runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Stig Møller (KF), 2007-04-25:
Der skal ikke gives løfter her i Folketingssalen.
Det afgørende er, at der vil ske en individuel vurdering, som vil blive drøftet med hensyn til den enkelte tolk, og jeg skal ikke her i Folketingssalen forudskikke, hvad denne samtale ender med.
Jeg kan kun sige, som statsministeren sagde den 10. november: Man kan hverken udelukke det ene eller det andet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Villy Søvndal (SF), 2007-04-25:
Nu synes jeg måske, vi begynder at komme lidt tættere på.
Jeg forstod, at de tolke, der udtrykker, at deres liv er i fare, vil man med udenrigsministerens ord tillade at komme til Danmark, hvis det er deres eneste mulighed for at føle tryghed.
Er det rigtigt, at hvis en tolk siger: Mit liv er så truet, at kun Danmark kan yde mig den fornødne sikkerhed – så er regeringen villig til at tage konsekvensen af det?
I så fald synes jeg bestemt, at det har været en nyttig eftermiddag, og jeg vil også sige trøstende til udenrigsministeren, at han ikke behøver at være bange for at sige det højt, for Dansk Folkeparti er ikke til stede i salen lige nu.
Så der er ingen, der kommer efter udenrigsministeren.
Han kan i det her tilfælde fuldstændig frit give udtryk for sin holdning.
Men må jeg tolke det sådan, at udenrigsministerens svar er, at de tolke, der mener, at deres sikkerhed kun kan tilgodeses i Danmark, efter i dag har udenrigsministerens løfte om, at de kan komme til Danmark?
Per Stig Møller (KF), 2007-04-25:
Når brigaden holder op med at være i Basra omkring den 1. august, skal aftackling finde sted.
Der er selvfølgelig en masse opgaver, der skal sørges for, således at man rykker ordentligt ud.
Der er også de civile projekter, som skal overdrages til irakerne selv på en måde, som gør, at de kan videreføres.
Så der er en masse, om jeg så må sige, afleveringsforretninger.
En af de ting, der også skal tages hånd om, når man rykker planmæssigt ud, er selvfølgelig bekymringen fra tolkenes side.
Derfor kan det selvfølgelig kun foregå individuelt, for bekymringerne kan være forskellige, ønskerne kan være forskellige.
Nogle kan have ønske om det ene sted i Irak eller det andet sted i Irak, nogle kan have ønske om noget andet et andet sted i regionen, sådan som det f.eks. er sket for Englands vedkommende.
Og nogle kan føle, at der kun er én mulighed, og det er i Danmark.
Sådan vil det være forskelligt fra familie til familie, fra tolk til tolk, og det er derfor, brigaden skal have kontakt med dem.
Det er en del af den samlede afvikling den 1. august også at have afviklet og sørget for, at ingen af dem, vi taler om her, lades i stikken.
Villy Søvndal (SF), 2007-04-25:
Jeg vil godt prøve igen, for jeg synes, ministeren er meget uklar.
Og når ministeren er meget uklar, så er det, fordi han vælger at være meget uklar.
Når ministeren siger, at det er op til individuelle vurderinger, betyder det så, at hvis en tolk siger: Mit liv vil være truet, fordi jeg hjalp danske soldater – så vil man gå ind i en individuel vurdering og undersøge, om det mon også er rigtigt eller ej?
Jeg er med på, at vi ikke skal sagsbehandle, men betyder det, hvis en tolk siger: Jeg er truet på mit liv – at man så vil sige, det er rigtigt, for når man har hjulpet danske soldater, der ikke længere er der, så er man truet på sit liv? Så nævnte udenrigsministeren lokale løsninger.
Er det muligt at uddybe lidt, hvad de kunne indeholde?
Eller hvad regionale løsninger kunne gå ud på?
Eller hvad danske løsninger kunne gå ud på?
Per Stig Møller (KF), 2007-04-25:
Nu er Folketingssalen jo ikke et sted, hvor man skal sagsbehandle individuelle sager.
Og så skal man finde en løsning for hver enkelt tolk.
Det er så der, statsministeren meget rigtigt har sagt, at man hverken kan udelukke det ene eller det andet.
Der findes jo mange løsninger.
Der findes lokale løsninger, der findes regionale løsninger, der findes også danske løsninger.
Og det kan vi slet ikke stå og sagsbehandle her.
