runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tage Leegaard (KF), 2011-05-02:
Det udsagn, der kommer fra hr. Christian H. Hansen lige nu, synes jeg da er ligesom at tolke bibelen, hvis man er en vis herre.
Jeg synes, jeg klart har sagt, at Det Konservative Folkeparti tager afstand fra seksuel omgang med dyr, og det står vi fast på.
Men vi står også fast på, at vi mener, det er af symbolsk karakter at gennemføre en lovgivning imod dyresex, og derfor støtter vi ikke beslutningsforslaget, som det ligger nu.
Men som jeg også sagde, er vi klar til at tage positivt fat på et udvalgsarbejde om det her.
Kim Andersen (V), 2011-05-02:
Det forslag, som vi her har til behandling, har til formål at pålægge regeringen at fremsætte et lovforslag, som skal indebære et forbud mod seksuelt misbrug af dyr og anvendelse af dyr i forbindelse med dyrepornografi.
Venstre kan ikke støtte beslutningsforslaget, jævnfør hvad vi tidligere har udtrykt i forbindelse med lignende forslag og også med dette forslag i øvrigt, som jo er en genfremsættelse.
Jeg synes, at ministeren netop har givet en række gode, grundige begrundelser for, at det ikke vil være fornuftigt at vedtage det pågældende forslag her.
Det er jo sådan, at ved mishandling af dyr, misbrug af dyr, hvis man påfører et dyr lidelse, smerte, angst og ulempe eller varige men, ja, så er der i lovgivningen i dag mulighed for at skride ind.
Det er sådan, at det allerede i § 1 i dyreværnsloven klart er beskrevet, at sådanne overgreb på dyr er forbudt og kan straffes.
Det fremgår også af dyreværnsloven § 17, at det er forbudt at bruge dyr til filmoptagelser, hvis dyret herved påføres væsentlig ulempe.
I Venstre synes vi, at der således er lovgivningsmæssig hjemmel til at skride ind over for personer, som misbruger dyr som her beskrevet.
Endvidere vil jeg også gerne fremhæve, at det måske i forbindelse med et decideret forbud som foreslået i beslutningsforslaget kunne være en overvejelse at indføre det, hvis det havde en væsentlig præventiv effekt.
Men her er der jo altså mange vurderinger, der går på, at det i forvejen er så få mennesker, der bruger dyr på den måde, at det næppe vil have en sådan en præventiv effekt.
Hertil kommer så vanskeligheden ved at håndhæve et forbud.
Jeg tror, at alle kan sætte sig ind i, at det ville være en umådelig vanskelig opgave at pålægge politiet.
Jeg synes ikke, at man skal indføre noget, som ikke kan håndhæves, og jeg synes heller ikke, at vi skal indføre en så restriktiv lovgivning, som der her ville være tale om, hvis det er for at sende et signal.
Jeg tror, at de fleste er udmærket klar over, at i vores samfund og i vores kulturkreds er de omtalte handlinger noget, som vi normalt tager afstand fra.
Derfor kan Venstre ikke støtte forslaget.
Lars Barfoed (KF), 2011-05-02:
Ja, det kan man spørge om under udvalgsarbejdet.
Lone Dybkjær (RV), 2011-05-02:
Nu smuttede det for mig.
Inden for et års tid?
O.k., så er det jo altså også forskudt.
Vi kan sagtens stille spørgsmål om det i udvalgsarbejdet, og det, man så kan prøve at spørge ministeren om, er, om det måske kan blive delt op på en hensigtsmæssig måde, så det ikke er alt, der ligesom bliver udskudt i ret lang tid.
Lars Barfoed (KF), 2011-05-02:
Det er jo korrekt, at der kommer mere til, og det er jo bl.a. også, fordi vi af gode grunde her i Folketinget har flere sager, som vi gerne vil have Straffelovrådet skal vurdere.
Det gælder ikke mindst i den her sammenhæng, hvor der har været rejst flere delproblemstillinger, som vi så har bedt Straffelovrådet om at gå ind i.
Jeg tør ikke sige præcis, hvornår Straffelovrådet er færdig med deres samlede gennemgang af det her kapitel, men det vil da i hvert fald ske inden for et års tid, tror jeg.
Man kan eventuelt stille spørgsmål om det i udvalgsarbejdet.
Lone Dybkjær (RV), 2011-05-02:
Det sidste, det her med, at der gik længere tid, var en lidt interessant bemærkning, synes jeg, men det skal jeg ikke komme ind på.
