runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Aaen (EL), 2011-03-17:
Det er jo det glansbillede, som vi har hørt fra regeringen og regeringspartierne i årevis: hu hej, hvor det går, stor succes.
Så står jeg her med en helt frisk bog, der konkluderer, hvad der er sket, hvad der er kommet ud af krigen.
Jeg tager et andet citat: Krigen i Afghanistan tegner til at blive et nederlag for NATO-styrkerne.
De mål, som Danmark og dets allierede satte sig i 2006, vil ikke blive nået i 2014.
Det er altså ikke en eller anden venstreorienteret marxistisk analyse.
Det er en professor, der er chef for Center for Militære Studier, som regeringen jo selv ofte bruger til at indsætte i udvalg og som ekspert.
Jeg synes, det er fint, men det er altså konklusionerne af hans arbejde.
Gør det ikke indtryk?
Michael Aastrup Jensen (V), 2011-03-17:
Ganske sympatisk, men ikke særlig realistisk.
Så kort kan det siges, for hvor ville verden dog være et dejligt sted at leve, hvis blot de fundamentalistiske krigere stak en blomst i geværløbet og opgav deres kamp for sharia.
Det gør de desværre ikke, og derfor har dette beslutningsforslag ikke særlig meget med virkeligheden at gøre.
I den virkelige verden forholder tingene sig ganske anderledes, og det er åbenbart en verden, der befinder sig meget langt væk fra Enhedslistens partikontorer.
Jeg har selv haft det privilegium at besøge Afghanistan, at tale med de almindelige afghanere og hilse på vores udsendte tropper, der gør en fremragende indsats.
Det overordnede budskab fra Afghanistan er, at det ikke er nemt, men at det absolut går den rigtige vej.
Det går den rigtige vej, fordi vi er til stede, fordi vi er med til at presse Taleban, fordi vi er med til at beskytte den række af initiativer, som det internationale samfund har sat i gang, og fordi vi er med til at uddanne morgendagens garanti for et stabilt og sikkert Afghanistan.
Alt i alt gør vi en forskel.
Og når jeg siger »vi«, mener jeg selvfølgelig først og fremmest vores udsendte soldater.
Uden deres arbejde, deres gejst og deres ønske om at gøre en forskel, ja, da kunne vi meget vel blot pakke sammen og rejse hjem.
Men at pakke sammen og rejse hjem nu, midt i den vigtigste danske mission nogen sinde, ville være fatalt.
Det ville være fatalt for de lærerstuderende, jeg havde fornøjelsen af at tale med på deres seminarium i Lashkar Gah, fatalt for de mere end 2 millioner piger, der er kommet i skole siden Talebans fald, og fatalt for de tusinder af kvinder, der i dag kan engagere sig i deres landsbyers ve og vel.
Alting ville have været så meget lettere, hvis fundamentalisterne løb hjem til deres såkaldte skoler, eller endnu bedre: hvis de opgav deres formørkede syn på tilværelsen og ikke mindst på kvinder.
Men det gør de ikke.
Beviset finder vi i Pakistan.
Enhver forhandling kræver en god forhandlingsposition.
Overlader vi det afghanske folk til fundamentalisterne og en håndfuld FN-soldater, sætter vi dem i den værst tænkelige forhandlingssituation.
I Venstre bakker vi fuldt op om den brede aftale, vi netop har indgået med en række af Folketingets partier, en aftale, hvor vi arbejder hen imod en overdragelse af Afghanistan til afghanerne, ikke til fundamentalisterne.
Venstre kan således ikke støtte dette beslutningsforslag.
Jeg skal desuden fra den konservative ordfører, hr. Helge Adam Møller, da han er til præsidiemøde, på hans partis vegne sige, at De Konservative helt og aldeles afviser Enhedslistens forslag.
Lene Espersen (KF), 2011-03-17:
Der er ingen tvivl om, at Taleban og de øvrige grupper i det afghanske samfund, som forsøger at bekæmpe ISAF-styrkerne og skabe uro og også angribe regeringen, har været en meget stor udfordring.
Jeg synes nu, på trods af de meget vanskelige udfordringer, det er at føre guerillakrig mod Taleban-typerne, at det er lykkedes for ISAF’s styrker i meget høj grad at være med til at presse Taleban, men det er selvfølgelig klart, at der stadig væk er meget lang vej endnu, før de er endelig bekæmpet.
Noget af det, som jeg faktisk synes er noget af det meget befriende ved de beslutninger, som vi også har været med til at træffe, har jo netop været, at man skulle indlede en forsoningsproces, for talebanere er jo ikke ens.
