wammen (S), 2014-11-28:
I forlængelse af udenrigsministerens bemærkninger vil jeg også knytte nogle kommentarer til forslaget om et dansk militært bidrag til Resolute Support Mission.
Det er vigtigt at slå fast, at nu går den danske indsats fra tidligere at have været en kampmission til nu at blive en trænings- og rådgivningsmission.
De bærende principper vil være, at vi skal medvirke til at træne og uddanne de afghanske styrker, sådan at de er i stand til at varetage landets sikkerhed, og det er også en understregning af, at Danmark nu bidrager med en bred vifte af indsatser til Afghanistan, men at forsvaret fortsat vil løfte sin del af opgaven.
Ved indgangen til 2015 vil vi have ca. 160 personer fordelt på rådgivningsfunktioner og øvrige funktioner i Kabulområdet samt et transporthelikopterbidrag i det nordlige Afghanistan.
Dagen i dag er også en lejlighed til at sige tak til alle de danske soldater og øvrige udsendte, som igennem alle årene har gjort en stor indsats i Afghanistan.
Det gælder dem, der er kommet hjem styrkede, men det gælder også dem, som er kommet hjem med sår på krop og sjæl, og det gælder naturligvis dem, som ofrede deres liv i Afghanistan, for at det land kan udvikle sig i en positiv retning, og sådan at vi andre kan leve i fred og sikkerhed.
Så til alle dem og alle deres familier og pårørende vil jeg sige en stor og varm tak i dag.
De har gjort en forskel, og det vil Danmark også gøre fremadrettet.
Zenia Stampe (RV), 2014-11-28:
Jamen så kan jeg jo prøve, hvordan det er at være det mindste parti.
Man ved jo aldrig, hvilken skæbne der venter en dag.
Ja, ja, så sidder Dansk Folkeparti og griner, og det er jo meget passende lige i dag – med det kan ske for enhver.
Med beslutningsforslaget giver vi samtykke til at udsende et dansk bidrag til NATO's støttemission i Afghanistan.
Støttemissionen har til formål at støtte udviklingen af de afghanske sikkerhedsstyrker.
Det er i sig selv jo ikke en ny type opgave for Danmark, for det ligger jo i direkte forlængelse af den opgave, vi har løst de sidste par år, der netop har handlet om at ruste afghanerne til at varetage deres egen sikkerhed.
Men det er alligevel en ny type opgave, fordi vi hermed træder et skridt længere tilbage.
Hvor vi tidligere har lavet det, man måske kunne kalde sidemandsoplæring i felten, altså været med afghanerne ude, hvor kampene kæmpes, så handler det nu i højere grad om at træne, uddanne og rådgive på uddannelsesinstitutioner i ministerierne.
Så vi kommer stadig væk til at yde et betydeligt og vægtigt bidrag, men det får en anden, mere tilbagetrukket karakter.
Det synes vi ligger i rigtig fin forlængelse af vores indsats, og det er en rigtig logisk bevægelse, i retning af at afghanerne varetager det fulde ansvar for sikkerheden i landet.
Med de ord kan Radikale Venstre støtte forslaget.
Mike Legarth (KF), 2014-11-28:
Tak, hr. formand.
Sagen her handler jo om det danske militære bidrag til NATO's mission i Afghanistan.
Det Konservative Folkeparti støtter forslaget.
Vi synes, det er helt rigtigt, at vi gør, hvad vi kan, for at den afghanske regering kan overtage ansvaret og håndtere situationen i Afghanistan.
I den forbindelse synes vi også, det er fornuftigt, at vi medvirker til en yderligere uddannelse og træning af det afghanske militær, så de er i stand til at håndtere de udfordringer, de bliver mødt af.
Med de kommentarer vil jeg endnu en gang sige, at Det Konservative Folkeparti støtter forslaget.
Leif Mikkelsen (LA), 2014-11-28:
Tak for det.
Det er altid en alvorlig beslutning at udsende danske soldater til internationale missioner.
Det er det også denne gang.
Det her sker efter invitation fra den afghanske regering og efter anmodning fra NATO.
To væsentlige forudsætninger er dermed opfyldt.
Når det så måske alligevel er en nemmere beslutning, end det så ofte er, er det jo, fordi målet her er ganske klart.
Vi skal understøtte den forbedrede sikkerhedssituation i Afghanistan.
Vi sender dygtige danske soldater af sted for at uddanne de sikkerhedsstyrker, de militærpersoner, der er i Afghanistan, altså landets egne styrker.
Dem skal vi uddanne og undervise, gøre dygtigere.
Vi skal være med til at opbygge de sikkerhedssystemer, de skal have som forudsætning for, at det samfund kan udvikle sig, og for, at der kommer demokrati, sikkerhed og fred på lang sigt.
Det er det, det her bidrag i sin substans indeholder.
Derfor er der sådan set grund til i dag at glæde sig over, at Danmark bliver bedt om at bidrage til at skabe den forbedring, som på lang sigt kan give et andet civilsamfund i Afghanistan.
På den baggrund støtter Liberal Alliance fuldt og helt det her lovforslag.
Holger K. Nielsen (SF), 2014-11-28:
Vi støtter det her forslag, også selv om jeg må sige, at jeg ikke er særlig enig i mange af de betragtninger, der har været af tidligere ordførere.
Den der skamrosning af krigen i Afghanistan mener jeg ikke dækker virkeligheden.
Vi kom ind med en masse ambitioner om, at vi skulle støtte en demokratisk regering med Karzai i Kabul.
Vi kom ind i en masse modsætninger i forhold til kriminelle organisationer, i forhold til Taleban, ingen vidste, hvem der rigtig var Taleban, ingen vidste rigtig, hvem fjenden var, og i stedet for at vi ligesom fremstod som de store befriere, blev vi opfattet som besættere af den almindelige befolkning, og derfor er det jo ikke særlig overraskende, at Afghanistanindsatsen alt i alt må betegnes som en fiasko.
Men når det nu er sådan, skal vi også ud igen på en ordentlig måde.
Vi er tilfredse med, at vi har trukket os ud, og at NATO har erkendt – man vil ikke indrømme det åbent, lige så lidt som man vil det her i Folketingssalen – at det ikke har været nogen succes.
Derfor har vi så besluttet, at vi skal ud igen, og det skal vi gøre på en ordentlig måde.
Det indebærer så, at vi har et ansvar for at uddanne sikkerhedsstyrkerne og at hjælpe de afghanske sikkerhedsstyrker til selv at kunne varetage ansvaret for landets egen sikkerhed.
Det kræver langt mere end en militær uddannelse, det kræver politiske reformer osv., men det, at man trods alt får en mulighed for at selv varetage sikkerheden for den almindelige befolkning, er en vigtig opgave, og derfor er det rimeligt, at vi har det her med i den Afghanistanplan, der er lavet, som vi står bagved, og derfor står vi selvfølgelig også bag det her, fordi det er det eneste rimelige, altså at vi bakker op om at komme ud på en ordentlig måde.