Det, jeg gerne vil med det her, er at stille et spørgsmål om tidsrammen for Straffelovrådet, for den har forskudt sig, også fordi der kommer flere opgaver ind, og det er jo sådan en samlepakke efterhånden, som Straffelovrådet skal tage stilling til.
Så jeg vil høre, om der overhovedet er noget nyt omkring tidsrammen for arbejdet.
Lars Barfoed (KF), 2011-05-02:
Det er da dybt utilfredsstillende.
Jeg må bare påpege, at her er der jo også tale om, at ofrene for krænkelserne, de krænkede, ifølge beslutningsforslaget skal have mulighed for at have længere tid til at afgøre, om de vil rejse en sag, og forberede sig på at rejse en sag.
Så det her forslag vil kun betyde, at der i mange sager måske går længere tid, før forbryderen bliver stillet over for en anklage og vi måske ad den vej får bremset den pågældende.
Så forslaget lægger jo ikke op til, at vi hurtigere gør op med det.
Forslaget lægger op til, at man skal kunne vente længere tid med at rejse sagerne og dermed give forbryderen længere tid.
Så jeg synes ikke, at det her forslag i sig selv imødekommer lige præcis det hensyn.
Men som sagt kan jeg udmærket se de gode grunde, der kan være til at gennemføre forslaget
, og det er jo også derfor, jeg sådan set er meget imødekommende, men siger, at vi nu vil have en samlet vurdering af det fra Straffelovrådets side.
Marlene Harpsøe (DF), 2011-05-02:
Så må justitsministeren bare love, at Straffelovrådet ikke bliver en sovepude for regeringen på det her punkt.
Altså, det er vigtigt, at vi konkret handler for at sikre, at ofre for seksualforbrydelser får en bedre retsstilling, end de har i dag.
Det, der også optager Dansk Folkeparti, er, at alt imens man så ikke kan få efterforsket sin sag, fordi forældelsesfristen er overskredet, så er der rent faktisk også forbrydere, som kan fortsætte med deres adfærd.
Men man vil ikke kunne komme efter dem, fordi politiet ikke kan efterforske sagerne, når den her frist er overskredet.
Så hvordan har ministeren det egentlig med, at forbryderen, selv om der vitterlig er sket nogle forbrydelser, som man så ikke kan efterforske hos politiet, endda også kan fortsætte med sine forbrydelser?
Lars Barfoed (KF), 2011-05-02:
Jeg har jo sagt, at jeg har fuldstændig forståelse for de gode grunde, der er til at ophæve forældelsesfristerne i de her sager, og derfor er jeg sådan set enig i de grunde, som fru Marlene Harpsøe anfører her.
Men som sagt er der også noget, der taler imod det og i hvert fald gør, at vi skal overveje det grundigt, inden vi skrider til den ændring af straffeloven, at man ændrer på forældelsesfristerne eller eventuelt helt ophæver dem.
Jeg vil da ikke udelukke, at det ender der.
Marlene Harpsøe (DF), 2011-05-02:
Pædofili, altså seksuelle krænkelser af børn, er jo meget, meget groft og meget krænkende.
Men så må justitsministeren jo også være enig i den realitet, at hvis man som barn er blevet krænket seksuelt, kan der gå utrolig mange år, før man er nået til det sted i sit liv, hvor man er klar til at fortælle om det overgreb, man har været udsat for, og dermed også anmelde det til politiet.
Vi taler ikke bare om 10, 15 eller 20 år, der kan gå endnu længere tid.
Mener justitsministeren vitterlig, at man skal være afskåret fra at kunne få den der retfærdige undersøgelse og efterforskning af sin sag hos politiet, når man nu endelig er klar til at gå til politiet?
Lars Barfoed (KF), 2011-05-02:
Jeg er sådan set enig i de grunde.
Det er nu engang bare sådan, at der er sager, hvor der både er noget, der taler for, og noget, der taler imod, noget, der taler i den ene retning, og noget, der taler i den anden retning.
Det er ikke altid sådan, at tingene er sorte eller hvide, og derfor må man foretage en nuanceret vurdering af, hvad det er, der skal til.
Det er rigtigt at politiet, hvis der ikke er de fornødne beviser, så kan nå frem til, at der ikke er grundlag for at rejse en sag.
Men det kan jo også være dybt frustrerende for den, som er blevet krænket og ved, at vedkommende er blevet krænket, at politiet så afviser at føre sagen, på grund af at der ikke er beviser.