Der er nogle ekstremistiske typer, som skal retsforfølges og stoppes, men der er også masser af almindelige mennesker, der måske først og fremmest har valgt Taleban, fordi de var de eneste, der kunne hjælpe dem til at få noget at leve af.
Alle disse almindelige mennesker, der ikke er hardcore-talebanere, men som nærmere er det, man kalder 5 dollar- eller 10 dollar-talebanere, og som er til at overbevise om, at de ikke skal være det længere, skal man selvfølgelig favne og give plads til som led i en national forsoningsproces.
Niels Helveg Petersen (RV), 2011-03-17:
Det er for Det Radikale Venstre selvindlysende, at Europa-Parlamentet burde have et hjemsted og kun et.
Ikke mange enkeltsager har vel i EU's historie været diskuteret så intenst som netop den kostbare, besværlige og urimelige traktatbestemmelse om flere hjemsteder for Europa-Parlamentet.
Europa-Parlamentet selv har jo diskuteret det ved utallige lejligheder.
Blandt europaparlamentarikerne er der et tårnhøjt flertal for, at de kun burde have et sted at mødes.
Det er ikke lykkedes for Europa-Parlamentet.
Der er overvældende fransk modstand.
Jeg kan da også fortælle, at jeg personligt, både i min tid som kabinetschef i Europa-Kommissionen og som udenrigsminister, på min krop har følt det urimelige i disse flere hjemsteder.
Det lykkedes ikke.
At stille et forslag i Rådet nu ville være et slag i luften.
Hvis der opstår situationer, hvor man realistisk kan gøre sig håb om at ændre dette, skal vi selvfølgelig være der som søm og udnytte muligheden.
Frank Aaen (EL), 2011-03-17:
Der er lige kommet en bog fra professor Mikkel Vedby Rasmussen, der er leder for Center for Militære Studier, og han konkluderer i sin bog »Den gode krig?«, at krigen har været god for Taleban, selv om bevægelsen har lidt store tab.
Det er i dag umuligt at forestille sig en fremtid i Afghanistan uden Taleban.
Lene Espersen (KF), 2011-03-17:
Jeg vil sige, at noget af det, som Mikkel Vedby Rasmussen har fat i i sin bog, jo netop er, at der skal være en strategi for indsatsen.
Danmark er faktisk et af de få ISAF-lande, der har haft en langsigtet strategi for indsatsen i Afghanistan, nemlig strategien for 2008-2012.
Den er nøje afstemt med Afghanistan, med NATO og det internationale samfunds planer.
Jeg tror også, at det er meget væsentligt at få sagt, at udviklingsbistanden jo ikke skal vurderes på, hvor mange flag man sætter på en eller anden bygning.
Danmark er rent faktisk et af de få lande, der opfylder målsætningen om, at mindst halvdelen af den internationale bistand til Afghanistan skal gives direkte til afghanerne og dermed anvendes i overensstemmelse med afghanernes egne prioriteter.
Det er den eneste måde, man kan sikre en bæredygtig udvikling i Afghanistan på, og derfor synes vi, at det er forældet, hvis man tror på, at måden, man skal måle det på, er, hvor mange bygninger der har et dansk flag og dansk ledelse.
Det har ikke været formålet.
Den danske støtte har bidraget til, at Helmand nu har 115 fungerende skoler, 100.000 studerende modtager undervisning, heraf godt 24.000 piger.
Der var 5.200 piger, der gik i skole i 2005 og 13.000 i 2007.
Så det går fremad.
Men det er selvfølgelig klart – og det vil jeg gerne understrege – at der skal stor risikovillighed til, når man er i et land, der er så skrøbeligt som Afghanistan.
Men det er altså ikke et argument for at stoppe vores bistand.
Frank Aaen (EL), 2011-03-17:
Jeg spurgte til det med Taleban, for jeg har forstået, at selv om der har været mange forskellige målsætninger, har det været en gennemgående målsætning, hvis der har været nogen, at bekæmpe Taleban, og her er konklusionen altså, at Talebans store tab til trods har det været en god krig for Taleban.
I 2001 var bevægelsen miskrediteret af den brutale håndtering af regeringsansvaret og samarbejdet med fanatikerne i Al-Qaeda, men nu er de tilbage på banen.
Er det en succes for dansk deltagelse i krigen i Afghanistan, eller er det en måde at konstatere en fiasko på?
