runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Lone Dybkjær (RV), 2010-03-16:
Det vil altså sige, at der er nogle, der har ret til at få et barn, og nogle andre, der ikke har ret til at få børn.
Sådan må jeg jo fortolke det.
For man kunne jo også godt sige, at det var naturens orden, at et ægtepar, der ikke kunne få børn, faktisk ikke skulle have nogen børn.
Altså, det har jo været sådan i mange, mange år, ikke?
Men nu forstår jeg det sådan: Et ægtepar, der ikke kan få børn, har ret til at få et barn.
Så kan det jo ikke være barnets tarv, for man aner jo ikke, hvordan det barn er.
Det barn har jo næppe noget særligt ønske på det tidspunkt, da man ikke ved noget som helst om, om der kommer et eller ej.
Men et ægtepar har ret til at få et barn, mens andre mennesker ikke har ret til at få et barn.
Sådan må man fortolke fru Vivi Kiers ord.
Og så kan man jo sige, at det er meget rart, at der er visse konservative værdier, der aldrig forandrer sig.
Vivi Kier (KF), 2010-03-16:
Sådan må fru Lone Dybkjær gerne se på det her.
Som jeg også nævnte det i min tale, er der jo faktisk givet mulighed for, at enlige kan adoptere, og at enlige kvinder kan blive kunstigt insemineret, og det har jo ikke været med støtte fra konservativ side.
Det er igen set ud fra det helt banale synspunkt, at vi synes, at barnet som udgangspunkt har ret til en mor og en far.
Så ved jeg godt, at der vil ske meget, og at man kan blive skilt, men uanset om man bliver skilt eller alle mulige andre ting måtte ske, har barnet stadig væk sin mor og sin far.
At lave en lovgivning om det her, når ikke et eneste donorland vil afgive et barn, mener jeg altså er ren symbolpolitik.
For mig er det altid barnets tarv, som er vigtigst, og det er den, jeg først og fremmest kigger på.
Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), 2010-03-16:
Jeg skal beklage, at vores ordfører på området ikke kan være her.
Men da det her jo er en rigtig, rigtig vigtig debat for SF, vi har kæmpet for ligestilling for homoseksuelle i rigtig lang tid, er det også vigtigt for os at sige noget her i dag, og det vil jeg så gøre og læse ordførertalen op.
Fra SF's side synes vi, at det er afgørende i adoptionssager, at vi i enhver sammenhæng sikrer os, at børn kan få forældre, som varetager barnets tarv på en kærlig og ordentlig vis, og i den forbindelse kan vi slet ikke se, hvorfor homoseksuelle par ikke er lige så egnede som heteroseksuelle par.
En ændring i lovgivningen ser vi som en positiv udvikling for alle parter, og det er kun rimeligt, at homoseksuelle registrerede pars egnethed som adoptivforældre vurderes på lige fod med ægtepars.
De skal ikke vurderes ud fra deres seksualitet, men på, om de vil være gode forældre.
Danmark skilter med at være et ligestillingsland, men der er altså desværre stadig væk en lang række områder, hvor homoseksuelle par slet ikke ser noget til den her ligestilling, og derfor synes vi faktisk, at det er rigtig glædeligt, at vi ser det forslag her i dag.
Forhåbentlig får vi da en debat i gang om de basale rettigheder, som skal være lige for både homoseksuelle og heteroseksuelle.
I Danmark er det sådan, at vi faktisk allerede har en lovgivning, som tillader enlige kvinder at blive insemineret og få et barn, uden at der er en far.
Enlige kvinder har også mulighed for at adoptere et barn, uden at der er en far.
Det er paradoksalt, at man stadig væk nægter par af samme køn den her mulighed.
Det er meget mærkeligt, at man faktisk mener, at én person er bedre til at varetage barnets tarv end f.eks. to mænd, hvor man ligesom kan sige, at der jo faktisk er lidt mere opmærksomhed omkring barnet, idet man faktisk er to i udgangspunktet.
Modstandere af forslaget argumenterer med, at barnets tarv ikke kan tilgodeses af homoseksuelle forældre, men der er rent faktisk videnskabelige undersøgelser, som viser, at det slet ikke påvirker barnets udvikling og livsvilkår i negativ retning.
Homoseksuelle par er mindst lige så egnede – og måske endda bedre egnede – som heteroseksuelle par til at give adoptivbørn den tryghed og kærlighed, som de har brug for.