Så det må da være noget, der skal vurderes konkret med de konkrete tolke og ikke af hr. Villy Søvndal i Folketingssalen.
Villy Søvndal (SF), 2007-04-25:
Det betyder, at man stort set kan gøre, hvad man vil.
Men jeg forstår på udenrigsministeren, at der ikke foreligger nogen aftale, og det betyder, at når bl.a. hr. Naser Khader siger, at der foreligger en aftale, så er det forkert efter det, vi i dag har fået oplyst af udenrigsministeren.
Det, udenrigsministeren så rundede af med, er, at de skal behandles efter gældende asyllovgivning.
Det betyder vel, at der ikke ligger nogen sikkerhed for tolkene, da vi også i den nuværende situation sender irakere tilbage til Irak.
Er det ikke det korte af det lange af udenrigsministerens svar, at der ikke ligger nogen form for sikkerhed?
For hvordan kan man garantere menneskers sikkerhed i Irak med de forhold, der er gældende i dag?
Per Stig Møller (KF), 2007-04-25:
Nu synes jeg såmænd ikke, hr. Villy Søvndal havde behøvet at citere min gode ven Uffe Ellemann-Jensen, for den danske regering har sagt præcis det samme igennem lang tid, og hvis hr. Villy Søvndal havde haft tid til at være i salen den 11. april, hvad det er helt i orden at han ikke havde tid til, så ville han have hørt det samme sagt af statsministeren på et spørgsmål fra hr. Rune Lund.
Men allerede dagen før sagde statsministeren på sit pressemøde: Det er vigtigt at slå fast, at tolke, der har hjulpet de danske soldater, undertiden i svære situationer, selvfølgelig ikke skal lades i stikken.
Og så henviste han til, hvad jeg havde sagt: Udenrigsministeren har gentaget, at vi selvfølgelig ikke lader dem i stikken, og han har sagt, at sagerne vil blive behandlet efter de regler, der gælder.
Det sagde statsministeren, der ikke kan udelukke, at de gældende regler vil betyde, at nogle af tolkene kommer til Danmark.
Man kan hverken udelukke det ene eller det andet.
Om mine samtaler med de forskellige partier kan jeg sige, at der ikke foreligger nogen hemmelig aftale.
Man behøver ikke lave hemmelige aftaler om, at regeringen står ved sit løfte og sit tilsagn om ikke at lade nogen i stikken.
Det er ikke aftalestof.
Jeg kan her over for hr. Villy Søvndal bekræfte, at jeg selvfølgelig til partierne Dansk Folkeparti, Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre, Venstre og Konservative under samtaler har sagt, at regeringen ikke vil lade tolkene i stikken, og at alle sager om asyl eventuelt, hvis de finder sted, vil blive behandlet inden for den eksisterende udlændingelovgivning.
Det står regeringen ved, ligesom jeg også har sagt, at det vil ske på individuelt grundlag.
Så jeg synes, det skulle være ganske klart.
Villy Søvndal (SF), 2007-04-25:
Vi har alle sammen i Folketinget fået henvendelser fra danske officerer, der arbejder i Irak, og som er bekymrede over, hvad der sker med de tolke, der har hjulpet danskerne, når Danmark trækker sig tilbage til august.
Derfor synes jeg, Folketinget har brug for at vide fra udenrigsministeren, hvad der egentlig er aftalt på de møder, der har været mellem udenrigsministeren og de forskellige partier, for der er mange forskellige tolkninger ude i offentligheden.
Baggrunden for mit spørgsmål er den moralske, at jeg ikke kan forestille mig, at man vil lade mennesker i stikken, der har hjulpet danske soldater.
Det synes jeg var meget fornemt formuleret af en tidligere dansk udenrigsminister, Uffe Ellemann-Jensen, da han sagde: Man lader ikke den slags folk i stikken.
Er udenrigsministeren enig i det, og foreligger der en aftale?
»Hvilke aftaler, skriftlige eller mundtlige, er der indgået med partier i det danske Folketing om hjælp til de irakiske tolke, som har bistået de danske styrker i Irak?«
Birthe Skaarup (DF), 2007-04-25:
Jamen kravet om, at man skal indføre de sundhedsmæssige konsekvenser, såfremt der er nogle muligheder for at inddrage dem, er der jo.
Og hvis vi først skal bevæge os længere ud ad den planke, tror jeg også, vi får et administrativt system, der bliver tungt og bureaukratisk.