Karsten Hønge (SF), 2011-03-17:
Fru Helle Sjelle sagde i ordførertalen ordret, som jeg husker det, at fagbevægelsen var på vild flugt væk fra »En Fair Løsning«.
Hvordan kan ordføreren få sig selv til at sige det, når jeg kan stå her med det ene debatindlæg, kronikindlæg og citat fra pressen efter det andet, hvor stort set alle ledende i fagbevægelsen giver deres tilsagn om, at de ønsker at finde en vej ud af krisen, der indbefatter, at man arbejder mere?
Helle Sjelle (KF), 2011-03-17:
Jamen altså, nu har man foreløbig spillet ud med en efterlønsreform i statsministerens nytårstale.
Man har også spillet ud med en førtidspensionsreform og en SU-reform, og inden længe kommer der jo en 2020-plan for, hvordan og hvorledes økonomien skal skrues sammen fremover.
Og der forventer jeg da bestemt at man også tager højde for nogle af de ting, som hr. Klaus Hækkerup her er inde på.
Klaus Hækkerup (S), 2011-03-17:
Lad mig først sige, at vi ikke har sagt, at med 12 minutter mere er alle problemer væk.
Vi har sagt, at med 12 minutter mere tager man fat på at løse to af de problemer, vi har.
Det ene er, at der på et tidspunkt kommer – og det måtte da gerne ske meget snart – en øget efterspørgsel efter arbejdskraft, og så er arbejdskraften også til rådighed, sådan at vi ikke løber ind i mangel på arbejdskraft og de problemer, der måtte følge af det.
Det andet er, at vi samtidig med en øget beskæftigelse også vil få øgede indtægter og derved få øgede skatteindtægter, hvilket vil gøre, at vi kan få meget bedre mulighed for at løse de økonomiske problemer, vi står over for.
De 12 minutter mere vil alene give 15 mia. kr. mere i statskassen til ikke kun at løse de – hvad skal jeg sige – dagsaktuelle økonomiske problemer, altså det underskud, vi har på finansloven, men også at sikre, at vi på lang sigt har en stabilitet i dansk økonomi.
Torsten Schack Pedersen (V), 2011-03-17:
Jeg tror, at man skal være ansat i Arbejderbevægelsens Erhvervsråd for at kunne sige, at »En Fair Løsning« giver en øget arbejdsstyrke.
Men jeg vil gerne kvittere for, at der, hvor man så er konkret – for det må jeg indrømme at Socialdemokratiet er på nogle få punkter, når det gælder arbejdsmarkedspolitikken – siger man, at man vil afskaffe 450-timers-reglen, kontanthjælpsloftet og starthjælpen.
Det er der for nylig kommet det svar på i Finansudvalget, at det vil reducere den varige beskæftigelse med 2.000-3.000.
Så er der vel ikke noget at sige til, at det er en måbende befolkning, der står tilbage med den opfattelse, at Socialdemokratiet fortsat siger: 12 minutter, så går alle problemer væk.
Hver gang vi bliver konkrete, trækker det i den gale retning.
Eller også bliver det afvist af fagbevægelsen, eller også er det så ukonkret og luftigt, at der intet indhold er i det.
Klaus Hækkerup (S), 2011-03-17:
Vi ved jo også, at man i en række virksomheder under krisen har indført deltidsansættelse netop for at imødegå de beskæftigelsesmæssige virkninger af den faldende efterspørgsel, altså for at undgå at skulle afskedige folk.
De skal selvfølgelig også på fuldtid igen.
Spørgsmålet om at gå på fuldtid eller deltid er jo i væsentligt omfang konjunkturafhængigt.
Jeg er ikke bekendt med undersøgelsen for Region Midtjylland.
Nu er jeg jo ikke i Arbejdsmarkedsudvalget, men i Finansudvalget og i Skatteudvalget.
Men den samlede virkning af de forslag, vi har i »En Fair Løsning« vil, når de bliver gennemført, medvirke både til et arbejdsudbud på 70.000 og en forbedring af de offentlige finanser med 15 mia. kr.
Torsten Schack Pedersen (V), 2011-03-17:
Jeg vil ligesom min kollega hr. Michael Aastrup Jensen understrege, at forbavselsen var stor med den start, som den socialdemokratiske ordfører lagde for dagen, nemlig at der ikke var blevet sagt noget konkret endnu.
Så havde man en forventning om, at det ville komme i ordførerens tale, men det må vi jo så konstatere heller ikke kom i dag.