Det ville være den rigtige beslutning fra politiets side, men det kan jo også føre til dyb frustration eller det, der er værre, hos den, som så ikke af politiet får medhold i, at der kan rejses en sag, der kan prøves ved domstolene.
For politiet må jo vurdere, om der overhovedet er grundlag for at rejse en sag og dermed, om der er bevismateriale for det.
Det er bl.a. det, der gør, at det er kompliceret at sige enten ja eller nej til det her.
Peter Skaarup (DF), 2011-05-02:
Jeg synes bare, at man her skal være opmærksom på, at selv om ministeren da kan have ret i, at det nok slet ikke er alle sager af den her karakter, som vil kunne vindes, fordi der mangler beviser, så vil det jo være sådan, i givet fald man fører en sag, at politiet i en sådan sag vurderer, at der er beviser til stede, og at det er derfor, sagen så bliver ført.
I dag er den juridiske tilstand jo så bare, at der kan være kvinder eller mænd, som har været misbrugt som små, og som overhovedet ikke kan føre en sag alene på grund af den her forældelsesfrist.
Det er derfor, jeg efterlyser et klart svar fra regeringen på, om det ikke er en uholdbar situation.
For det er jo en dybt krænkende handling, og det er noget, der kan påvirke dem, der bliver udsat for det, resten af livet.
Derfor er det uholdbart, at man afskærer nogle – og sådan set også myndigheder, der måske kan se et systematisk misbrug, hvis det måtte ske – fra at føre den slags sager.
Lars Barfoed (KF), 2011-05-02:
Jo, det er jeg opmærksom på og enig i
Jeg tror også, at jeg nævnte, at det også skal tages med som en af de grunde, der taler til fordel for at ophæve forældelsesfristen, det at det kan være en helingsproces.
Over for det står så de problemer, det vil give, hvis det så ikke lykkes at løfte bevisbyrden.
Og det er derfor, jeg mener, vi skal afvente den gennemgang, Straffelovrådet nu laver af de forskellige hensyn, der er, og de forslag, som de kommer med.
Peter Skaarup (DF), 2011-05-02:
Jeg siger tak til justitsministeren for gennemgangen af regeringens holdning til forslaget.
Det er klart, at vi ikke er enige i, at det ikke bør være sådan, at man ikke kan føre sager, hvis forløb ligger længere tilbage.
Som vi påpeger i forslaget, er det meget ofte sådan, at når kvinder, der har været udsat for misbrug i en ung alder, får børn, kommer de i tanker om de forfærdelige ting, de selv har været udsat for, da de var små.
Derfor lægger vi meget vægt på, at regeringen kigger på det her fordomsfrit, selv om man tidligere har været modstander af at ændre ved reglen.
Det, som jeg vil spørge justitsministeren om, er, om ikke ministeren kan eller vil være opmærksom på, at det jo meget ofte er sådan, at selv om man måske ikke kan komme med fysiske beviser på det misbrug, der har fundet sted, er det under alle omstændigheder sådan, at det for den person, der vil være med til at føre en sag, kan være en del af en helingsproces at kunne være aktiv deltager i en sådan sag.
Benny Engelbrecht (S), 2011-05-02:
Det er jo altså nødvendigvis sådan, at vi må henholde os til det beslutningsgrundlag, som er juridisk, og ikke til tv-udsendelser og slet ikke enkelte tv-udsendelser.
Men som jeg også nævnte i min ordførertale, må det nødvendigvis være sådan, at den tv-udsendelse sår tvivl om det vidensgrundlag, vi har på nuværende tidspunkt, og jeg håber også, at hr. Christian H. Hansen anerkender, at det er et synspunkt, som jeg har bidraget med her.
Og netop af samme årsag håber jeg naturligvis også, at ordføreren for forslagsstillerne vil være med til netop at lave en sådan skriftlig høring.
Jeg ved godt, at det tager lidt tid, men jeg mener også, at vi bør arbejde grundigt med spørgsmål af den her alvorlighed.
Christian H. Hansen (UFG), 2011-05-02:
Ordføreren, hr. Benny Engelbrecht, fortalte jo selv i sin ordførertale, at han havde set programmet, og dermed har hr. Benny Engelbrecht også med egne øjne set, at det foregår i Danmark, og at det faktisk er rimelig nemt via internettet at få kontrakter, som relaterer i den retning.
Hvorfor er det så, at man i Socialdemokratiet bliver ved med at slå ned på noget, hver gang vi diskuterer forslaget?
Det er lidt forskelligt, hvad man lige slår ned på, men den her gang er det så dyrebordeller.
