Martin Henriksen (DF), 2009-12-08:
Tak for det.
Vi har i hvert fald kunnet konstatere fra dagens debat – og det er jo altid interessant – at man godt kan forbyde ting, der er religiøst betinget.
Det synes jeg i hvert fald er interessant at få konkluderet fra Folketingets talerstol, fra justitsministerens side og også fra andres side herinde.
Det synes jeg i hvert fald er interessant at vi i hvert fald er enige om det, så så langt så godt.
Man kan godt forbyde ting, der er religiøst betinget og religiøst begrundet.
Dansk Folkeparti er af den opfattelse, at der skal indføres et forbud mod at bære de heldækkende klædedragter burka og niqab i det offentlige rum.
Debatten om de heldækkende klædedragter er ikke af ny dato.
Emnet har ofte været diskuteret i så vel medierne som i Folketinget.
Det, der aktualiserer det her beslutningsforslag, er udmeldingen fra regeringspartiet Det Konservative Folkeparti på partiets sommergruppemøde i midten af august måned 2009 om at forbyde klædedragterne.
Følgende fremgik af berlingske.dk den 17. august 2009 i artiklen: Brian Mikkelsen står inde for burkaforslag.
Ministeren udtalte, og jeg citerer: »Forslag om at forbyde burka er skinbarlig konservativ politik…
« Vi vil godt erklære os helt enige med justitsministeren og Det Konservative Folkeparti.
Det er god konservativ politik at forbyde burka, og som et nationalt konservativt parti er vi indstillet på ikke bare at tage en debat om emnet, det er naturligvis også vigtigt og relevant, men vi er faktisk indstillet på at sætte handling bag ordene.
Når alt kommer til alt føler jeg mig overbevist om, at der bredt i samfundet er opbakning til det forslag, vi her i dag behandler.
Jeg føler mig overbevist om, at langt de fleste uanset baggrund kan se det rimelige og fornuftige i vores forslag, og det er min klare opfattelse, at langt de fleste har gennemskuet argumentationen imod forbuddet.
Det handler grundlæggende om at beskytte og værne om dansk identitet og kultur; det er det, der er sagens kerne.
Det er flere gange fremgået af debatten, også i medierne, at forslaget skulle være i strid med grundloven, men her vil jeg igen henvise til justitsministeren, der har udtalt følgende, og jeg citerer ministeren: »Jeg vil sige, at man i den danske stat kan gøre, hvad man vil, hvis man holder sig inden for de principielle rettigheder.
Vi kan godt lovgive om, at man ikke skal være fuldstændig tildækket af hensyn til kvindernes ligestilling.
Det er jo klar tale fra landets justitsminister.
Der var altså ingen slinger i valsen, da fru Lene Espersen, hr. Brian Mikkelsen og hr. Naser Khader ønskede det forslag, som vi behandler i dag, fremsat.
Nu er det fremsat.
Det er også fremgået klart af debatten, at Socialdemokraterne ligeledes har støttet et forbud.
Hr. Henrik Sass Larsen har udtalt, og jeg citerer:
»Vi kan ikke forbyde, hvad folk render rundt i derhjemme.
Der kan man være nøgen eller gå ud i burka, det skal jeg ikke blande mig i.
Men Socialdemokratiet er med på et forbud, der gælder, så snart man bevæger sig ud af gadedøren.«
Sådan sagde altså politisk ordfører, hr. Henrik Sass Larsen til Jyllands-Posten den 17. august 2009 i artiklen: »Burkaer splitter fløjene«.
Dansk Folkeparti var enige med Det Konservative Folkeparti.
Men nu er de to partier hverken enige med sig selv eller med Dansk Folkeparti.
Det er jo lidt forvirrende, og jeg kan godt forstå, hvis der er nogle, der synes, at det har været en forvirrende debat.
Jeg synes ikke, man skal gemme sig bag eksperternes udtalelser og bag godhedsindustriens uendelige klagesang, for den vil altid beklage sig.
Man skal sige fra, når der er behov for at sige fra.
De heldækkende klædedragter er udtryk for fanatisme og intolerance.
Nogle gange bliver vi nødt til i tolerancens navn at sige fra over for intolerance og undertrykkelse.
Folketinget bør sende et klart signal.
Jeg vil sige, at når man læser – som jeg også har været inde på i debatten før – det svar, der er givet til Folketingets Retsudvalg fra Justitsministeriet, er det jo tankevækkende, at man på den ene side fra Folketingets talerstol, som også flere har været inde på, siger, at flerkoneri er forbudt.
Flerkoneri er religiøst betinget.
Der er også mange andre ting, der er religiøst betinget, men de er forbudt i dag.
Det må man godt, og det er ikke i strid med grundloven.
Når man i Justitsministeriets svar til Folketinget siger, at det, der gør, at man i Justitsministeriet er tilbøjelig til at mene, at det er i strid med grundloven, er, at der er nogle muslimer, der mener, at det at bære burka og niqab er religiøst begrundet, så synes jeg faktisk, at man er ude på dybt vand.
Jeg synes simpelt hen, at kæden der hopper af i argumentationen, og jeg synes, at det er meget gennemskueligt.
Jeg synes, det er ærgerligt, at man ikke har taget det opgør her, for man har haft muligheden, og man har selv lagt op til at tage det, og så falder man ned.