Jeg skal bare lige erindre om den stribe af fagforeningsbosser, der har sagt nej til det.
Det understreger jo, at det, der står tilbage med Socialdemokratiet og SF's udspil er et flot slogan, som den socialdemokratiske formand tidligere har begrundet med, at det passede godt til en reklame på bagenden af en bus.
Helt ærligt, hvorfor kan vi ikke få nogle ordentlige, konkrete, reelle svar, når vi stiller spørgsmål?
Hvad er det, man vil?
Med hensyn til det med at gøre deltidsbeskæftigelse til fuldtidsbeskæftigelse bør ordføreren måske være opmærksom på, at man i 2008 spurgte 800 deltidsansatte i Region Midtjylland, hvor mange der ville tage fuldtidsbeskæftigelse.
Svaret var fem, det svarer til ½ pct., og i forhold til de 400.000, som hr. Klaus Hækkerup omtaler, så vil det være 2.000.
Så er der godt nok lang vej endnu.
Klaus Hækkerup (S), 2011-03-17:
Nu har jeg nævnt spørgsmålet om fuldtidsbeskæftigelse til de mange deltidsansatte, og et af de forslag, vi har, som hr. Simon Emil Ammitzbøll efterlyser, er ret til fuldtidsbeskæftigelse for offentligt ansatte, altså en ret for offentligt ansatte til at gå på fuld tid, som de ikke har nu.
Og vi ved, at der er mange offentligt ansatte, der gerne vil på fuld tid.
Og sådan har vi jo en række punkter.
Når hr. Simon Emil Ammitzbøll nævner, hvad de økonomiske vismænd har sagt, vil jeg gerne svare: Den mest effektive måde at øge arbejdsudbuddet på er da at aftale det med arbejdsmarkedets parter, altså det er da dem, der skal træffe den afgørelse; dem, der ved, hvor skoen trykker; dem, der ved, hvor der er behov, og hvordan det kan lade sig gøre i praksis.
Det er da meget mere effektivt end noget som helst andet, sådan som jeg også har påvist at Skatteministeriets undersøgelse om virkningerne på arbejdsudbuddet af at lette skatten har påpeget.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-03-17:
Pointen er jo, at Socialdemokratiet turnerer land og rige rundt med, at vismændene giver partiet ret i, at arbejdstiden skal øges.
Så kan man da ikke stå her som folketingsmedlem og sige, at man ikke har hørt det; ens eget parti siger det alle steder.
Samtidig siger vismændene, at den mest effektive måde at øge arbejdstiden på er at sænke marginalskatterne.
I »En Fair Løsning« vil man hæve marginalskatterne, ikke sænke marginalskatterne.
Det vil sige, at det ikke passer, når Socialdemokratiet tager vismændene til indtægt for deres synspunkter.
Det er at føre den danske befolkning bag lyset, og det er sandsynligvis også derfor, at vi heller ikke i dag har fået et svar på, hvordan Socialdemokratiet ønsker, at man skal få danskerne til at arbejde mere.
Klaus Hækkerup (S), 2011-03-17:
Lad mig tage som udgangspunkt, at jeg hverken har mulighed for at tjekke den oplysning, som hr. Simon Emil Ammitzbøll kommer med fra pressemeddelelsen, eller det, vismændene har skrevet.
For det har jeg først her forstået var noget, der skulle inddrages i debatten, så jeg har ikke rigtig mulighed for at forholde mig til det konkrete.
Men lad mig sige: Socialdemokratiet har jo stemt for, at man forhøjede beskæftigelsesfradraget.
Vi ved fra den meget omhyggelige, grundige undersøgelse, Skatteministeriet har lavet, at der, hvor vi virkelig kan øge arbejdsudbuddet, er ved at sænke skatten for de lavestlønnede.
Og det er det, vi har stemt for; det er det, vi er gået med til.
Det, regeringen har gjort, og det, som Liberal Alliance vil gøre, er at lette skatten for de højestlønnede, og det betyder jo sådan set ikke noget for arbejdsudbuddet.
Og jeg vil godt fortælle Liberal Alliances ordfører, hvad han gjorde: Han grinede.
Han grinede af det synspunkt, som Liberal Alliance står for.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-03-17:
Nu hidsede hr. Klaus Hækkerup sig gevaldigt op før, men alligevel kunne det være, at jeg skulle få en karriere som spåmand, for jeg havde jo ret: Socialdemokraterne fortæller stadig ikke, hvad det er, de vil.
