runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bertel Haarder (V), 2011-02-23:
Inspirationskataloget er jo det, der udspringer af regeringens breddeidrætsudvalg, som handler om, hvordan man får almindelige mennesker til i deres dagligdag at dyrke mere idræt.
Det synes jeg er meget vigtigt.
Og hvis hr. Flemming Møller Mortensen har konkrete forslag til, hvad han mener der bør indgå i handlingsplanen, så lytter jeg meget gerne, men jeg tror, at jeg har været rundt om de vigtigste områder.
Og så kunne vi i øvrigt bruge lige så lang tid på at tale kost, for det der med teenagebørnene har jo også at gøre med dårlige kostvaner, for mange der er overvægtige, for meget cola og for få gulerødder.
Alt det der kunne vi snakke længe om.
Jeg har intet imod en handlingsplan.
Jeg drøfter i øvrigt disse ting med undervisningsministeren regelmæssigt, og jeg synes, at det afgørende er, hvad det er, vi satser på.
Det synes jeg er vigtigere, end om vi sætter det ind i ringbind og skriver »handlingsplan« på.
Men det kan da godt være, at der kommer en handlingsplan.
Jeg tror ikke, jeg er blevet spurgt om det i dag, men det vil jeg da ikke udelukke.
Flemming Møller Mortensen (S), 2011-02-23:
Nu tror jeg nok, at både Venstre og Socialdemokraterne lige på det her felt hylder de samme principper omkring frihed, men ministeren slår jo en alvor an i forhold til det med at motivere, for går vi ind og kigger på tallene konkret aldersmæssigt og ser, hvor det er, der er nogle, som hopper fra, så tror jeg, at både ministeren og jeg er enige om, at vi har et meget stort problem i, at teenagebørn, teenagebørn i den ældre ende, faktisk hopper fra at få fysisk aktivitet, det vil sige, at de får anlagt dårlige vaner, som de tager med direkte fra teenagelivet og over i voksenlivet.
Men jeg vil gerne prøve igen at spørge ministeren.
Jeg er jo altså helt med på – og det er Socialdemokraterne – at vi skal motivere til det her, men der kan godt ligge noget forpligtende og noget formaliseret i en handlingsplan, som ikke ligger i et inspirationskatalog, det er i hvert fald min tolkning.
Bertel Haarder (V), 2011-02-23:
Til gengæld var der måske ikke så voldsomt meget indhold i det.
Altså, regeringen er ikke bare med på, men har fastsat et mål om, at børn skal være fysisk aktive i 7 timer om ugen.
Det er ikke bare idrætstimer i skolen.
Det er også det, der foregår i frikvartererne.
Det er også den måde, man kommer frem og tilbage til skolen på.
Det er også det, man gør i fritiden i frivillige foreninger.
Foreningsdanmark kan løse rigtig mange problemer.
Så det er hele spektret, der skal mobiliseres, for at vi når det mål, at alle børn og unge er fysisk aktive mindst 1 time om dagen.
Hvis man siger, at rygning er det største problem, og at alkohol er det næststørste, så er dårlige spisevaner nok det tredjestørste folkesundhedsproblem, vi har.
Det skal tages dybt alvorligt, og det forudsætter kampagner, det forudsætter en meget bevidst kantinepolitik og skolemadspolitik, hvor man jo altså også udvikler nye måder at gøre det på.
Det er jo ikke så let, for hvad nytter det at sætte alt det sunde frem, hvis man ikke kan få eleverne til at spise det?
Det er en meget vigtig opgave, at de også spiser det sunde, frem for at de smutter ud og køber wienerbasser hos bageren.
Flemming Møller Mortensen (S), 2011-02-23:
Jamen jeg synes jo, der er noget spændende i ministerens svar, for ministeren siger: Jo, regeringen har en fast målsætning, en målsætning, som siger, at der skal være mindst 1 times motion eller fysisk aktivitet om dagen.
Og der vil jeg gerne spørge ministeren: Mener ministeren, som han siger i det første svar til det her spørgsmål, at de målinger og de monitoreringer, vi har i dag, er gode nok?
Kan ministeren følge regeringens målsætning ud fra de muligheder, man har i dag?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2011-02-23:
Svaret er det samme.
Man kan jo se af de to spørgsmål, at beskrivelserne er fuldstændig ens, og nationaliteten er også den samme – der mangler kun navnene.
Jeg er ikke i stand til at svare.