Per Stig Møller (KF), 2007-04-25:
Nu behøver vi jo ikke bevidst at misforstå hinanden – jeg ved godt, hr. Villy Søvndal ikke gør det bevidst.
Jeg har sagt, at der selvfølgelig er forskel fra tolk til tolk, med hensyn til hvordan de oplever deres situation, og hvordan de ønsker deres fremtid.
Det er jo ikke alle, der synes, fremtiden er allerbedst i Danmark.
Der er jo mange forskellige muligheder.
I beslutningsforslaget om omlægningen af vores indsats i Irak, som ligger i Folketinget, og som jeg naturligvis håber hr. Villy Søvndal vil stemme for, lægger vi jo 100 mio. kr. ekstra i år bare i nærområdeindsatsen i Syrien, Jordan og Irak.
Og vi lægger altså op til 100 mio. kr. ekstra i 2008 i nærområdeindsatsen, fordi vi ved, som hr. Villy Søvndal så rigtigt sagde før, at der er alt for mange personer, som har måttet forlade deres hjem og placere sig enten et andet sted i Irak, i Syrien, Jordan eller et tredje sted.
Så vores indstilling er selvfølgelig, at de skal hjælpes, men jeg mener ikke, at hr. Villy Søvndal kan stå her og sige, at alle 20 skal hjælpes på samme måde, for det ville være den gamle socialisme at sige, at alle mennesker er ens, og det er hr. Villy Søvndal jo vokset fra.
Villy Søvndal (SF), 2007-04-25:
Nu synes jeg så alligevel, vi er kommet et stykke videre.
Der var en periode, hvor udenrigsministeren faldt lidt tilbage igen, men nu synes jeg, han er fremme i front.
Jeg forstår det sådan, at irakiske tolke får et individuelt valg, der hedder, at hvis de siger, at deres sikkerhed kun kan tilgodeses i f.eks. Danmark, så bliver det sådan.
Men jeg er selvfølgelig helt med på, at vi jo ikke skal vælge for dem.
De skal selv give udtryk for, hvad de gerne vil.
Men jeg må forstå udenrigsministeren sådan, at det her jo også betyder, at de valg, de giver udtryk for, vil blive respekteret også af den danske regering.
Per Stig Møller (KF), 2007-04-25:
Nu kan vi jo så gentage hinanden hele tiden.
Jeg er glad for, at hr. Villy Søvndal nu har forståelse for, at det er en individuel vurdering, hvor man skal tage hensyn til situationen, til tolkenes ønsker og muligheder.
Og det er det, der skal ske individuelt.
Med hensyn til den endelige beslutning til sin tid, hvis Danmark kommer ind i billedet, vil det være en sag, som vi skal drøfte med Integrationsministeriet, og det vil være Integrationsministeriet, der i givet fald skal træffe den beslutning.
For øjeblikket er vi i den situation, at vi skal undersøge hver enkelt, vi skal tale med hver enkelt, og hver enkelt skal komme med sine ønsker, og vi skal selvfølgelig vurdere dem.
Der er jo ikke noget, der hedder tagselvbord.
Vi skal selvfølgelig være med i en vurdering af mulighederne og realismen i det.
Vi stiller ikke et tagselvbord op, men vi stiler nogle muligheder op, som vi så vurderer sammen med den enkelte.
Det afgørende, bundlinjen, som statsministeren har sagt det, og som jeg har sagt det, er: Ingen lades i stikken.
Men det betyder så også, at fordi mennesker er forskellige, mulighederne er forskellige, realiteterne er forskellige, så kan man hverken udelukke det ene eller det andet.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jens Peter Vernersen (S), 2007-04-25:
»Vil ministeren oplyse, om han vil sikre, at patienter med kræft bliver behandlet akut, når der åbenbart er sandsynlighed for, at bare en kort ventetid kan mindske muligheden for helbredelse, samt oplyse, om henvisning til behandling i udlandet er en reel mulighed eller en formel ret?«
Det er vel forståelsen af det her.
Problemet opstår naturligvis, hvis det er sådan, at man på grund af manglende ressourcer ikke får lavet disse planer for genoptræning på sygehusene.
Problemet opstår selvfølgelig også, hvis man har skåret så meget i bevillingen til sygehusenes fysioterapeuter, at der ikke er tilstrækkeligt med fysioterapeuter til genoptræning under indlæggelse.