Sverige og Storbritannien har givet homoseksuelle par lov til at adoptere, netop fordi det væsentligste hensyn er, at børn vokser op i trygge rammer, og det påvirkes ikke af forældrenes seksuelle orientering eller af det forhold, at barnet vil have to forældre af samme køn.
Millioner af børn i verden lever under kummerlige forhold, og en ændring vil også være med til at kunne give flere af de her børn en tryg og kærlig familie.
En fortsat diskrimination af homoseksuelle i adoptionsloven gavner altså ikke rigtig nogen, og i SF mener vi derfor, at vi i 2010 burde være kommet så langt, at vi ikke længere behøver at nægte homoseksuelle par, der lever i et registreret partnerskab, den mulighed.
Derfor støtter vi selvfølgelig det her forslag.
Lone Dybkjær (RV), 2010-03-16:
Jeg var af to grunde noget forbløffet, da jeg læste forslaget.
For det første var det, som om ordføreren pludselig var positiv over for EU og patientrettigheder og alle den slags ting.
Vi er nogle, der mindes forskellige diskussioner i forskellige fora, hvor det måske ikke har været helt så åbenbart med positiviteten.
Det andet er, at der overhovedet ikke var nogen penge inde i billedet, det drejede sig bare om en rettighed og en blankocheck.
Det er så noget af det, vi i andre partier ellers normalt bliver kritiseret voldsomt for, hvis vi kommer frem med den slags forslag.
Det gør vi derfor heller aldrig.
Så må jeg sige, at jeg først nu er blevet lidt klogere på, hvad det egentlig er, der ligger i forslaget.
Jeg forstår, at det, forslagsstilleren siger, er, at hvis det er sådan, at de læger, vi har her i landet med de specialer, ikke har en tilstrækkelig baggrund, må man visitere sig selv til udlandet.
Det er jo meget interessant, og det synes jeg man skal diskutere lidt nærmere med ministeren.
Ministeren har jo selv været inde på, hvordan vi så får ekspertisen og al den slags.
Jeg forstår det også på en sådan måde, at det, der foregår her i landet, er ansvarligt.
For det, der indirekte står i det her forslag, er, at det, der foregår på de afdelinger, er møguansvarligt.
Det er også det, ordføreren har sagt i forbindelse med sine spørgsmål.
Det er det, der står i forslaget.
Så vil jeg sige, at man må rette spørgsmålet til ministeren og spørge, hvordan han vil ændre på den uansvarlighed, der er her i landet.
Nu står der, at det her gælder i forbindelse med kræft, men så må man jo sige, at det gælder en lang række andre sygdomme, som ikke er kommet med ind i billedet, og som vil gøre det endnu vanskeligere.
Så man må spørge ministeren, hvordan han vil sikre, at der er et tilstrækkeligt samarbejde med andre lande, sådan at vi sikrer, at det, der foregår her i landet, ikke er uansvarligt.
Det synes jeg så vi må prøve på at få belyst under udvalgsarbejdet.
Liselott Blixt (DF), 2010-03-16:
Det er der, forskellen er.
Der er behandlingsmuligheder herhjemme, der er bare for få.
Fru Vivi Kier siger selv, at hvis vi ikke kan behandle herhjemme, kan man blive sendt ud.
Vi går bare lige en tak op og siger: Der opereres måske tre eller fem om året, og der mener vi også man skal have den samme rettighed til at kunne få specialistbehandling ude.
Ulla Tørnæs (V), 2010-03-16:
Lovforslaget her er den lovgivningsmæssige opfølgning på en bred politisk aftale, som blev indgået tilbage i november måned mellem regeringen, Dansk Folkeparti, Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre.
Og lad mig indlede med straks at understrege, at jeg på Venstres folketingsgruppes vegne kan meddele, at Venstre kan støtte lovforslaget, der i vores øjne medfører en række væsentlige forbedringer af Forebyggelsesfonden.
Forebyggelsesfonden blev som bekendt oprettet med velfærdsaftalen i 2006.
Det var en nyskabelse, og den har nu virket i 3 år.
Forebyggelsesfondens formål er at øge fokus på, hvordan vi undgår nedslidning på arbejdspladserne ude i virksomhederne.
Jeg forstår for så vidt, at der i det store hele har været bred tilfredshed med Forebyggelsesfonden, men at der gennem årene er blevet peget på en række områder, hvor man kunne forbedre lovgivningen og dermed de lovgivningsmæssige rammer for Forebyggelsesfonden.
Med lovforslaget her tages der netop fat på, hvad jeg vil kalde forbedringer af Forebyggelsesfonden.