Bjarne Laustsen (S), 2011-02-23:
Synes ministeren, at det er fair, at en australier ikke kan blive familiesammenført med sin kæreste, som er mor til hans to børn, blot fordi hun har været udsat for en arbejdsskade og er i gang med en ny uddannelse på revalidering, når han kan få familiesammenføring, såfremt kæresten er på SU?
Birthe Rønn Hornbech (V), 2011-02-23:
Der er tale om en konkret sag med en navngiven person inden for mit forvaltningsområde.
Hr. Bjarne Laustsen ved fra tidligere spørgetider, at det er jeg simpelt hen nødt til at afslå.
Jeg kan ikke bidrage yderligere her i onsdagsspørgetiden til konkrete sager eller sager, der er lette at identificere.
Det kan jeg ikke.
Bertel Haarder (V), 2011-02-23:
Hvis Danmark var Nordkorea, beordrede man jo bare alle borgerne til at møde tre kvarter tidligere om morgenen til morgengymnastik efter radioen, hvor så en general kunne sige »arme bøj, arme stræk« osv.
Det er jeg sikker på kunne fungere i Nordkorea, men sådan er Danmark jo gudskelov ikke.
Derfor er det, vi kan gøre i Danmark, at vi kan inspirere.
Skolen er jo kommunal.
Vi kan gøre det lettere at tage cyklen i stedet for skolebussen, vi kan gøre en indsats for at også indvandrerungerne kommer med i det frivillige foreningsliv osv.
Vi kan hælde vand op i trugene, men i et frit samfund er det svært at tvinge hestene til at drikke.
Og derfor er inspiration det bedste, man kan fylde i en handlingsplan, og så er jeg i øvrigt ligeglad med, hvad det hedder.
Jeg får så rigeligt 1 times motion hver dag, og det vil jeg opfordre alle mulige andre til, men det er jo fuldstændig rigtigt, at der er en del af befolkningen, som absolut ikke får det, og det er medvirkende til den ulighed i sundhed, vi har.
Så jeg tager det dybt alvorligt, vi kan bare ikke kommandere med folk som Nordkorea.
Jesper Petersen (SF), 2011-02-23:
Den tilkendegivelse vil jeg godt sige tak for.
Jeg synes, det er godt, at beskæftigelsesministeren er opmærksom på sagen og hurtigt har bedt om en redegørelse fra Arbejdstilsynet.
Spørgsmålet kunne blive, om der er behov for en mere grundig undersøgelse simpelt hen, som kan ligge til grund for de sager, der måtte komme i fremtiden.
Så konkret i den her runde – tiden er ved at løbe ud – vil jeg spørge til det med at tilbyde en grundig, gratis helbredsundersøgelse af medarbejderne og sørge for en nærmere undersøgelse af forholdene på virksomheden, end hvad Arbejdstilsynet allerede har foretaget.
Bertel Haarder (V), 2011-02-23:
Jeg synes, vi skal sætte fokus på mål og resultater frem for på midler.
Vi kunne da godt udstyre alle børn med sådan en lille måler, som jeg også selv har fået foræret, og som måler, hvor mange skridt man tager i løbet af en dag, og så kan man jo gange op og se, om man nu har gået mere end 1 time eller mindre end 1 time.
Men ærlig talt, den form for måling af den fysiske aktivitet er jo et tabernakel for bureaukrati.
Lad os dog i stedet måle på, om der er for mange børn og unge, som helt indlysende lever usundt og rører sig for lidt, og lad os så tage fat i dem i stedet for at etablere et måleapparat i hvert hjem og i hvert barneværelse.
Flemming Møller Mortensen (S), 2011-02-23:
Jo, men det, jeg jo netop spørger til her, er ikke monitoreringen af overvægt, for vi er enige om, at det er et problem, og det er et af problemerne, som gør, at regeringen har opsat en målsætning i forhold til den fysiske aktivitet.
Så det, jeg spørger til, er, om målingen af den fysiske aktivitet, som regeringen har sat en målsætning for, indfries.
Har man der målsætninger og monitoreringsmuligheder nok i dag?
For ministeren og jeg ved jo også, hvad det sådan er, kommunalpolitikerne planlægger efter.
Det med at få forbedret folkesundheden er et langsigtet perspektiv, og det kan være svært at afsætte ressourcerne til det her og nu, når økonomien er dårlig, men hvis der er en forpligtelse i forhold til, at de skal sikre 1 times motion dagligt, og de bliver målt på det, så kunne det godt være, at vi kunne få et godt resultat den vej omkring.
