Anne Grete Holmsgaard (SF), 2007-10-11:
Statsministeren gjorde i sit indlæg en del ud af at sige, at det, vi har foran os, altså det traktatforslag, der nu bliver kaldt reformtraktatforslaget, jo sådan set bare er fuldstændig, som det plejer at være, nemlig en ændringstraktat, og at det, man baserer sig på, er et pragmatisk samarbejde - og nu er det også EU’s linje.
Det synes jeg er ærgerligt, for jeg synes, at det er at trække mulighederne i EU-samarbejdet ned.
Ved at sige, at det her bare er et pragmatisk samarbejde, og lægge et så stort fokus på det lille begreb resultaternes Europa, som udenrigsministeren i øvrigt også gjorde, får man det til at lyde af mindre, end det kunne være.
For os i SF er det vigtigt at arbejde med nogle visioner for, hvordan EU skal udvikle sig.
Det har vi også lagt vægt på i forbindelse med de mandater, vi har været med til at give her.
Vi mener også, at vi har fået mulighed for at få i hvert fald nogle spor lagt ind i det forslag til vedtagelse, som der skal stemmes om senere.
Det er faktisk en dybt alvorlig politisk kamp, for som det udvikler sig i øjeblikket, står miljø, forbrugerbeskyttelse og sundhed for svagt i forhold til de rene handelsinteresser.
Så for os er det meget vigtigt.
Det samme gælder de andre ting, der står her.
Vi har lagt meget vægt på, at det her forslag til vedtagelse ikke kun handlede om det, der skal forhandles om i den kommende uge, og som der forhåbentlig skal skrives under på i december i år, når stats- og regeringscheferne mødes, men at der rent faktisk lægges vægt på, hvad det er, vi vil med Europa.
Vi mener, at vi har nogle muligheder - men det er muligheder - for at gøre EU til et sted, hvor sikkerhedspolitik tænkes radikalt anderledes, end det gøres i øjeblikket i USA; altså få en sikkerhedspolitik, hvor der virkelig lægges vægt på civile instrumenter, civile virkemidler, hele vejen rundt: en ambitiøs bistandspolitik, en fair handelspolitik, konfliktløsning, konflikthåndtering, konfliktforebyggelse.
Og der er mulighed for et EU, hvor man virkelig er ambitiøs på klimaområdet og ikke putter sig, som jeg synes man gør i øjeblikket ved på den ene side at sige, at man går ind for, at udslippet af drivhusgasser skal reduceres, helst med 30 pct., mens man på den anden side godt ved, at det rent faktisk ikke er nok, hvis man skal være rimelig sikker på at undgå en faretruende global opvarmning.
Og man har meget svært ved rent faktisk at få det omsat til nogle faktiske virkemidler.
For os er det imidlertid vigtigt, at den kritik ikke fører til, at man vender sig mod EU.
Vi har brug for EU, vi har brug for at styrke samarbejdet, og vi har brug for, at vi er helt bevidste om, at det ikke bare er et pragmatisk dag til dag-samarbejde, men et politisk samarbejde, hvor politiske holdninger naturligvis strides med og mod hinanden, og hvor vi kæmper for, at centrum-venstre får en langt stærkere indflydelse på den politik, der føres i EU.
Så vil jeg sige om traktaten, som har fået det efter min mening lidt kedelige navn reformtraktaten - det kunne godt have været et lidt sjovere navn, den havde fået - at det, der er afgørende for os, er det samme, der var afgørende, da vi havde forfatningstraktaten til diskussion.
Den anbefalede SF, og vi ville have anbefalet den og arbejdet systematisk for, at det var blevet et ja, hvis den var kommet til folkeafstemning.
Og det kan vi sige med al den styrke, det giver, når man har haft en intern urafstemning og to tredjedele af ens medlemmer har stemt for det mandat.
Det giver os faktisk et stærkt rygstød.
Det meste af det, der var med i forfatningstraktaten, er ført over i reformtraktaten.
Det gælder målene og værdierne, som vi lægger meget vægt på.
Det er nogle meget klare, smukke værdier: ligestilling, retsstat, minoritetsbeskyttelse, at vi skal arbejde for en social markedsøkonomi, at vi skal arbejde for bæredygtighed osv.
Det er ikke ligegyldigt.
Nogle vil sige: Nå ja, der står så mange pæne ting i formålsparagraffer.
Jamen det er ikke ligegyldigt, om vi har et grundlag, som indeholder nogle værdier, der virkelig peger i den rigtige retning.
Og det er heller ikke ligegyldigt, at det også indgår i traktaten, at EU skal arbejde på grundlag af disse værdier og målsætninger både udadtil og indadtil.
Det, der har haft stor betydning for os, og som også er med, er charteret om grundlæggende rettigheder.
For os har det også stor betydning, at Europa-Parlamentet bliver medlovgiver, får større indflydelse på mange områder.
Det er jo en del af, at man går over til flertalsafgørelser, som nogle herinde er inderlig imod.