Som nævnt er det altså alt i alt en opfølgning på en politisk aftale fra november måned, som vi i Venstres folketingsgruppe fuldt ud kan støtte.
Torben Hansen (S), 2010-03-16:
For Socialdemokraterne er et godt arbejdsmiljø og forebyggelse af nedslidning meget vigtigt; det er et emne, som vi til stadighed er meget optaget af.
Derfor er vi også positive over for de ændringer af formålet for Forebyggelsesfonden, som lovforslaget indebærer.
Det er ændringer, som den tidligere ordfører jo også så korrekt sagde er aftalt i den forligskreds, som Socialdemokratiet også en del af.
De hovedformål, som eksisterede i forvejen, udvides med inddragelse af et fjerde, nemlig støtte til projekter, som vil forebygge stress og psykisk nedslidning i jobgrupper, som ikke allerede støttes i den nuværende form.
Det er et meget vigtigt område og et vigtigt signal, da netop den psykiske nedslidning fylder mere i statistikkerne end tidligere.
I det socialdemokratiske perspektiv er det også vigtigt, at støtten, der gives til sundhedsfremmende initiativer, primært vil blive givet til projekter, der både styrker virksomhedernes indsats for et bedre arbejdsmiljø og styrker bevidstheden om risiko forbundet med rygning, alkohol, kost og fysisk inaktivitet.
I Socialdemokratiet er vi glade for, at arbejdspladserne nu har øget mulighed for at søge støtte til projekter, som forhåbentlig kan gøre det sundere og bedre at gå på arbejde inden for nedslidningstruede og psykisk belastende brancher.
Tidligere har det været en udfordring at få nok kvalificerede ansøgninger, og vi håber derfor, at det arbejde her med at udvikle forebyggelsespakker, som skal gøre det nemmere for virksomhederne at søge støtte, kan være med til at skabe et kvalitetsløft i forbindelse med de erfaringer, som man får fra projekterne.
Med de bemærkninger vil jeg sige, at Socialdemokratiet selvfølgelig kan støtte forslaget, da vi selv er en del af forliget, men vi vil også hele tiden sammen med forligskredsen holde øje med og fokusere på kvaliteten af evalueringen af projekterne.
For vores oplevelse er, at der netop på det felt godt kunne hentes nogle forbedringer.
Colette L. Brix (DF), 2010-03-16:
Med dette lovforslag forbedrer vi Forebyggelsesfonden, som nu har eksisteret i 3 år.
Loven udmønter aftalen om at forny Forebyggelsesfonden, som blev indgået i november sidste år mellem regeringen, Dansk Folkeparti, Det Radikale Venstre og Socialdemokratiet.
Vi udvider området med et nyt hovedområde, der dækker psykisk nedslidning som følge af bl.a. stress, depressioner og dårligt psykisk velbefindende.
Det vil bl.a. kunne komme lærere, sygeplejersker, socialrådgivere samt medie- og reklameansatte til gode.
Undersøgelsen fra Sundhedsstyrelsen, »Stress i Danmark – hvad ved vi?«, viste, at godt 10 pct. af de erhvervsaktive ofte er stressede.
Samtidig kæder vi det forebyggende arbejde mod fysisk og psykisk nedslidning sammen med en mere sund levestil, så der også sættes mere effektivt ind mod fedme, rygning, alkohol og manglende motion.
Derudover giver lovforslaget mulighed for, at der udvikles færdige forebyggelsespakker med veldefinerede projekter med indhold, som virksomhederne direkte kan gennemføre.
Det vil især komme mindre virksomheder til gode, som ikke har ressourcerne til at igangsætte større aktiviteter, der skal skræddersys til virksomheden og aftales skriftligt.
Endelig vil tilsynsindsatsen fra Arbejdstilsynet i højere grad blive baseret på dialog frem for pisk, altså hjælp til, at virksomhederne kan gøre det bedre, og mere effektiv vejledning.
Så det er aktiviteter, som både i bredden og dybden styrker den forebyggende indsats mod fysisk og psykisk nedslidning.
Med disse bemærkninger skal jeg meddele, at Dansk Folkeparti støtter lovforslaget.
Eigil Andersen (SF), 2010-03-16:
Lovforslaget retter først og fremmest op på et skingrende misforhold i den nuværende lov, nemlig at der indtil nu ikke har kunnet ydes støtte til projekter, der forebygger stress og psykisk nedslidning i jobgrupper, hvor der er en tendens til stigende psykisk belastning, og det er et misforhold, som vi i SF har gjort opmærksom på, siden loven i sin tid blev vedtaget.
