Kristian Jensen (V), 2009-12-15:
Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti foreslår, at et uvildigt advokatfirma skal udarbejde en redegørelse om sammenhængen mellem Miljøministeriets regler for udbetaling af skrotningsgodtgørelse og Skatteministeriets regler for den momsmæssige behandling af en sådan skrotningsgodtgørelse.
Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti foreslår endvidere, at redegørelsen skal give svar på en række spørgsmål, der stilles i forslaget.
Redegørelsen skal også vurdere de informationer, som miljøministeren og jeg afgav til Folketingets Skatteudvalg under et samråd i april i år, og endelig skal redegørelsen tage stilling til, om der kunne være anledning til at placere et ansvar, hvis det skulle vise sig, at reglerne ikke har været efterlevet.
Regeringen kan ikke støtte forslaget.
Regeringen finder ikke, at der er behov for den foreslåede redegørelse, dels fordi forslaget er baseret på en grundlæggende forkert retsopfattelse, dels fordi der verserer en sag ved domstolene om den aktuelle sag.
Forslagsstillerne mener, at det er reglerne på miljøområdet, der er afgørende for, om der skal betales moms.
Det må bero på en misforståelse hos forslagsstillerne.
Spørgsmålet om momspligt og dermed altså spørgsmålet om, hvorvidt der skal betales moms ved udførsel mod betaling af en skrotningsydelse, afgøres udelukkende efter de danske momsregler, som igen bygger på momssystemdirektivet, der er vedtaget af EU.
Som ethvert andet EU-land har Danmark forpligtet sig til at implementere EU's momsdirektiver i vores hjemlige momslov og til at fortolke de danske momsregler i overensstemmelse med EU's regler.
Momsreglerne betyder, at alle ydelser er momspligtige, medmindre de eksplicit er nævnt som fritagne.
Lægeydelser og undervisning er sådanne eksempler på ydelser, der eksplicit er nævnt som momsfrie.
Affaldsbehandling af skrotningsmodne biler er ikke nævnt på listen over fritagne ydelser.
Derfor er skrotning af en bil en momspligtig ydelse, hvor der skal betales moms af værdien af det udførte arbejde.
Jeg vil derfor slå fast, at de danske miljøregler ikke afgør, hvorvidt der skal betales moms eller ej.
Når man ejer en bil, og når en ejer af en bil beslutter sig for at skille sig af med den, fordi han betragter den som affald, skal bilen efter miljølovgivningen indleveres til en autoriseret skrotvirksomhed, der herefter er forpligtet til at skrotte bilen.
Ingen har sat spørgsmålstegn ved, at der leveres en momspligtig skrotningsydelse, når den autoriserede skrotningsvirksomhed over for bilejeren forpligter sig til at skrotte bilen.
Det spørgsmål, som beslutningsforslaget reelt rejser, er, om man kan slippe for at betale moms, hvis bilejeren og skrotningsvirksomheden i stedet udformer dokumenter, der lader det fremtræde som en overdragelse af ejendomsretten til bilen til skrotningsvirksomheden.
Momsreglerne opstiller også nogle betingelser for, hvornår en virksomhed momsmæssigt kan betragtes som ejer af en vare, eksempelvis en bil.
Momsreglerne kræver, at virksomheden skal kunne råde over bilen med en ejers beføjelser.
Med andre ord kan virksomheden f.eks. pantsætte bilen eller videresælge den til tredjemand.
Det kan autoophugningsvirksomheden naturligvis ikke, for den seneste ejer har jo netop besluttet, at bilen skal bortskaffes og affaldsbehandles miljømæssigt korrekt og ikke videresælges.
Uden at gå for meget i detaljer vil jeg sige, at hvis en autoophugningsvirksomhed påtager sig at affaldsbehandle en skrotmoden bil, så leverer virksomheden en momspligtig ydelse i relation til en mængde skrot.
Måske befinder skrottet sig i begyndelsen af affaldsbehandlingen på fire hjul, men det betyder ikke, at autoophugningsvirksomheden bliver ejer af nogen bil i den anledning.
Socialdemokraterne og Socialistisk Folkeparti hævder også, at forslaget ikke angår en konkret sag.
De gør gældende, at forslaget er abstrakt og uden faktum.