Er ministeren enig med mig i det?
Bertel Haarder (V), 2011-02-23:
Vi går ikke og måler vægten på hvert eneste barn i Danmark hvert år, men vi kan sætte fokus på det, og vi kan have fokus på urovækkende parametre såsom forekomsten af overvægtige børn, som jo er et af de bedste og tristeste parametre på, om man får for lidt motion og får for usund kost.
Så der er jo mange måder, hvorpå man kan måle, om det går den rigtige vej eller det går den gale vej.
Jeg tror desværre, at det gælder for børnene som for de ældre, at der, selv om der er flere og flere, der lever sundt, jo så er en tung ende.
Altså, der er nogle, som har opgivet at tænke på helbredet, på motionen, på den sunde kost.
Det er det helt store problem, og det er der, vi skal have fokus.
Og det behøver vi jo desværre ikke lave en stor målekampagne for, for vi ved, at det er et problem.
Opgaven er at mobilisere alle de redskaber, jeg nævnte, sådan at den tunge ende også kommer med.
Det er det, der er opgaven, det er det, der er regeringens mål.
Vi ved, at problemet er der; det behøver vi ikke at måle.
Bjarne Laustsen (S), 2011-02-23:
Tak, hr. formand.
Hvad er årsagen til, at ministeren på en henvendelse fra spørgeren ikke har oplyst, hvilke regler og betingelser australieren Shaun Anthony Mitchell skal søge efter og opfylde, for at han kan få opholdstilladelse til at være sammen med sin kæreste, Mette Klein Jørgensen, og deres to små drenge, samtidig med at han har fast arbejde på hånden?
Bertel Haarder (V), 2011-02-23:
Jeg er så gammel, at jeg kan huske den tidligere kommunalreform, der vistnok trådte i kraft omkring 1970.
Den førte jo til en ren katastrofe i form af eksplosivt voksende udgifter, små kommuner blev lagt sammen, og der startede en dans om guldkalven, hvor det gjaldt om at rage så meget til den enkelte tidligere kommune som muligt, og det førte til kæmpemæssige skattestigninger.
Det var en af de store ulykker, der førte til den eksplosivt voksende offentlige sektor i 1970'erne, som så blev fulgt op af oliekrisen osv. Sådan er det jo slet ikke gået denne gang.
Jeg er faktisk imponeret over, at det var muligt at lave så store ændringer i forbindelse med kommunalreformen, nemlig at smække så mange kommuner sammen, uden at det til indledning gav en kæmpemæssig vækst i udgifterne.
Der er ikke kommet en kæmpemæssig vækst.
Der kom nogle beklagelige overskridelser i 2009, som så er hentet hjem i 2010, og nu har vi nogle klare aftaler, som jeg er sikker på, at kommunerne kan holde, og som de skal holde.
Karl H. Bornhøft (SF), 2011-02-23:
Så vil jeg godt til allersidst i det her spørgsmål alligevel fiske efter, om der ikke hos ministeren bare er tændt en gnist af selverkendelse, der går noget i retning af, at kommunalreformen, det, vi ser blive håndteret i det daglige arbejde, ikke helt svarer til de løfter, der blev givet.
Vil ministeren så ikke også i den sammenhæng erkende, at det har Folketinget et ansvar for?
Jeg går jo ikke ud fra, at ministeren så mener, at fejlen ligger hos kommuner og regioner, for udviklingen – det kan jeg så høre at vi åbenbart er enige om – har været forkert.
Vi havde gerne set, at der blev flere varme hænder og færre kolde.
Bertel Haarder (V), 2011-02-23:
Jeg er også enig i det første, hr. Karl H. Bornhøft sagde.
Vores uenighed kan i virkeligheden koges ned til, at hr. Karl H. Bornhøft siger, at det er kommunalreformen, der er skyld i, at der er blevet flere administrativt ansatte.
Det tror jeg de kommende år vil afkræfte.
Jeg er overbevist om, at der i de kommende år vil blive færre kommunalt ansatte i administrationen netop af alle de gode grunde, som hr. Karl H. Bornhøft nævner.
Karl H. Bornhøft (SF), 2011-02-23:
Jeg fornemmer en erkendelse hos ministeren af, at udviklingen altså ikke er helt, som han havde ønsket sig.