Så vi vil sige: Bedre sent end aldrig.
F.eks. støtter fonden stadig projekter til bedre genoptræning og rehabilitering af syge og handicappede, som jo i virkeligheden er forsømte driftsopgaver for samfundet, og at bruge forebyggelsespenge til at afhjælpe skaderne, når de er sket, fordi den eksisterende genoptrænings- og rehabiliteringsindsats er for dårlig, ja, det kan man altså ikke kalde for forebyggelse.
Arbejdstilsynet har i nogle år haft en særbevilling på 70 mio. kr. til en særlig indsats i nedslidningstruede brancher, og den bevilling bliver nu skåret ned til 50 mio. kr.
Det er selvfølgelig positivt, at de 50 mio. kr. bliver bevilget, men det er utrolig dårligt, at man så fjerner 20 mio. kr.
Det har jo ført til, at Arbejdstilsynet i Danmark her for nylig har fyret omkring 50 medarbejdere, og det er efter vores opfattelse den helt forkerte vej at gå i en tid, hvor der under den her regering er sket en stigning i både antallet af arbejdsulykker og erhvervssygdomme.
Så vi er meget kritiske over for, at man så gør Arbejdstilsynets muligheder for en indsats på det her område dårligere.
Men jeg kan samlet set på grund af de fremskridt, der er tale om på det psykiske område, sige, at vi vil støtte forslaget.
Men vi kalder det en kritisk støtte, og det vil sige, at vi har den kritiske holdning, at der er brug for yderligere forbedringer end dem, der bliver gennemført denne gang.
Lone Dybkjær (RV), 2010-03-16:
Da mit partis ordfører, hr. Morten Østergaard, har en virkelig god grund til ikke at være til stede, skal jeg på partiets vegne sige, at vi også støtter forslaget.
Det er en del af en aftale under finansloven, hvor der er kommet flere penge til forskellige ting.
Det, jeg specielt vil fremhæve, er, at vi er meget glade for, at der sættes større fokus på psykisk nedslidning.
Det er jo vigtigt, at vi i fremtiden fokuserer mere på det.
Vi har også selv været fremme med forslag om, at unge ikke skal dømmes til førtidspension på et for tidligt tidspunkt og dermed opgives, men have mulighed for at få en rehabiliteringsydelse for at se, om der ikke er mulighed for, at man i mellemtiden faktisk kommer fri af sin sygdom og kan gå ind i nogle almindelige job senere hen.
Så det er vigtigt, at man fokuserer på psykisk nedslidning og selvfølgelig specielt på at forebygge psykisk nedslidning.
Vi mener også, at det er vigtigt, at man koncentrerer sig om sundhedsfremme på arbejdspladsen mere generelt, og at det sådan bliver virksomhedens mere samlede indsats, der kommer i fokus på det område.
Med disse ord skal jeg bare sige, at vi støtter forslaget.
Per Clausen (EL), 2010-03-16:
Forslaget om nye muligheder for støtte fra Forebyggelsesfonden er positivt, men det ændrer ikke ved, at vi stadig mener, at Forebyggelsesfonden langtfra udtrykker den indsats i arbejdsmiljøarbejdet, der er nødvendig for at sikre et mere rummeligt arbejdsmarked.
Når vi snakker om, hvordan vi sikrer at få integreret flere på arbejdsmarkedet og undgår udstødning af mennesker fra arbejdsmarkedet, handler det jo om, at vi har en ret udbredt tilbøjelighed til at kigge meget på dem, der bliver udstødt fra arbejdsmarkedet, og meget mindre på de mekanismer og de tendenser i arbejdsmarkedet, der betyder, at mennesker bliver stødt ud.
Selv om det her forslag er et forsøg på at tage den vinkel op, at vi altså gør noget ved arbejdsmarkedet ved at fokusere på forebyggelse, mener vi slet ikke, at det er tilstrækkeligt.
Til gengæld må vi sige, at et øget fokus på stress og psykisk nedslidning er et fremskridt, eftersom vi jo kan se, at psykisk betingede arbejdsskader har været i voldsom vækst i det her årtusindes første årti.
Vi kan dog ikke forstå de begrænsninger, som lovforslaget lægger på muligheden for at søge fondens midler.
Rent undtagelsesvis kan jeg her konstatere, at vi faktisk synes, at Dansk Arbejdsgiverforening er kommet med nogle relevante indvendinger, som vi godt vil bore lidt mere i under udvalgsarbejdet.