Hvis det kan bevises, at der findes dyrebordeller i Danmark, så tager man afstand, men ikke før.
Altså, Socialdemokratiet er da om nogen kendt for at være et parti, der synes, at det er en rigtig god idé – og den opfattelse deler jeg – at sende nogle signaler om, hvad det er for værdier, man synes er gode i samfundet, hvad det er for ting, man skal tage afstand fra.
Hvad er det, der gør, at det er så svært for Socialdemokratiet simpelt hen bare lige at være med til at lægge stemmer til, at der i en lovgivning bliver skrevet: I Danmark tager vi afstand fra sodomi – punktum?
Hvad er det, der er så besværligt for Socialdemokratiet?
Benny Engelbrecht (S), 2011-05-02:
Jeg har noteret mig, at en række dyrevelfærdsorganisationer i hvert fald har sagt, at det burde være relativt nemt at dokumentere, at der skulle være et problem, særlig et problem i forbindelse med organiseret dyresex, altså egentlig bordeldrift.
Og jeg vil også gerne sige, at hvis det er sådan, at denne organiserede bordeldrift findes, så er det en alvorlig problemstilling.
Men hvis det er så relativt nemt at finde frem til det her, som det i hvert fald er blevet beskrevet for mig at det burde være – jeg kan også forstå, at hr. Christian H. Hansen i sine kommentarer tidligere her i debatten har antydet, at det er relativt nemt at finde frem til det – så bør det også være muligt at finde frem til en sådan dokumentation.
Jeg skal gerne erkende, at jeg ikke har den store lyst til at foretage en sådan undersøgelse selv, for at sige det ganske ærligt, og jeg synes også, at det er mest relevant, at det er eksperter på området, der gør det.
Men det er klart, at hvis det er muligt at påvise, så er der bestemt også hos os en interesse i at sende et klart signal på området, også selv om – og det vil jeg gerne understrege og sagde også i min ordførertale – jeg ikke nødvendigvis tror, at dette vil ændre på det juridiske grundlag.
Men som hr. Christian H. Hansen siger, vil det være en symbolsk lovgivning.
Christian H. Hansen (UFG), 2011-05-02:
Tak for det.
Det undrer mig lidt, at den socialdemokratiske ordfører her siger, at det kunne være interessant at høre andre dyreværnsorganisationers holdning til det her.
Men jeg er nødt til at spørge den socialdemokratiske ordfører, om det ikke er korrekt, at vi på en lang række andre områder i vores samfund – jeg nævnte et eksempel før – har en lovgivning, hvor vi tager afstand fra en eller anden ting; det får vi skrevet ind i vores lov.
Men vi kan ikke sådan rende rundt og måle det direkte hver dag, og det er heller ikke sikkert, at effekten og succesraten for at finde ud af, hvor meget der sker på det område, er der, men vi har valgt i samfundet at sende et signal om, at det tager vi afstand fra.
Det er jo egentlig det, det her forslag i bund og grund handler om, og det ved ordføreren også godt.
Det handler om, at vi skal sende et signal om, at vi i samfundet tager afstand fra dyresex, og længere er den ikke.
Den er ikke længere, der behøver ikke at være så mange undersøgelser for at finde ud af, at vi skal tage afstand fra det.
Benny Engelbrecht (S), 2011-05-02:
Sidste år diskuterede vi også, hvorvidt vi skulle forbyde menneskers seksuelle omgang med dyr i Danmark.
Dengang som nu er det Socialdemokraternes holdning, at det er et emne, som kræver gode nerver at diskutere.
Selve tanken om seksuel omgang med dyr er for bizar og for ubehagelig, og det synes jeg stadig væk emnet er i dag.
Men selv om emnet altså er bizart og ubehageligt, er det tvingende nødvendigt, at vi igen sætter fokus på problematikken, og jeg vil gerne uddybe nærmere.
Men først vil jeg gerne slå fast med syvtommersøm, at det altså allerede i dag er ulovligt at have seksuel omgang med dyr, hvis dyret lider skade.
I nogle af vores nabolande har man så en lovgivning, der er mere specifik.
Selv om jeg ikke mener, at det nødvendigvis vil give den store juridiske forskel, så kan det have en symbolsk værdi.
Jeg vil ligesom sidste år pointere, at Socialdemokraterne ikke er afvisende over for at skærpe lovgivningen, når det gælder fremstilling af dyrepornografi og om egentlig, organiseret bordeldrift med dyr.