Jeg er til gengæld også enig med ministeren i, at det ikke er os, der skal lave politikken og sørge for det daglige arbejde ude i kommuner og regioner.
Men det er alligevel os og regeringen, der har lavet en strukturreform, der gør, at der altså bliver flere og flere administrative opgaver derude.
For det må jo være grunden til, at kommunerne ansætter nogle flere.
Jeg har jo selv været kommunalbestyrelsesmedlem, og jeg kan oplyse om, at kommunalbestyrelsesmedlemmer og regionsrådsmedlemmer såmænd ikke er mindre begavede end os, der sidder herinde.
Synes ministeren så alligevel ikke, at der er nogle overvejelser at gøre i forhold til kommunalreformen for at sikre de varme hænder, som vi åbenbart er enige om skal være der, men som jo i dag er lidt klamme, for at sige det pænt, med al den administration, der er?
Bertel Haarder (V), 2011-02-23:
Også jeg har læst artikler om, at der i kommunerne har været en tendens til at ansætte flere akademikere, chefer og socialrådgivere og færre skolelærere, pædagoger og SOSU-medarbejdere.
Det bekymrer selvfølgelig også mig, hvis den udvikling fortsætter, hvad jeg ikke tror den gør.
Det er den enkelte kommunes opgave at prioritere ressourcerne og effektivisere administrationen, så den fungerer bedst muligt i forhold til den samlede indsats i kommunen.
Vi skal ikke her i Folketinget stille os til dommere over, om nu X-købing kommune skal have så og så mange akademikere, SOSU-assistenter osv.
Kommunalreformen gav mulighed for, at kommunerne kunne indhøste stordriftsfordele på det administrative område; noget tyder på, at man endnu ikke har udnyttet denne mulighed for rationalisering, men der er også noget, der tyder på, at man er i gang med det.
Regeringen og kommunerne har i fællesskab sat fokus på konkrete tiltag, der kan frigøre ressourcer fra administration – jeg kan nævne gensidighedsaftalen mellem regeringen og Kommunernes Landsforening om frigørelse af ressourcer til den borgernære service i kommunerne i årene 2009-2013.
Så vil jeg også godt igen nævne, at regeringen på baggrund af de kæmpestore overskridelser i 2009 har gennemført tiltag, som skal sikre, at det ikke gentager sig, nemlig i form af et regime, hvor det absolut ikke vil kunne betale sig for en kommune at overskride budgettet.
Karl H. Bornhøft (SF), 2011-02-23:
Jeg må måske lige bede ministeren om at være opmærksom på, at de 5.000, der blev afskediget, især er pædagoger, social- og sundhedsassistenter og skolelærere, og jeg vil egentlig gerne i den sammenhæng også bede ministeren om at forholde sig til det element – for det ligger i tråd med det, der ligger i mit spørgsmål – at der godt nok er kommet flere ansatte til administrative opgaver, men færre varme hænder.
Det er lige modsat det, der rent faktisk blev lovet i strukturreformen, for der sagde man jo, at det var for at hjælpe borgerne, at det var for at give en bedre service.
Og det er derfor, jeg sådan lidt har brug for at afsøge: Hvad er ideen bag den form for administration, som man har lagt op til med kommunalreformen, der sikrer, at det åbenbart i høj grad er administrative opgaver, der satses på, frem for at beholde pædagoger, SOSU'er og lærere, som jo rent faktisk udgør det, som mennesker i almindelighed oplever som det gode i den praktiske hverdag?
Kunne ministeren ikke lige prøve at skille de ting ad for os?
Bertel Haarder (V), 2011-02-23:
Det fremgår af artiklen, at kommunerne fra november 2009 til november 2010 har nedlagt ca. 5.000 stillinger.
Det skal ses i lyset af, at kommunerne året før overskred deres budgetter med ca. 5 mia. kr., og det er jo langt flere stillinger.
Det skyldes specielt en utilstrækkelig økonomistyring i kommunerne i 2009, som har betydet, at kommunerne har skullet tilpasse deres økonomi til de aftalte rammer, så der igen bliver balance mellem indtægter og udgifter.
Samlet set har der været tale om en vækst i antallet af medarbejdere, men der har været tale om en ujævn udvikling, hvor man først har ansat 14.000 ekstra og umiddelbart derefter nedlagt 5.000.