Sammentænkningen af bekæmpelsen af fedme, rygning, alkohol m.v. burde allerede fra fondens start have været kædet sammen med en styrkelse af virksomhedernes arbejdsmiljøindsats.
Det sker så nu, og det er bedre sent end aldrig.
Endelig betyder lovforslaget, at fondens midler nu skal bruges til at videreføre velfærdsforligets særlige tilsynsindsats, der løber frem til i år, og som så bliver videreført.
Vi er helt tilfredse med, at indsatsen videreføres, men vi synes faktisk, at det er lidt mærkeligt, at man vælger at tage pengene til en sådan videreførelse fra Forebyggelsesfondens midler.
Vi synes, at man her burde have fundet de midler, der skulle bruges til at videreføre den indsats, andre steder.
Men alt i alt betragter vi altså det her lovforslag som et lovforslag, der på en række områder betyder forbedringer i forhold til den eksisterende tilstand.
Vivi Kier (KF), 2010-03-16:
Jeg forstår så ikke helt, hvor forskellen ligger med det her forslag.
Jeg hørte i forbindelse med nogle af de spørgsmål, hr. Preben Rudiengaard stillede, at fru Liselott Blixt nemlig svarede, at det kunne være Sundhedsstyrelsen, som skulle godkende det.
Men det er jo sådan i dag.
Så jeg forstår simpelt hen ikke, hvor det nye ligger i det her forslag, for det er jo sådan i dag.
Liselott Blixt (DF), 2010-03-16:
Jamen jeg kan da bekræfte, at det er sådan.
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2010-03-16:
Spørgsmålet gik ikke på, hvad det må koste at behandle en patient, men spørgsmålet går på, at der jo ikke er nogen økonomi med i det her forslag.
Dansk Folkeparti siger ikke, at det her forslag formentlig vil koste så og så mange millioner kroner ekstra, eller at vi vil tilføre det og det eller lignende.
Det, man siger, er, at man vil give borgerne et frit valg til at blive behandlet i et andet EU-land, og at pengene bare skal følge patienten, men man siger ikke noget om, hvor de ekstra midler skal komme fra, hvis flere patienter tager til udlandet, og det der viser sig at være en langt dyrere behandling end den, vi vil tilbyde i Danmark.
Det er dér, forskellen ligger.
Der er det jo bare sådan, at hvis der ikke følger penge med til indførelsen af sådan et forslag her, bliver pengene jo nødt til at komme fra andre patienter.
Så er det jo bare besparelser, som man skal ud at hente, måske fra andre kræftpatienter.
Så jeg vil godt have at vide helt konkret: Hvis en behandling koster 100.000 kr. i Danmark, men viser sig at koste 200.000 kr. i England, skal patienten så selv betale differencen på 100.000 kr., eller hvor forestiller Dansk Folkeparti sig at de ekstra penge skal komme fra?
Liselott Blixt (DF), 2010-03-16:
Som jeg sagde tidligere, er vi jo i den heldige situation, at vi sidder med i finanslovforhandlingerne, og vi ved, at vi kan få nogle ting indført på området.
Vi fremsætter ikke et beslutningsforslag, der har været igennem vores gruppe, og som alle er enige om, uden at vi siger, at kommer der en økonomisk beregning på det, står vi til ansvar for det og vil tilføre de penge.
Men samtidig mener vi også, at det her forslag ikke kommer til at dreje sig om ret mange mennesker, for det drejer sig om dem, der mener, at de har ressourcerne til at tage til et andet sted.
Der er faktisk også mange, der siger, at de bliver herhjemme og tager de læger, tror på de læger, der har opereret de få.
Vi vil bare give muligheden for, at patienten kan bruge det her forslag.
Så selvfølgelig er vi da økonomisk ansvarlige.
Lone Dybkjær (RV), 2010-03-16:
For det første er patientdirektivet jo ikke gennemført.
Men det, der er meningen med samarbejdet om sjældne sygdomme, er vel, at man ikke skal have alle mulige behandlinger alle mulige steder, men at man koncentrerer dem.
Det har faktisk ikke noget med det at gøre, for vi har en behandling herhjemme.
Sådan som jeg forstår forslaget – det vil jeg gerne have be- eller afkræftet – ønsker Dansk Folkeparti, at vi, ligesom vi har det i Danmark inden for den offentlige sektor, nu får et frit sygehusvalg inden for hele Europa for nogle ganske bestemte typer af sygdomme.
