Aaja Chemnitz Larsen (IA), 2016-05-31:
Tak for ordet.
Efter flere års forhandlinger i den grønlandsk-danske selvstyrekommission og en vejledende folkeafstemning i Grønland trådte Lov om Grønlands Selvstyre, selvstyreloven, i kraft på Grønlands nationaldag den 21. juni 2009.
Det var en historisk dag, hvor Danmark og Grønland sammen tog et yderligere skridt mod Grønlands selvstyre og selvstændighed – en dag, som mange grønlandske politikere også før min tid havde drømt om og kæmpet for.
Med selvstyreloven skete der en gennemgribende ændring af de grønlandsk-danske relationer på råstofområdet.
Som et resultat hjemtog Grønland råstofområdet den 1. januar 2010, hvorved Grønland overtog den lovgivende, udøvende og administrative myndighed, hvad angår det samlede råstofområde.
En central pointe her er, at Danmark uden forbehold overdrog råstofområdet til Grønland den 1. januar 2010.
Fra Inuit Ataqatigiits side mener vi derfor også, at vi med regeringens og naalakkersuisuts to uranaftaler fra februar 2016 og efterfølgende to lovforslag, nemlig lovforslag L 155 og L 158, er ude på en glidebane, hvor Danmark nu tilbageruller det ansvar, som Grønland overtog, da Danmark uden forbehold underskrev loven om Grønlands selvstyre.
Selvfølgelig skal vi samarbejde på tværs af Grønland og Danmark om sikkerhedspolitiske aspekter, det er vi realistiske om fra Inuit Ataqatigiits side.
I Grønland har vi dog kæmpet hårdt og længe for retten til vores egen undergrund, og med lovforslaget om sikkerhedskontrollen mener vi i Inuit Ataqatigiit, at regeringen og naalakkersuisut og de øvrige partier, som stemmer for de to lovforslag, tilbageruller helt centrale principper i vores selvstyrelov.
I det hele taget har processen med de to uranaftaler og lovforslagene været skæve, ekskluderende og udemokratiske.
Inatsisartut har ikke været inddraget i beslutningen om at indgå uranaftaler med den danske regering, og den grønlandske befolkning har ikke været hørt i spørgsmålet om, hvorvidt Grønland skal have en uranmine og eksportere uran.
Så sent som i sidste uge, da Inatsisartut sidstebehandlede de to kontroversielle uranlovforslag, nægtede de to grønlandske koalitionspartier at udtale sig og deltage i debatten.
Det er under al kritik.
IA har på den baggrund følgende mindretalsudtalelse sammen med Enhedslisten:
Inuit Ataqatigiit og Enhedslisten indstiller forslaget til forkastelse på den baggrund, at dette arbejde er et led i forberedelserne til uranudvinding i Grønland.
Inuit Ataqatigiit og Enhedslisten er imod, at der udvindes uran og andre radioaktive materialer i Grønland.
Uran er ikke et hvilket som helst materiale, og derfor handler lovforslaget om grundlæggende etiske og moralske værdier i det grønlandske samfund, og det handler om at tage et globalt medansvar.
Inuit Ataqatigiit og Enhedslisten finder det beklageligt, at forberedelsen af dette arbejde sker uden bred tilslutning i Inatsisartut og uden inddragelse af den grønlandske befolkning direkte.
Realiteten er, at befolkningen og det grønlandske parlament er splittede i spørgsmålet om uranudvinding og uraneksport, kan man sige, og Inuit Ataqatigiit er af den opfattelse, at det er nødvendigt med en folkeafstemning i Grønland, således at der politisk kan tages stilling til en holdbar politik, som reelt har folkets mandat.
Et forslag om folkeafstemning i Grønland har således været Inuit Ataqatigiits kompromisforslag.
Uranaftalerne mellem den grønlandske regering og den danske regering som en del af baggrunden for, at disse lovforslag nu er blevet udarbejdet, er indgået uden involvering af Inatsisartut, Grønlands parlament.
Inuit Ataqatigiit indstiller derfor forslaget til forkastelse.
Mange tak.