Og spørgsmålet også, om der er genoptræning til de over 100.000 ambulante patienter.
Det kan godt ske, at det bare er noget sniksnak, men det er altså de oplysninger, der ligger om, hvor alvorlig situationen ser ud.
Og det kan godt ske, at ministeren ikke kan finde ud af, hvad problemet er, men Ældre Sagen har jo lavet en undersøgelse, der viser, at halvdelen af kommunerne i hvert fald ikke har lykkedes med den her opgave.
Så der kan da i hvert fald ikke mangle ressourcer i sundhedsvæsenet.
Hvis det har været fraværet af ressourcer, der har gjort, at man ikke har lavet genoptræningsplaner før, så må der på en eller anden måde være kommet nogle hemmelige ressourcer til sundhedsvæsenet, for der har jo øjensynligt aldrig været lavet så mange genoptræningsplaner.
Sådan er det.
Og det er jo godt, hvis der er brug for de genoptræningsplaner, og hvis det er kommunalreformen, der har gjort, at der nu i større omfang end tidligere er blevet lavet de genoptræningsplaner, der er brug for, er det jo sådan set også godt.
Så handler det selvfølgelig om at få kommunerne gearet til at løse den opgave, som er ny for dem.
Der har vi i god dialog med kommunerne aftalt, hvor mange ressourcer der skal til for at løse den opgave, og dem har de fået.
Og hvis der sker noget derude, der gør, at det tal skal justeres, skal det jo ske på baggrund af et oplyst grundlag, og det er det, der er ved at blive tilvejebragt.
Jeg har meget klart signaleret, at det her område skal fungere.
Der er sådan set mening med galskaben.
Det er jo regeringen, der har foreslået, at vi skulle flytte genoptræningen ud til kommunerne, og det er jo, fordi vi synes, at det skal fungere bedre, end det gjorde før.
Så vi skal nok drage omsorg for, at det også kommer til at ske i virkelighedens verden.
Rasmus Prehn (S), 2007-04-25:
Når jeg hører ministerens svar, siger ministeren, at der er blevet sat en række ting i gang.
Men det, jeg hører, er, at der sådan set først og fremmest blev sat noget i gang for at få belyst problemet, for at få undersøgt problemet nærmere osv., men at der ikke er sat nogle initiativer i gang, der direkte kan standse det her.
Det virker jo lidt underligt på mig, når det er sådan, at vi allerede tilbage på samrådet i 2006 spurgte til, hvad årsagen kunne være.
På det tidspunkt opfattede jeg, at ministeren afviste, at det kunne have noget at gøre med betaling.
Det har ministeren så været 1 år om at finde ud af, nemlig at det altså har noget med betaling at gøre.
Og nu, hvor man har fundet ud af, at det har noget med betaling at gøre, så har man så alligevel ikke fundet ud af, hvorfor folk ikke kan betale.
Altså, havde det ikke været mere hensigtsmæssigt på det tidspunkt, hvor vi tog det op første gang, at få undersøgt det her, sådan at man ville have undgået at stå i en situation nu, hvor man skal til at undersøge det nærmere?
Og er der ikke rigtig, rigtig meget, der tyder på – det er i hvert fald det, Boligselskabernes Landsorganisation giver udtryk for – at det er, fordi folk på grund af kontanthjælpsloft og andre ting bliver sat i en situation, hvor de simpelt hen er så fattige, at de ikke kan blive boende i deres bolig?
Er det ikke der, man skal sætte ind og gøre noget aktivt nu, frem for at lave den ene undersøgelse efter den anden for at udskyde løsningen af problemet?
Så vil jeg gerne sige, at det jo ikke er sådan, at Socialdemokratiet ikke vil have undersøgt de her ting.
Vi bad jo allerede om undersøgelsen for 1 år siden, og det, vi bare ærgrer os over, er, at der er gået endnu et år, hvor man ikke har fået undersøgt de her ting, som vi bad om for 1 år siden, og at man nu står i en situation, hvor man ikke kan gøre noget ved det.
Og de initiativer, man så kommer med, drejer sig jo om at lægge ansvaret over på kommunerne, selv om det reelt er regeringens kontanthjælpspolitik, der er årsag til, at de her lejere bliver sat ud.
Og det er det, jeg synes er ærgerligt.