Vi mener, at det er en klar fordel - jeg vil lige bede om, at man hvisker - at man får Europa-Parlamentet ind som medlovgiver, fordi det rent faktisk er folkevalgte, der sidder i Europa-Parlamentet, og fordi der er en langt mere åben adgang til Europa-Parlamentets medlemmer, end der rent faktisk er til medlemmerne af Ministerrådet og Kommissionen. Så synes vi, at den nydannelse, der består i, at 1 million borgere fra et passende antal lande, som det hedder, kan bede Kommissionen om at stille forslag, er en interessant og god nydannelse.
Og jeg er helt sikker på, at det er en nydannelse, der vil blive brugt aktivt, hvis ellers det lykkes at få denne traktat igennem, som den ser ud på nuværende tidspunkt.
Vi vil i hvert fald bidrage til, at den mulighed bliver brugt aktivt.
Så får de nationale parlamenter lidt større indflydelse, den er ikke voldsomt stor, men det tæller dog på plussiden.
Det, der så i øvrigt tæller på plussiden for os, er styrkelsen af forsvars- og sikkerhedssamarbejdet, altså FUSP’en - der er ikke tale om nogen voldsom styrkelse, men der er dog er en styrkelse - de ændrede og mere enkle stemmeregler; og at vi får et separat energiafsnit.
Det har vi aldrig haft før.
Hidtil er energipolitik udelukkende ført under indre markeds-bestemmelserne.
Det er et væsentligt og særdeles overset fremskridt, at vi nu får et separat energikapitel, hvor man har mulighederne for også at træffe beslutninger om vedvarende energi, for at træffe forpligtende beslutninger om øget energieffektivitet, men også for at arbejde på en anden måde med at sikre en stadig stigende uafhængighed af fossile brændstoffer.
Endelig vil jeg til sidst nævne, at klima er kommet ind.
Og det er rigtigt, at det ikke var med i forfatningstraktaten.
Vi har kæmpet hårdt for, at det kom med i den her traktat, som nu bliver kaldt reformtraktaten.
Det er kommet ind.
Vi er kede af, at det er kommet ind i miljøafsnittet; det skulle have stået helt oppe foran.
Men vi vil selvfølgelig slås for, at man holder sig til, at der er nogle i Udenrigsministeriet, der siger: Jamen det forpligter faktisk på de andre politikområder.
For det er klart, at klima handler om miljø, men det handler jo også om trafikpolitik, det handler om erhvervspolitik, det handler om sikkerhedspolitik.
Det er den største miljø- og sikkerhedspolitiske udfordring, vi står over for i de kommende år; den er så stor, så det indimellem kan være svært helt at forstå, hvor stor den er.
Det positive er naturligvis, at vi kan håndtere den opgave, hvis vi vel at mærke vil.
Og derfor handler det om ikke bare at sige: Nå, nu kom klima ind, det er fint, så fik de der grønne noget, lad os så komme videre.
Det handler om at bruge det aktivt som et redskab til virkelig at sikre den nødvendige og ambitiøse klimapolitik.
Der er nogle ting, der ikke er kommet med, og nogle, der er røget ud.
Nogle af dem er vi glade for er røget ud - det er fint, at symbolerne er røget ud af selve traktatteksten.
Noget, der så er ærgerligt, er, at begrebet en stadig snævrere union, som ellers var ude, altså er kommet ind igen.
Så er der EF-Domstolens forrang.
Den er røget ud.
Det er for så vidt udmærket, men egentlig står det stadig væk som et spørgsmål for mig, om det forandrer noget i den faktiske verden.
Det vil jeg egentlig gerne have et svar på eller en vurdering af.
Der er med andre ord tale om, at alle de væsentlige ting er kommet med.
For os har det derfor heller ikke været så pokkers vanskeligt, kan man sige, at tage stilling til spørgsmålet om folkeafstemning eller ej.
For os at se er det stort set det samme som det, vi skulle have stemt om for 2 år siden, og vi mener derfor, at den her traktat også skal ud til en folkeafstemning.
Traktaten har den kedelige side, at den er langt mere vanskelig at læse end forfatningstraktaten.
Forfatningstraktaten var en omskrivning; man kunne faktisk læse den.
At læse den krævede ikke, at man var ekspert, det krævede, at man tog sig tid, der var mange sider, men den var faktisk ukompliceret at læse, selv om der var mange sider.
Det er ærgerligt, at vi nu har en traktat, der er ændringsforslag til Nicetraktaten, for det gør det meget vanskeligere at se, hvor ændringerne egentlig er henne.
For os er det helt klart.
Vi adskiller spørgsmålet om indhold og folkeafstemning.
Vi mener, at indholdet her - hvis det ellers bliver sådan, som det ser ud i øjeblikket - er et, vi kan gå ind for.
Det kan vi naturligvis ikke vide fuldstændig, for det skal afgøres på regeringskonferencen.
Der kan ske nogle ting.
Men som det ser ud i øjeblikket, vil jeg sige, at det peger i den rigtige retning set med SF’s øjne.