Som jeg også fremførte, da vi diskuterede selv samme emne sidste år, kræver det dog, at vi har en nødvendig viden om fænomenet, hvis vi skal ændre ordlyden i den nuværende lovgivning.
I efteråret fremlagde Justitsministeriet en redegørelse, fremlagt i brev af 20. september 2010, der ikke viste, at der skulle være problemer med organiserede dyrebordeller eller fremstilling af dyrepornografi.
Vi må antage, at den viden er fremskaffet på den på daværende tidspunkt bedste vis.
Vi har naturligvis også set en tv-udsendelse på TV 2, det tror jeg alle har, og den har præsenteret et miljø, der forekommer særdeles ubehageligt.
Sådan en udsendelse sætter naturligvis ministerens undersøgelse fra efteråret i et nyt perspektiv, og vi føler os ikke hundrede procent sikre på, at det er et sikkert beslutningsgrundlag.
Det understreger, at vi har brug for mere viden.
Vi kan hverken basere beslutninger her i Folketinget alene på Justitsministeriets redegørelse eller for den sags skyld på en enkelt tv-udsendelse på TV 2.
Jeg har noteret mig, at efter den omtalte TV 2-udsendelse har især Det Dyreetiske Råd fremført en række synspunkter i den offentlige debat.
Socialdemokraterne mener dog ikke, at de synspunkter kan stå alene i forbindelse med det her forslags behandling, og vi har derfor brug for flere synspunkter og mere viden.
Vi synes derfor, det er vigtigt at høre andre organisationers holdninger til problemet i den organiserede form, herunder naturligvis relevante dyreværnsorganisationer.
Jeg vil derfor gerne opfordre forslagsstilleren til, at det foreliggende beslutningsforslag sendes i offentlig høring, så alle relevante organisationer kan komme med bidrag til debatten.
På det foreliggende grundlag, som forslaget er udformet nu og inden en eventuel skriftlig høring, kan Socialdemokraterne ikke stemme for forslaget.
Men når der har været afholdt en skriftlig høring, hvor forhåbentlig alle vil og kan bidrage, kan vi forestille os, at der kunne komme en fælles beretning på tale.
Men det afhænger naturligvis af udfaldet af en sådan høring.
Kim Andersen (V), 2011-05-02:
Jamen der skal ikke være spor tvivl om, at Venstre naturligvis i enhver henseende er imod, at man påfører dyr lidelse, smerte og angst, og hvis man gør det i forbindelse med seksuelt misbrug af dyr, så er det i forvejen strafbart i henhold til dyreværnsloven.
Men jeg tror også, at spørgeren må give mig ret i, at det jo ikke er alting, vi tager afstand fra, som vi kan undgå ved at skrive paragraffer ind i loven om det.
Der er nogle ting, vi må tage afstand fra, uden at vi kan regulere det lovgivningsmæssigt, og uden at vi strafmæssigt kan forfølge det.
Og man kan godt tage afstand fra det, uden at man dermed vil lave lovgivning på området.
Jeg tror, det ligger, i hvert fald for de fleste af os, sådan, at vi med vores opdragelse og vores kulturbaggrund tager afstand fra den slags handlinger, som fru Marlene Harpsøe her taler om, og det tror jeg i virkeligheden er det allervigtigste og væsentligste værn mod et sådant misbrug.
Marlene Harpsøe (DF), 2011-05-02:
Så det vil sige, at man mener, det er en vanskelig problemstilling.
Jeg forstår i hvert fald, at hr. Kim Andersen ikke bryder sig om, når mennesker voldtager dyr.
Men hvis man så ikke kan dømme de pågældende, fordi man ikke kan tale med dyret og dermed bevise, at dyret har lidt overlast, så må vi jo i de her tilfælde, hvor der netop er tale om dyr, som jo ikke har de evner, som mennesker har, til at tale og redegøre for et forløb, tage dyrenes parti og sige, at vi indfører et forbud mod seksuelt misbrug og krænkelse af dyr, fordi vi først og fremmest beskytter dyrene.
For dyrene går jo ikke hen til et menneske med henblik på at voldtage det.
Det er jo ikke dyrene, man gør det for, det er egne seksuelle behov, og dermed skal der også være et forbud.
Som der også er blevet redegjort for, er det jo tilsyneladende helt lovligt i Danmark at voldtage et dyr, og det, som hr. Kim Andersen så henviser til, er, at der skal kunne føres bevis for at kunne dømme de her forbrydere for at have voldtaget et dyr.