Brian Mikkelsen (KF), 2007-04-25:
Jeg tror, jeg rolig og i al beskedenhed kan sige, at der aldrig har været en regering, som har gjort så meget for at få internationale sportsbegivenheder til Danmark, og netop IOC’s kongres og session i 2009 er etableret med den største sponsor, og det er staten.
Det er sådan set staten, som er med til at bidrage allermest til at få den session og kongres til Danmark, for øvrigt i et godt samarbejde med både hovedstadsregionen og Københavns Kommune.
Det er ikke for at virke docerende over for et ældre, erfarent medlem af Folketinget, men på den kongres og session i 2009 skal man slet ikke diskutere værtskaber i 2020 og 2024.
På den kongres og session skal man først og fremmest diskutere IOC’s fremtidige strategi og politik og organisation, men man skal også afgøre, hvem der skal være værtsland i 2016.
Så der er altså lang tid til, og regeringen har endnu ikke besluttet sig til, om vi vil søge eller ej.
Det, vi har sagt, er, at vi godt vil være et land, som tiltrækker store begivenheder, også idrætsbegivenheder, for det viser os som en dynamisk nation, hvor vi også er i stand til at arrangere de her ting, samtidig med at vi får en masse turistindtægter til landet.
Vi tror også, at det har en afsmittende virkning på sporten og idrætten i det hele taget.
Klaus Hækkerup (S), 2007-04-25:
Region Hovedstaden har f.eks. bevilget 2 mio. kr. til afholdelse af mødet i Den Internationale Olympiske Komité, andre sponsorer er oppe på omkring 20 mio. kr.
Men regeringen læner sig tilbage, lægger armene over kors og siger: Det her er ikke noget, der vedkommer os.
Skal jeg forstå det sådan, at regeringen har besluttet, at den overhovedet ikke vil gøre noget som helst frem til mødet i 2009 for at undersøge grundlaget for at afholde olympiske lege i Danmark, ikke for at træffe beslutning om, om de skal afholdes, men for at undersøge grundlaget?
Brian Mikkelsen (KF), 2007-04-25:
Vi har haft et forløb, hvor vi som regering har haft store ambitioner om at få store idrætsbegivenheder til Danmark.
Det er lykkedes at etablere en fornuftig handlingsplan, som er blevet modtaget positivt i alle dele af idrætten, og i den forbindelse bestilte vi for lang tid siden Rambøll til at lave en undersøgelse af, hvordan et OL kunne gennemføres i Danmark.
Det er en undersøgelse, som alene står for Rambølls egen regning, og som Rambøll selv må forklare og forsvare.
Klaus Hækkerup (S), 2007-04-25:
Skal det forstås sådan, at den rapport, der kom fra Rambøll Management, er kommet helt uden Kulturministeriets medvirken?
Brian Mikkelsen (KF), 2007-04-25:
Regeringen har ikke foretaget sådanne beregninger.
Derfor kan vi ikke oplyse, hvad det koster at afholde et OL i Danmark, og derfor har jeg ikke grundlag for at svare yderligere på spørgsmålet.
Klaus Hækkerup (S), 2007-04-25:
Spørgsmålet er selvfølgelig stillet til begge ministre med enslydende formulering og enslydende begrundelse for at få afklaret, hvad holdningen er hos regeringen.
Bortset fra at der ikke er nogen holdning hos finansministeren, vil jeg godt spørge kulturministeren: Hvad var kulturministerens baggrund for at bede Rambøll Management om at lave undersøgelsen af, hvad det ville koste at afholde olympiske lege i København i 2020 eller 2024?
»Kan ministeren oplyse, hvad det efter hans opfattelse vil koste i udgifter til infrastruktur, sportsfaciliteter, sikkerhed, hotelfaciliteter, OLby, mediefaciliteter, olympisk stadion og lignende direkte udgifter at afholde OL i København i 2020/2024?«
Skriftlig begrundelse
I rapporten »OL til Danmark – potentialer og barrierer« af Rambøll Management, fra februar 2006, har Kulturministeriet fået foretaget en beregning af udgifterne ved afholdelse af OL i Danmark.
For at få et seriøst grundlag for overvejelserne om en mulig afholdelse af OL i København i 2020/2024 er ovenstående spørgsmål stillet til såvel finansministeren som kulturministeren.
Det bemærkes, at der ønskes en opgørelse af de offentlige udgifter uden hensyntagen til, om de afholdes af staten, én eller flere kommuner, private sponsorer eller f.eks. den svenske stat eller Malmø Kommune.