Ikke desto mindre indeholder bemærkningerne til forslaget en række antagelser, der præsenteres som kendsgerninger, og forslaget drejer sig helt klart om, hvorvidt en konkret virksomhed inden for autoophug skal betale moms af det beløb, som virksomheden modtager for at affaldsbehandle en skrotningsmoden bil.
Landsskatteretten har allerede taget stilling til de samme spørgsmål, som virksomheden nu har indbragt for domstolene.
Landsskatteretten slog enstemmigt fast i januar 2009, at virksomheden skal betale moms, når den modtager betaling for at affaldsbehandle skrotningsmodne biler.
Det er nu op til domstolene i den konkrete sag, Vestre Landsret, at afgøre, om det er korrekt, at SKAT har opkrævet moms i forbindelse med, at der er blevet leveret en skrotningsydelse.
Så længe sagen er under behandling ved domstolene, finder jeg ikke, at Folketinget skal bede en advokat om at redegøre for og vurdere de samme spørgsmål, som behandles ved domstolene.
I Danmark og i de demokratiske lande, som vi plejer at sammenligne os med, er det et bærende princip i den demokratiske struktur, at magten er delt i en lovgivende, en udøvende og en dømmende magt.
Enhver kan læse grundlovens § 3 og forvisse sig om dette bærende princip i vores samfund.
Det er vigtigt for mig, at vi altid holder os denne tredeling af magten for øje og ikke blander tingene sammen.
Når domstolene har truffet en endelig afgørelse, kan vi overveje, hvad der eventuelt videre skal ske, men lige nu må vi i respekt for den dømmende magt afvente den endelige dom.
Jeg kan i øvrigt oplyse, at sagen, så vidt jeg er orienteret, er berammet til hovedforhandling i Venstre Landsret den 16. og 17. marts 2010.
Her følger kommentarer til samrådet i april måned.
Under samrådet lovede miljøministeren og jeg, at vi ville få udarbejdet en redegørelse af kammeradvokaten til offentliggørelse.
Redegørelsen skulle så være færdig i starten af juni, og vi ville vende tilbage til Skatteudvalget, når redegørelsen forelå.
Kammeradvokaten skulle bl.a. redegøre for, om Miljøstyrelsen havde handlet i overensstemmelse med reglerne, om der var sket fejl, og i givet fald hvilke konsekvenser det skulle have.
Redegørelsen skulle også inddrage momsspørgsmålet.
Miljøministeren og jeg slog dengang naturligvis fast, at hvis der var begået fejl, skulle disse rettes.
På tidspunktet for samrådet var hverken miljøministeren eller jeg klar over, at autoophugningsvirksomheden havde stævnet Skatteministeriet ved at indbringe de førnævnte kendelser fra Landsskatteretten for domstolene.
Da jeg blev bekendt med stævningen, orienterede jeg Skatteudvalget herom.
Jeg vil gerne henvise til brevet af den 15. maj og gentage, at fristen for at indbringe kendelsen for domstolene udløb den 19. april 2009.
Virksomhedens advokat udarbejdede en stævning den 16. april mod Skattecenter Randers.
Stævningen blev indleveret til retten i Randers den 17. april, og skattecenteret modtog en kopi af stævningen, der blevet videresendt til Skatteministeriet den 20. april.
Mailen blev den 21. april videresendt til kammeradvokaten af Skatteministeriets Servicecenter, og den blev oprettet i Skatteministeriets journalsystem den 22. april.
Efterfølgende blev sagen fordelt til en sagsbehandler.
Denne håndtering af en stævning følger Skatteministeriets sædvanlige rutiner.
Grundet de stramme tidsfrister i sådanne sager videresendes stævningen straks til kammeradvokaten, og i den forbindelse fordeles den så efterfølgende til en sagsbehandler i ministeriet.
Hverken sagsbehandlerne i ministeriet eller jeg var således vidende om den pågældende stævning ved samrådet den 22. april i år.
Kammeradvokaten konkluderede, at der med stævningen mod Skatteministeriet forelå en ny situation, hvor hverken han eller andre kunne tilvejebringe en redegørelse til offentliggørelse.
Kammeradvokatens udtalelse sendte jeg tillige til Skatteudvalget den 15. maj.
Som følge heraf må regeringen som nævnt afvise forslaget.
Vi afventer nu domstolenes endelige afgørelse, og vi skal derefter tage stilling til, hvad der eventuelt videre skal ske.