Ole Vagn Christensen (S), 2011-03-15:
Jeg vil gerne starte med et citat fra Landscentret Planteavl, og citatet er fra lige før valget i 2005, nemlig fra den 8. februar: »Etablering af sprøjtefrie/dyrkningsfrie randzoner er en naturlig del af god landbrugspraksis.
Det er en god løsning for både natur, miljø og driften at udlægge randzoner langs vandløb og søer.
Økonomien i at indgå i sådanne ordninger er begrænset, men da der allerede er en række begrænsninger på muligheden for optimal dyrkning på sådanne arealer, i forhold til brug af mange sprøjtemidler, er der god ræson i at placere ekstensive randzoner langs vandløb og søer.
Samtidig bidrager det til, at landbruget kan opfylde nogle miljømål på en billig og forholdsvis enkel måde.«
I dagens medier er overskriften lidt anderledes.
Landbrugets oprør har vind i sejlene.
Indimellem ser vi disse oprør.
Sidst da jeg oplevede det, var det med rebellerne i Landbrugsreform 80, hvor jeg modtog oprørerne i slagteriets kantine og talte til dem.
Dengang sagde jeg til dem, at ingen af os, hverken bønder eller slagteriarbejdere, kan lide at få tingene trukket ned over hovedet, for vi er alle så realistiske, at når det handler om at sikre os mad, som er produceret her i landet, er kærligheden til naturens mangfoldighed stor, og uden rent vand og levesteder for dyr og planter kan maden ikke produceres.
VKO har nu gentaget det ved hen over hovedet på os alle, oppositionen, landmændene, at vedtage en plan for grøn vækst.
I den er et af værktøjerne randzoner, som vi skal behandle i dag.
Siden oppositionen blev smidt ud af »Grøn Vækst«, har vi Socialdemokrater forsøgt at få indflydelse på regeringens politik, for vi vil ikke, som regeringen gjorde det med »Grøn Vækst«, bare sidde i regeringskontorerne og lave en plan uden at tale med aktørerne om den, for det medfører blot, som vi oplevede det nu med landbrugsoprøret, at de, som skulle være medspillere, bliver modspillere, hvorfor vi vil samle interessenterne omkring et arbejdsbord, hvor vi i fællesskab med dem kan skabe konkrete planer.
Regeringens randzoneforslag går ud på, at der ved åbne vandløb og søer med et overfladeareal på mere end 100 m2 skal skabes randzoner.
Lovforslaget er dog fyldt med en række undtagelsesregler.
Vi Socialdemokrater mener, at vi konkret skal have op imod 20.000 km af vores nuværende ca. 70.000 km vandløb bragt i en bedre tilstand.
Søer og åer skal fungere som levende og væsentlige spredningskorridorer i vores natur.
Vi mener også, at borgerne bør have adgang til de arealer, borgerne betaler for.
Ønsker man at støtte randzoner, bør offentligheden derfor også have adgang til arealet under en eller anden form.
Socialdemokraterne kræver derfor en aktiv målrettet indsats.
Vi har tre overordnede krav til de drøftelser, vi forhåbentlig kan få om tingene: Der skal for de 20.000 km ud af de nuværende 70.000 km vandløb iværksættes foranstaltninger, som medfører væsentlige forbedringer for vandløbene.
Borgerne bør have adgang til de arealer, borgerne betaler for.
Og så vil vi have indført omsættelige kvælstofskvoter, som kan belønne landmanden for sin kvælstofsreduktion for randzoneområderne.
På den her måde har jeg ligesom understreget, at vi ikke er imod randzoner, men tværtimod er meget, meget stærkt interesseret i de her randzoner, men vi mener, der er en lang række problematiske ting i forbindelse med det lovforslag, som regeringen har lagt frem, med alle disse undtagelsesregler, som jo er nogle, der skal fortælle en hel masse mennesker, at de nu ikke behøver at foretage sig så meget nyttigt i forbindelse med at skabe et bedre grundlag for miljø og for vores vand eller i det hele taget for, at vi kan have et levende, naturligt område.
Men det ønsker vi selvfølgelig at tage nogle drøftelser om i forbindelse med behandlingen af lovforslaget.