Jeg synes, det er mærkeligt, at man kun udvælger kræftsygdomme.
Der kan være andre sygdomme, der kan være absolut lige så relevante.
Er det korrekt opfattet?
Liselott Blixt (DF), 2010-03-16:
Det er korrekt opfattet.
Det er også fuldstændig korrekt, at det burde være alle sygdomme, men netop for at se, hvor mange der ville gøre brug af det, er det sjældne kræftsygdomme, som vi sætter fokus på, og for at se, om det er noget, man kan lave aftaler om.
Et sted skal vi starte.
Lone Dybkjær (RV), 2010-03-16:
Ja, ja, men vi har et frit sygehusvalg i Danmark; inden for den offentlige sektor kan man vælge frit, og hvis ikke man får en behandling inden for 1 måned, kan man gå til et privat sygehus.
Det er så en side af det.
Det, som Dansk Folkeparti ønsker med det her forslag, er et frit sygehusvalg i hele Europa.
Det har ikke noget med 1 måned eller noget som helst andet at gøre, det er det frie sygehusvalg i hele Europa på samme måde, som man har et frit sygehusvalg i Danmark, fordi man hellere vil lade sig operere eller behandle et sted, hvor man har tillid til den pågældende afdeling.
Er det korrekt opfattet?
Liselott Blixt (DF), 2010-03-16:
Ja, under de forudsætninger, som man siger med tommelfingerregler.
Det kan også være, at man siger, at det kan være et lavere antal, eller hvad man nu kunne blive enige om i forslaget.
For hvor mange operationer skal der til, for at det bliver for få?
For der må jo være et antal, der er for lille, og som vi bruger utrolig meget uddannelse og meget tid på, så ville det ikke være bedre, at vi kvalificerede vores læger til at gøre det, de er gode til, og at vi dér, hvor vi kun har få operationer, brugte specialisterne i andre lande?
Så får vi mest for vores penge.
Vivi Kier (KF), 2010-03-16:
Jeg blev måske en smule forvirret på højere plan af nogle af de svar, som fru Liselott Blixt gav, så jeg har lige et enkelt spørgsmål.
Som det er i dag, er det jo sådan, at kan vi ikke behandle patienter med sjældne sygdomme herhjemme, kan vi vælge at sende dem til behandling i udlandet, og der er det så Sundhedsstyrelsen, som godkender de patienter, der bliver sendt ud, og dermed er der også godkendt et behandlingssted, det vil sige, at man ved, der er evidens for behandlingen og alt det her.
Jeg vil blot have ordføreren til at bekræfte, at det er sådan, systemet fungerer i dag, altså at det er Sundhedsstyrelsen, der godkender, at patienter med sjældne sygdomme, vi ikke selv kan behandle, kan blive sendt til behandling i udlandet.
Inger Støjberg (V), 2010-03-16:
Jeg vil gerne sige tak for debatten – det kan man måske ikke sige, men tak for den store tilslutning til det her forslag.
Med oprettelsen af Forebyggelsesfonden på 3 mia. kr. i 2007 blev der skabt gode muligheder for at støtte initiativer, som forebygger, at ansatte bliver nedslidt og må trække sig tilbage fra arbejdsmarkedet før tid.
Lovforslaget her udmønter fire af de syv elementer i aftalen om fornyelsen af Forebyggelsesfonden fra november sidste år.
Det første element er det psykiske arbejdsmiljø.
Det er jo et område, der er større fokus på end før.
Derfor er det også naturligt at forbedre mulighederne for at få støtte til projekter, der forebygger stress og psykisk nedslidning.
Vi ved nu, at initiativer om sundhedsfremme har størst effekt, når de samtænkes med arbejdsmiljøindsatsen.
Derfor bør støtte til sundhedsfremme fremover primært gå til projekter, der også styrker arbejdsmiljøindsatsen.
Det tredje element handler om forebyggelsespakker, der er foruddefinerede projekter.
Det er vigtigt, at de mindre virksomheder også nyder godt af fondens midler.
De nye forebyggelsespakker skal være med til at få både viden om forebyggelse og forebyggende projekter ud på de mindre virksomheder.
Som et godt supplement til fondens støtte til virksomhederne sikrer vi nu, at Arbejdstilsynets særlige tilsynsindsatser inden for nedslidningstruede brancher kan videreføres frem til og med 2014.
Jeg vil gerne slutte med endnu en gang at kvittere for tilslutningen til lovforslaget, og jeg ser frem til en god og saglig udvalgsbehandling.