Men synes hr. Kim Andersen – ordføreren – ikke, at det er lidt svært, når dyret ikke selv kan tale, altså sige fra og fortælle om det, som dyr har oplevet, at skulle føre det her såkaldte sandhedsbevis for, at dyret har lidt overlast?
Hvordan skal man så egentlig gribe det an, mener ordføreren?
Kim Andersen (V), 2011-05-02:
Det er jo forbudt at stjæle cykler, og det kan man også blive dømt for at gøre, og der sker også efterforskning af det, og der optages rapporter, og det har også et forsikringsmæssigt aspekt.
Jeg tror, at hr. Christian H. Hansen udmærket er klar over, at de handlinger her, som hr. Christian H. Hansen hentyder til, altså med misbrug af dyr i seksuel sammenhæng, er noget, som de fleste af os herinde og i det hele taget tager dyb afstand fra.
Men hvis man indfører en lovgivning, må man have en rimelig antagelse af, at man også kan effektuere lovgivningen, og at man kan efterforske, og at man kan føre et bevis, der kan føre til domfældelse.
Jeg tror, at alle kan se vanskeligheden heri, og derfor vil det her, som vi ser det, have symbolkarakter, og da det ifølge sagkyndige udsagn er relativt få personer, vi taler om, så kan man næppe tale om, at et forbud vil have en egentlig præventiv effekt.
Christian H. Hansen (UFG), 2011-05-02:
Hr. Kim Andersen fra Venstre svarer jo ikke på spørgsmålet.
Hr. Kim Andersen fortæller et eller andet om, at så synes man og så synes man, og at det er der hjemmel til det, men det konkrete spørgsmål var: Hvis dyret ikke lider, synes hr. Kim Andersen og Venstre så, at det er i orden at have sin hunhund med i sengen?
Hvis den nu ikke lider, hvis den nu bare ligefrem nyder det – hvis det er det, Venstre kan komme frem til – er det så i orden?
Det er den ene ting.
Den anden ting er, at hr. Kim Andersen siger, at man ikke skal lave symbollovgivning.
Hr. Kim Andersen er jo en meget dygtig retsordfører, ved jeg.
Han er meget inde i sit stof og går meget op i det.
Man indførte i sin tid loven om, at cykeltyveri er forbudt.
Hvor mange cykeltyverier bliver i dag opklaret, i forhold til hvor mange cykler der bliver stjålet?
Eller er det i virkeligheden sådan, at det også er en slags symbollovgivning, som man egentlig godt ved er der, men hvor man også ved, at alle sagerne ikke bliver opklaret.
Kim Andersen (V), 2011-05-02:
Det er forbudt, og der kan skrides ind, og der kan ske domfældelse på baggrund af dyreværnslovens § 1.
Det synes vi er den hjemmel, der skal til for at hindre, at dyr bliver misbrugt i den her sammenhæng og lider derved.
I den forstand synes vi at lovgivningen er tilstrækkelig.
Christian H. Hansen (UFG), 2011-05-02:
Men når ordføreren for De Konservative siger, at De Konservative er imod dyresex, er det jo kun dyresex, hvor dyret lider smerte, for det er jo det, vi har mulighed for at håndhæve i dag ifølge dyreværnsloven.
Det er jo kun, hvis dyret lider smerte, eller hvis der er nogen, der trænger ind på en andens ejendom og forvolder et eller andet; det findes der også lovgivning om.
Men vi har jo ikke et signal om, at vi tager afstand fra dyresex.
Så jeg må konkludere, at Det Konservative Folkeparti kun er imod dyresex, hvis dyret bliver udsat for smerte.
Hvis det ikke bliver udsat for smerte og det ikke kan bevises, går man ind for det.
Det er jo det, der er konklusionen af det, som hr. Tage Leegaard står og siger her i salen i dag.
Tak for det.
Jeg må jo så sige, at efterhånden kender jeg også hr. Kim Andersens synspunkter på det her område.
Man lægger meget mærke til, at hr. Kim Andersen siger, at hvis det handler om, at dyret lider, så er der allerede en mulighed i lovgivningen for at skride ind og gribe til handling.
Det er jo også korrekt, men skal jeg så tolke det hen i den retning, at hvis dyret ikke lider, så mener hr. Kim Andersen og Venstre, at det er i orden at have tævehunden med i sengen?
Kim Andersen (V), 2011-05-02:
Jamen jeg er meget enig med spørgeren i, at det må forekomme at være en meget vanskelig problemstilling, og det vil være vanskeligt at føre et bevis, som kan føre til domfældelse.