Derimod ønskes overslagene udarbejdet i nutidspriser med udgangspunkt i, at de nævnte faciliteter etableres med henblik på varig brug og ikke som såkaldte eventudgaver eller midlertidige faciliteter.
Endelig ønskes en særskilt angivelse af afhændelsesprisen eller brugsværdien af de nævnte faciliteter efter afholdelse af en eventuel olympiade.
Thor Pedersen (V), 2007-04-25:
Nej, den konklusion kan man ikke drage, i og med at det har regeringen jo ikke truffet nogen beslutning om.
Det har den altså ikke.
Her bliver spurgt til, om jeg kan sige, hvad det koster at afholde et OL.
Så siger hr. Klaus Hækkerup, at nu er det altså åbenbart i 2020.
Men jeg siger bare, at forudsætningen for at lave det regnestykke er, at man ved, hvad OL er. Hvad skal det omfatte?
Det er klart, at hvis det er noget, der ligner det, man etablerer i London til 100 mia. kr., eller det, man har i Kina, så er det altså af et omfang, som man må sige kræver overordentlig grundige analyser, før man kaster sig ud i en politisk beslutning.
Hvad er det, OLkomiteen vil efterspørge i 2020 eller 2024?
Og jeg siger blot: Det regnestykke er ikke lavet, vi kender ikke det koncept.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Klaus Hækkerup (S), 2007-04-25:
Lad mig først sige, at jeg ikke bryder mig om, at finansministeren polemiserer i det her.
Jeg har ikke snakket om olympiade i 2032.
Jeg har taget udgangspunkt i den undersøgelse, den her regering via kulturministeren har bestilt hos Rambøll Management, og den taler om 2020 eller 2024, og det formoder jeg der ligger seriøse overvejelser bag.
Finansministeren siger, at man ikke vil undersøge det her, før der er en beslutning, og at man ikke kan træffe en beslutning, før man ved, hvad det koster.
Så vil jeg godt spørge, om hans svar skal forstås sådan, at regeringen ved det, der i moderne sprog hedder non-decision making, i virkeligheden træffer en beslutning om, at man under ingen omstændigheder vil afholde olympiade i Danmark i de næste 100 år?
Thor Pedersen (V), 2007-04-25:
Det er ikke noget, som Danmark eller en by beslutter.
Er det det, man har i dag, eller er det en anden form for OL?
Det skal man vide for overhovedet at beregne, hvad det koster.
Men det er klart, at hvis man har en forestilling om, at man skal bruge 100 mia. kr., er det en ganske alvorlig beslutning, især når man ved, hvordan det er gået hidtil.
Og derfor drejer det sig om at vide, hvad det egentlig er, man taler om.
Hvad er det, man skal lave regnestykker på?
Hvad er det, man ønsker?
Og hvad er den politiske del af det, som man i givet fald skal omsætte i arbejde for at finde en eller anden fiktiv pris på noget, der ligger 20 år frem i tiden?
Jytte Wittrock (S), 2007-04-25:
Jeg er fuldstændig enig i, at det ikke er ligegyldigt, hvad sådan noget koster, og derfor troede jeg faktisk også, at man gjorde sig nogle overvejelser om, hvor stort et brød vi i Danmark er i stand til at sætte i ovnen, billedlig talt.
Thor Pedersen (V), 2007-04-25:
Hvis man træffer en beslutning om noget, man vil, sikrer man også, at man har et godt beslutningsgrundlag, og derfor er det sådan, at det ikke er noget, regeringen har besluttet at man vil, og man vil heller ikke iværksætte en undersøgelse før en eventuel beslutning af mere konkret art.
Det skal have et klart formål, et klart sigte: Hvad er det i givet fald for et OL, man taler om?
Er det det, man kender i dag, eller er det noget ganske andet?
Det er helt afgørende for, hvad det koster.
Det er jo altså ikke ligegyldigt, om det koster 50 mia. kr. eller 100 mia. kr., så derfor har det noget at gøre med den proces, man i givet fald er inde i: Hvornår ved man nok til, at det har en mening overhovedet at regne på det?
Jytte Wittrock (S), 2007-04-25:
Så vil jeg prøve at spørge meget enkelt og med få ord: Er det sådan, at man i regeringen tager beslutning om, at der er noget, man vil stable på benene eller etablere, inden man overhovedet har økonomiske overvejelser?