Jeg synes, det er trist ud over alle grænser.
Så har der også været rejst spørgsmål om, hvordan man skulle håndhæve et sådant forbud.
Der er det jo fuldstændig rigtigt, som bl.a. hr. Jesper Langballe har været inde på, at bødestraf er en klar mulighed, men det er en lige så klar mulighed, at hvis kvinden vidner mod sine undertrykkere, kan bødestraffen selvfølgelig gå videre til undertrykkerne, og har kvinden behov for beskyttelse, skal kvinden naturligvis tilbydes beskyttelse, og så kommer vi nok også over i nogle helt andre strafferammer.
Så det her kan selvfølgelig administreres, det kan selvfølgelig vedtages i Folketinget.
Det er der intet til hinder for.
Jeg synes, det er pudsigt at høre den argumentation, der bliver lagt for dagen fra de partier, som først var for, så var de imod, og i morgen er de måske noget andet.
Hr. Naser Khader har i dag til Radioavisen udtalt, at juristerne måske ændrer holdning om 5 år, men jeg har simpelt hen svært ved at forstå, hvordan man kan sige det.
Jeg ved ikke, om de går på pension, eller om hr. Naser Khader er ved at uddanne sig som jurist og så regner med på et tidspunkt at overtage butikken.
Hvordan kan man sige det?
Hvordan kan man stå på Folketingets talerstol og sige, at juristerne har konkluderet, at det er i strid med grundloven, men om 5 år konkluderer de nok noget andet?
Man vil jo ikke ændre grundloven.
Det giver ikke mening; det hænger simpelt hen ikke sammen.
Det er jo også tankevækkende, at i selv samme svar, som Justitsministeriet har givet Folketinget, står der, at der i grundlovens § 70, som flere har nævnt i dag, er en lighedsbestemmelse, en lighedsgrundtanke, en lighedssætning.
Det skal der selvfølgelig være, men der står jo også, at der er undtagelsesmuligheder.
Det står i svaret.
Derfor er det da besynderligt, at man så firkantet siger, at juristerne har konkluderet, at det er i strid med grundloven.
Det mener jeg ikke man kan læse af det, der er afgivet af svar til Folketinget, at juristerne har konkluderet.
Vi har også spurgt ind til, hvem der egentlig sidder i det her berømte burkaudvalg, som regeringen har nedsat.
Vi kan forstå, at der sker en hel masse ting, når det her burkaudvalg kommer, og jeg synes da også, at det er lidt interessant at få at vide, hvem der sidder i burkaudvalget.
Hvem er det, regeringen har sat til at formidle og formulere regeringens politik på det her område?
Det er vel ret relevant at få det at vide.
Hvorfor kan vi ikke få det at vide?
I forbindelse med at De Konservative kom med det her forbud, har landets statsminister været ude dels at afvise det, dels at sige til bl.a. Politiken, at Venstre vil begrænse brugen af burkaer.
Det synes jeg jo er interessant, men vi har ikke her i dag fået noget bud på, hvad der så ligger i de begrænsninger, som man så mener der skal være.
Statsministeren har jo bl.a. udtalt, og jeg citerer
: »Vi ønsker at bekæmpe det kvindesyn, der ligger bag. Og vi ønsker, at burkaen ikke stiller sig i vejen for, at samfundslivet i øvrigt udfolder sig de steder, hvor vi har brug for at se, hvem hinanden er: I paskontrollen, omkring færdsel og den slags ting …«. Hvad dækker »den slags ting« f.eks. over?
Man må jo altså have nogle synspunkter på det her.
Det er da for nemt bare at sige: Vi har et udvalg, så parkerer vi den der.
Hvis det nu er sådan – og det er jo sådan – at der er et flertal i Folketinget, der mener, at burka og niqab er dybt problematiske i det danske samfund, hvorfor begrænser vi så os selv?
Det er jo det, vi gør; vi begrænser os selv, når vi siger, at vi overlader det til juristerne at vurdere det her, nogle jurister, som er tilbøjelige til at mene noget, og som har en argumentation i forbindelse med det om flerkoneri, jeg nævnte før, som jo ikke helt holder – det kan man vel godt konkludere.
Det undrer mig også, når man kigger ud i den store verden og ser, hvad der sker rundtomkring, for det har jo været fremme flere gange, at det her forslag ikke bare skulle være i strid med grundloven, men også med menneskerettighederne.
Hvis det er sådan, at et burkaforbud er i strid med menneskerettighederne – og det kan jeg så forstå det er – er det jo lidt pudsigt, at de selv samme menneskerettigheder forbyder kristne kors i italienske skoler.
Der er noget, der går fuldstændig galt her.
Jeg forstår simpelt hen ikke, at der ikke bliver sagt fra, for der er jo en masse eksempler på – og det er ikke kun den dom fra Menneskerettighedsdomstolen – at vi i det danske samfund, i folkeskolen osv. nedtoner noget af vores egen kultur og baggrund af hensyn til et mindretal.
Men når det så handler om, at vi vil lovgive om det mindretals heldækkende dragter eller andre ting, slår vi bak; så tør vi godt komme med meldinger i pressen, men vi tør ikke stå ved dem i Folketingssalen.
Det forstår jeg simpelt hen ikke.