Og når hr. Klaus Hækkerup siger, at man har nogle løsningsforslag, er det jo ikke helt korrekt.
Man har en række ideer om, hvor problemerne er, og det er jo fair nok.
Der er nogle problemer med, at man ikke synes, at folk leverer nok gennem at arbejde.
Det er en udfordring, og så må man have et svar, en løsning.
Mit spørgsmål er så – det var også det, jeg spurgte om i mit tidligere indlæg, og som jeg håbede at jeg ville få svar på i det socialdemokratiske indlæg: Når S og SF påstår, at vismændene er enige med S og SF i forhold til spørgsmålet om arbejdstid, og vismændene i den seneste rapport skriver, at det mest oplagte økonomisk-politiske instrument til højere arbejdstid er en reduktion af marginalskatterne på arbejdsindkomst ud over den sænkning, der følger af den seneste skattereform, hvilken konsekvens får det så for socialdemokratisk politik?
Klaus Hækkerup (S), 2011-03-17:
Jeg synes ikke, det er dobbeltmoralsk.
Vi har peget på en række løsninger, og når Harald Børsting siger, at de der 12 minutter nok ikke skal tages så bogstaveligt, er det jo f.eks., fordi vi ved, at der er 400.000 deltidsansatte i Danmark.
Hvis en betydelig del af dem vælger at gå på fuld tid, er vi jo næsten oppe på at nå de 70.000 job, som vi gerne vil nå.
Vi ved endda fra en undersøgelse, der er foretaget, at der er mange, der gerne vil på fuld tid.
Her er løsningen.
Det er en af mulighederne.
En anden løsning er selvfølgelig i større omfang at fastholde efterlønnerne på arbejdsmarkedet, end det er tilfældet i dag – især hvis arbejdsgiverne kunne lade være med at presse dem ud, fordi der er en efterlønsordning, og fordi de gerne vil af med dem.
Man kunne også lave bedre fastholdelsesordninger for seniorer.
Vi kunne også sikre en bedre uddannelse af arbejdsstyrken, i modsætning til hvad den nuværende regering har gjort.
Der er så mange parametre, der kan ses på for at sikre de 70.000 job, og det vil vi gøre.
Michael Aastrup Jensen (V), 2011-03-17:
Jeg synes, det er sørgeligt, og jeg synes, at det er at lade hånt om den danske befolkning og ikke mindst om den alvorlige situation, vi er i, når den socialdemokratiske ordfører bare siger, at vi ikke kommer det nærmere.
Det vil sige, at man reelt overhovedet ikke ved, hvordan man løser den her situation.
Er det ikke fuldstændig dobbeltmoralsk?
Er det ikke fuldstændig dobbeltmoralsk, at man skyder alt ned og så siger: Vi nok skal finde ud af det, bare stol på os?
Det skal ikke mindst ses, i lyset af at Harald Børsting, som man jo ellers følger i tykt og tyndt på alle mulige andre områder, siger, at de 12 minutter nok ikke skal tages så bogstaveligt osv.
Er det ikke dobbeltmoralsk?
Klaus Hækkerup (S), 2011-03-17:
Lad mig først afkræfte en myte: »En Fair Løsning« er ingen hellig bibel.
Det er den ikke for os, og jeg tror heller ikke, at den er det for andre.
Det er den plan, vi har lagt frem, der skal gælde i de kommende 4 år.
I den plan indgår der en række elementer, som der skal forhandles med arbejdsmarkedets parter om.
Nærmere kommer vi det ikke, for vi vil ikke på forhånd lægge os fast.
Det er ikke, som det bliver sagt, skyggefinansminister Harald Børsting, for det er jo ikke ham, der forhandler.
På industriens område er det formanden for Dansk Metal og formanden for 3F's industrisektion, og det er jo i virkeligheden dem, der skal føre de forhandlinger, og når vi ved, at der er en stor vilje til det, og når de har givet tilsagn om at medvirke, er det jo, fordi vi har haft en borgerlig regering, der konstant har været efter lønmodtagerne.
Det er det, de siger nej til i fagbevægelsen, og det er derfor, de siger, at de hellere vil have det, der står i »En Fair Løsning«.
Michael Aastrup Jensen (V), 2011-03-17:
Tak for det.
Jeg troede lige, at vi skulle være vidner til et stykke danmarkshistorie, hvor vi endelig fik noget konkret at vide om den her 12-minutters-plan fra Socialdemokratiet og SF, da ordføreren jo kraftigt proklamerede, at vi nu ville få noget konkret at vide.