Regeringen har foreslået nogle ændringer vedrørende den kommunale styring i retning af at imødegå budgetoverskridelser og få en bedre kommunal overvågning af regnskabsudviklingen.
Regeringen har tiltro til, at kommunerne fremover vil have en mere stabil udvikling i ressourceforbruget, herunder også personaleforbruget.
Karl H. Bornhøft (SF), 2011-02-23:
Spørgsmålet lyder i al sin enkelhed: Vil ministeren kommentere artiklen »Varme hænder forsvinder« i Berlingske Tidende den 5. februar 2011 og give et svar på, om han finder den beskrevne udvikling acceptabel?
Hvis ministeren, som han udtaler i artiklen »Varme hænder forsvinder« i Berlingske Tidende den 5. februar 2011, er af den opfattelse, at der ikke er klar sammenhæng mellem forbrug og kvalitet i den offentlige sektor, hvordan bærer regeringen sig så ad med at styre?
Skriftlig begrundelse
I en artikel i Berlingske Tidende den 5. februar 2011: »Varme hænder forsvinder« fremgår en ny opgørelse, der viser, at der på et år er blevet markant færre lærere, pædagoger og SOSU assistenter i kommunerne, mens administrationen på rådhuset er vokset.
Kommunalforsker og professor ved Syddansk Universitet Poul Erik Mouritzen påpeger i den forbindelse: »Det er en fortsættelse af den trend, vi systematisk har set siden kommunalreformen, hvor der kommer flere embedsmænd i administrative stillinger, mens der bliver færre ansat ude i marken.«
Spørgsmål 4 lyder: Hvis ministeren, som han udtaler i artiklen »Varme hænder forsvinder« i Berlingske Tidende den 5. februar 2011, er af den opfattelse, at der ikke er klar sammenhæng mellem forbrug og kvalitet i den offentlige sektor, hvordan bærer regeringen sig så ad med at styre?
Bertel Haarder (V), 2011-02-23:
Det er bestemt ambitionen for regeringen, at børn og unge bliver mere fysisk aktive, så de lever op til Sundhedsstyrelsens anbefalinger og samtidig bevarer interessen og motivationen for fysisk aktivitet, når de bliver ældre.
Derfor nedsatte vi et breddeidrætsudvalg, som havde til opgave at komme med forslag til, hvordan man får flere børn og unge til at dyrke idræt og være fysisk aktive, inklusive unge fra indvandrermiljøer.
Det kom der et inspirationskatalog ud af, som Kulturministeriet snart vil offentliggøre.
Kataloget skal inspirere skoler, fritidsordninger, idrætsforeninger og andre interesserede til at motivere børn og unge til at dyrke mere motion og idræt.
Derudover gør vi også andet for, at det skal være attraktivt og nemt for børn og unge at dyrke motion og være fysisk aktive.
Vi giver via folkeoplysningsloven 4 mia. kr. til idrætsforeninger og organisationer.
Der er i 2010 afsat 1 mia. kr. over en 4-års-periode til at styrke cyklismen i Danmark.
Pengene skal anvendes til kommunale cykelbyprojekter, bedre cykelforhold på statslige veje, trafiksikkerhed og innovation.
Min drøm er, at man får børnene ud af skolebusserne og op på cyklerne.
Regeringen har gennem motionskampagner også øget kendskabet til Sundhedsstyrelsens anbefalinger for fysisk aktivitet blandt børn og unge, og Sundhedsstyrelsen er i øvrigt i færd med at revidere sin håndbog for fysisk aktivitet vedrørende forebyggelse og behandling.
Jeg forestiller mig, at man i fremtiden, ganske som man kan få ordineret medicin på apoteket, vil kunne få ordineret motion.
Det var noget, der ville hjælpe rigtig godt i mange tilfælde.
Flemming Møller Mortensen (S), 2011-02-23:
Mener ministeren, at regeringens målsætning om, at børn og unge skal have mulighed for mindst 7 timers fysisk aktivitet om ugen, allerede er nået?
Bertel Haarder (V), 2011-02-23:
Mine overvejelser går ud på, at man uden at etablere et stalinorgel af bureaukrati skal have nogle let registrerbare oplysninger om, hvordan borgerne har oplevet den service, de selv har fået.
Man kan nævne tilfredshedsundersøgelser i sundhedssektoren, i plejesektoren, i hjemmehjælpen, og en af de vigtige målestokke for mig er som sagt det frie valg, for her kan man se, om borgerne benytter det frie valg til at få bedre kvalitet.
