Søren Krarup (DF), 2011-05-03:
Jeg vil takke hjerteligt for en meget spændende debat, og jeg vil gentage hr. Jesper Langballes kompliment til hr. Ammitzbøll, selv om hans vurdering af Scavenius ikke var helt korrekt.
Jeg mener faktisk, at Scavenius også var radikal i 1939-40.
Men i hvert tilfælde glæder det mig at høre hr. Ammitzbølls også historiske forståelse af sagen, for det er jo fuldstændig rigtigt, at man har brugt nazismen som baggrund for racismeparagraffen, på trods af at det, som Poul Dam fuldstændig rigtigt siger i 1970, med racismeparagraffen er første gang, at et så uvidenskabeligt og diskriminationsladet ord som race bliver brugt i dansk lovgivning; og det er naturligvis en arv fra nazismen.
Forholdet er jo, at betragtningen af mennesket som et racevæsen er at gøre mennesker til natur, og der har det i dansk kultur hidtil været det modsatte: at mennesket var Guds skabning med skyld og ansvar og ikke bare et stykke natur.
Men det er den, der indføres med nazismen, og det er jo ikke tilfældigt, at vi, efter at racismeparagraffen er blevet vedtaget i 1971, så får et offentlig liv, hvor ordet race terroriserer debatten.
Jeg tror, at jeg er et af de meget få mennesker i Danmark, der har dom for, at jeg ikke er racist.
For da jeg i 1986 protesterede mod Dansk Flygtningehjælp og indvandrerpolitikken, blev jeg anklaget af Aarhus’ daværende borgmester, Thorkild Simonsen, for småracisme, og jeg anlagde sag og har dom for, at jeg ikke er racist.
Men jeg tør jo ellers antyde, hvordan ordet racisme har terroriseret debatten, og hvordan ingen jo efterhånden tør ytre sig, hvis de bare er i nærheden af noget, der kan kaldes for racisme, og det er naturligvis, fordi vi har fået en paragraf, som netop lægger op til, at man på den måde ensretter debatten.
Det er jo, hvad der er sket i den sidste generation, og det er det, vi oplever gang på gang – nu senest i dag med Lars Hedegaard, denne fornemme historiske skribent, hvis viden om islam overstiger alle andres i dette land, vil jeg sige.
Han taler om islam og taler jo ikke nedsættende om muslimer, men siger, hvordan islam forholder sig til bl.a. kvinder.
Og han skal i dag finde sig i at blive forfulgt i en retssag, der ikke dømmer efter hans handlinger, men efter hans holdninger.
Det er og bliver i modstrid med et demokratisk samfund.
Et retssamfund binder den falske handling, truslen, sådan som man oprindelig gjorde med det, der skulle blive til FN-konventionen, altså sådan, at man ville forbyde det, der truede, men ville lade ordet være frit.
Det var det, de vestlige lande ville i 1965, og det var det, som diktaturlandene havde held til at forhindre.
Og det er altså frugterne af denne totalitære tankegang, denne indføring af begrebet race som et forfølgelsesbegreb; det er følgerne af det, vi står med i dag.
Tonen i sig selv er og bliver ikke tilstrækkeligt.
Det skal være sådan, at man ved et sandhedskrav kan enten dømme eller frikende.
Det bør ikke være sådan, at man kan mistænkeliggøres, bare fordi der er bestemte ord, der kan slynges efter en, sådan som vi er adskillige, der i en menneskealder har oplevet det at blive forfulgt af bagvaskelse og terrorord i retning af racist.
Det er det, som racismeparagraffen muliggør, og derfor vil jeg alvorligt henstille til regeringen, at de overvejer situationen.
Vores forslag er faktisk godt.
Det giver på ny mulighed for, at man kan tale sagligt sammen, og at ikke en tilfældig form eller tone skal være afgørende for, at vi kan veksle ord med hinanden.
Og jeg vil meget håbe, at regeringen vil lytte til os, og også indskærpe, at de faktisk har lovet i forvejen, at de vil tage det, vi foreslår, meget alvorligt.
Det er grundlaget for et retssystem, der netop er det modsatte af totalitært.