Hvad fik vi så?
Løs snak, tom snak og snakken udenom.
Er det ikke sådan, at vi er i den situation, at der i den publikation, som man tror er den hellige bibel, intet konkret står om, hvordan man reelt får arbejdsmarkedets parter til at nå til enighed om at arbejde 12 minutter mere om dagen? Er det ikke på tide, at man, hvis man ønsker at overtage regeringsmagten, kommer ud med noget mere konkret til den danske befolkning end bare skåltaler?
Ulla Tørnæs (V), 2011-03-17:
Det er jeg fuldstændig enig med hr. Simon Emil Ammitzbøll i.
Jeg er enig i, at »En Fair Løsning« er et luftkastel.
Jeg er enig med hr. Simon Emil Ammitzbøll i, at vi mangler svar på, hvordan Socialdemokraterne og SF vil få danskerne til at arbejde mere.
Altså, hvordan vil man møde den udfordring, som vi alle jo erkender at vi står over for, nemlig den kommende mangel på arbejdskraft?
Vi ved, at vi i dag er i en situation, hvor det er sådan, at når fem forlader arbejdsmarkedet, erstattes de af fire.
Og det er jo ikke holdbart på sigt.
Så til hr. Simon Emil Ammitzbøll vil jeg sige, at jeg også venter på svar fra S og SF.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2011-03-17:
Jeg skal undlade at komme ind på hr. Morten Østergaards udgydelser, men hvis man læser Berlingske Tidende i dag, vil man bare kunne se, at det, som økonomerne sætter det største spørgsmålstegn ved i forbindelse med Liberal Alliances planer, er, om der nu er et politisk flertal på Christiansborg, der vil bakke dem op.
For er der i den dialog, fru Ulla Tørnæs har haft med de røde herrer, så kommet et eneste svar på, hvordan de vil få danskerne til at arbejde 12 minutter mere?
Har fru Ulla Tørnæs hørt det?
Jeg har nemlig ikke, men det kunne selvfølgelig være, at der var kommet noget, som skulle forstås på en måde, som fru Ulla Tørnæs bedre kunne tolke.
Men sandheden er, at man taler udenom, for man har ikke noget at byde på.
Ulla Tørnæs (V), 2011-03-17:
Nej, jeg må bedrøve spørgeren med, at det rækker mine egenskaber altså ikke til.
Jeg kender ikke noget forslag fra S, SF eller Enhedslisten, som skulle gå i retning af, at vi netop skulle kunne afdrage den offentlige gæld hurtigere end det, der rent faktisk kom til at ske.
Tværtimod erindrer jeg, at Socialdemokraterne og SF og deres venner op til flere gange undervejs under højkonjunkturen stod ude på Slotspladsen og krævede, at vi skulle øge de offentlige udgifter, vi skulle øge de offentlige udgifter til daginstitutioner og sygehusbehandling og meget andet.
Så tværtimod, vil jeg sige til hr. Mads Rørvig, er jeg helt overbevist om, at der ville kunne findes rigtig mange eksempler på udgiftskrævende forslag fra oppositionens side, men nok næppe det modsatte.
På en eller anden måde har jeg sådan en vis medfølelse med Socialdemokraternes ordfører.
Hr. Klaus Hækkerup er jo et hæderkronet mangeårigt folketingsmedlem, og det er da ydmygende ikke at kunne svare på det, man bliver spurgt om.
Det er knap et år siden, at Socialdemokraterne sammen med SF lancerede den forkromede plan, den såkaldt fair løsning, og hr. Klaus Hækkerup er ikke i stand til at svare på noget som helst i forhold til de konkrete spørgsmål, som vi stiller.
Men hr. Klaus Hækkerup skal nu alligevel have endnu en chance.
Jeg forstår, at indholdet kan hr. Klaus Hækkerup ikke svare på, altså hvad det er, der skal ske i forbindelse med de 12 minutter, men kan hr. Klaus Hækkerup så forklare mig, hvornår Socialdemokraterne vil tage initiativ til, at der sker noget?
Klaus Hækkerup (S), 2011-03-17:
Jamen det, vi forestiller os, er, at når nu regeringen er kuldsejlet med sit planforslag 2020, som jeg har forstået vil blive fremlagt inden udgangen af april i år, så bliver der udskrevet folketingsvalg, og så får vi en socialdemokratisk ledet regering.
Den regering vil så indkalde parterne til trepartsforhandlinger med henblik på de overenskomster, der skal indgås på industriområdet i foråret 2012.