Det er sådan nogle ting, jeg lægger vægt på.
Vi drøfter det med kommunerne, og jeg vil da ikke udelukke, at vi kommer til at drøfte, hvordan vi mere systematisk kan måle, om kommunalreformen har været en succes.
Det vil jeg da ikke udelukke, men jeg kan ikke her stå og udbrede mig om det, for det er jeg heller ikke blevet spurgt om.
Karl H. Bornhøft (SF), 2011-02-23:
Jamen jeg vil da så starte med at komme med en positiv nyhed til ministeren, nemlig at hvis ministeren virkelig er den opfattelse, og den er jeg faktisk ikke helt uenig i, at pressen fokuserer på det lidt negative, så kan ministeren jo glæde sig til at komme i opposition, for så bliver der en mulighed for at udnytte det.
Men lad det nu ligge i dag.
Det, der jo er det sidste spørgsmål fra mig her og nu, er: Hvad er det for nogle evalueringsredskaber, som regeringen har lagt op til skal bruges i forbindelse med en evaluering af kommunalreformen?
Hvad er det for nogle styringsredskaber, som regeringen i den sammenhæng vil gå ind og forsøge på at få belyst yderligere, så vi både kan finde ud af, hvad der har været det positive i forbindelse med kommunalreformen, og hvad der har været det – i gåseøjne – mindre heldige
, lad os være så venlige at sige det på den måde?
Kunne ministeren her til sidst ligesom løfte sløret for, hvad det er for nogle overvejelser, man gør sig om evaluering af kommunalreformen, og hvilke redskaber der kan bruges?
Flemming Møller Mortensen (S), 2011-02-23:
Grunden til, at jeg har stillet ministeren det her spørgsmål, er jo, at regeringen i og for sig har været meget tydelig i sin målsætning om, hvad det er, der regeringen gerne vil nå.
Og så er det jo rigtigt, som ministeren siger, at det ser ud, som om det nu ikke bliver kaldt en handlingsplan mere, nu bliver det kaldt initiativkataloger, og dem kommer der egentlig mange af fra regeringens side.
Det, ministeren nævner her, kommer fra kulturministeren.
Det, jeg gerne vil høre fra ministeren, er: Er man løbet bort fra det, man siger i sundhedspakke 2009, nemlig at man vil komme med en handlingsplan?
Er det nu blevet afløst af inspirationskataloger?
Årsagen til, at jeg er lidt interesseret i det her, er – og det vil jeg gerne høre ministeren om ministeren er enig med mig i – at der ligger en gradsforskel af forpligtelse i, om det er en handlingsplan, som regeringen kommer med, eller det er et inspirationskatalog, som de forskellige ministerier kommer med.
er der en gradsforskel af forpligtelse i, om det er noget, man skal måle på, om det er noget, man skal forsøge at indfri, eller om det er noget, man skal prøve at få aktørerne, i det her tilfælde jo i høj grad kommunerne, til vitterlig at efterleve.
Jeg vil gerne sige, at den socialdemokratiske holdning til det her er, at 1 times motion dagligt er et minimum, og jeg tror også, at ministeren er inde på, at når Sundhedsstyrelsen skal til at revidere deres anbefalinger, vil de anbefale mere end 1 time dagligt.
Men altså, vi er jo langtfra i mål, og det er derfor, jeg konfronterer ministeren med regeringens ansvar her i dag.
Karl H. Bornhøft (SF), 2011-02-23:
Det, jeg stadig væk har brug for, er at få fundet ud af, hvorfor ministeren, når nu ministeren godt kan finde ud af, hvad der er det gode kriterium for at vurdere en udvikling, så ikke også kan gå ind og præcisere over for os, hvordan det kan ses.
For det, der jo er problemet, uanset om ministeren kan lide det eller ej, er, at alt imens ministeren snakker om, hvor mange ansatte der er, har mange mennesker i forbindelse med kommunalreformen – og det kan man jo se, hver gang der bliver lavet nogle undersøgelser – tilkendegivet, at det rent faktisk er blevet dårligere.
Derfor har jeg sådan brug for, at ministeren går ind og giver os en mulighed for at skabe den sammenhæng mellem de der kriterier, som jeg jo godt kender og selv har været med til at bruge andre steder, og så den virkelighed, som borgerne rent faktisk oplever.