Benny Engelbrecht (S), 2010-04-15:
Socialdemokratiet har siden 2007 jævnligt fremført spørgsmål, fremsat forslag og holdt samråd med skiftende justitsministre for at få sat ind med handling mod problemerne med farlige hunde, for det er ikke acceptabelt, at der ikke er styr på hundene og da slet ikke, når det skyldes ejere, der ikke har styr på deres dyr.
Alle hunde kan naturligvis finde på at bide, de er nu engang rovdyr af natur med naturlige instinkter, men nogle giver større problemer end andre.
Det er dog vigtigt at understrege, at det altid er ejeren, der bærer ansvaret, hvis hunden bider, uanset om det så er en gravhund, en dobermann, et gadekryds eller en amstaff. Vi har fra starten af påpeget, at der er brug for to elementer i indsatsen.
Det ene element er, at politiet faktisk benytter de midler, de har, til at sætte ind over for de farlige hunde her og nu, og det andet element er, at der skal stramninger til i forhold til den nuværende lovmæssige regulering.
Langt om længe, meget forsinket, kommer nu en lovpakke med stramninger.
Det er fint, at der i det fremsatte forslag bl.a. foreslås stramninger som båndpligt, forslag om, at mærknings- og registreringsalder for hunde nedsættes fra 4 måneder til 8 uger og meget andet.
Jeg vil ikke lægge skjul på, at hvert eneste initiativ, der vil få effekt her og nu, vil få fuld støtte fra Socialdemokraterne.
Samtidig indeholder det fremsatte forslag et forslag om at forbyde 13 navngivne hunderacer.
Et forbud i sig selv vil ikke have nogen kortvarig effekt, da en hund let kan blive 10 år eller mere, og alene af den årsag vil der i lang tid fremover være hunde, der kan volde problemer, og forbud skal derfor suppleres med særlige påbud.
Jeg har stor forståelse for, at regeringen gerne vil sende et signal om handlekraft, men jeg vil gerne advare mod at tro, at et raceforbud alene vil fjerne problemerne med farlige hunde.
Man kan godt have regeringen mistænkt for at forsøge at fjerne fokus fra, at de stramninger, der lægges op til i lovforslaget, ikke vil blive prioriteret af politiet.
Når det er sagt, vil jeg gerne klart og utvetydigt sige, at store, uregerlige, farlige hunde er lige så lidt velkomne på gader, i parker, i opgange, overalt som salmesang i Helvedes forgård.
Forsikringsselskaberne kan oplyse, at størstedelen af de hunde, der volder flest problemer med bidskader, hverken er forsikret eller registreret.
Må jeg bare minde om, at et par målrettede aktioner, hvor man fra politiets side tager ud, scanner mistænkelige hunde og giver en stribe strakspåbud, ville være meget effektivt.
Det kunne man have gjort i 2007, da vi for alvor begyndte at opleve problemer med de her hunde; det kunne man have gjort i 2008, da der fremsættes beslutningsforslag, som regeringen dengang pure afviser; det kunne man have gjort i 2009, hvor vi hen over sommeren i pressen kunne læse om den ene foruroligende sag efter den anden.
Socialdemokraterne kræver derfor garanti for, at der handles, og at der ikke bare paradelovgives.
Helt ærligt, kan ministeren ikke bare være ærlig og indrømme, at det betyder, at politiet ikke vil benytte sig af muligheden for at stoppe mistænkelige hunde og deres ejere, for enten skal de have dem med på stationen eller tilkalde Falck for at kontrollere, om alt er i orden.
Lad mig derfor bare sige, at uanset hvordan den endelige lov kommer til at se ud, vil Socialdemokraterne kræve, at der løbende rapporteres til Folketinget om indsatsen.
Socialdemokraterne vil have listen med forbudte racer gennemgået i udvalgsarbejdet, men kan allerede nu sige, at der kan være et behov for at sætte racer på en særlig observationsliste.
Det kan både være racer ud over de 13 foreslåede, og det kan også være racer blandt de 13, som er på listen på nuværende tidspunkt.
Socialdemokraterne vil i det kommende udvalgsarbejde søge at få fremmet et inspirationskatalog til bolig- og ejerforeninger, så disse kan indføre lokale regler, der skal imødegå de særlige problemer, der kan opstå, hvis hundeejere vælger at anskaffe sig andre farlige hunde som erstatning, når de ikke længere kan have en af de forbudte racer.
Det kunne eksempelvis være en regel, der tager udgangspunkt i vægt.
Inspirationskataloget skal ikke være lovgivning, men færdige opskrifter på, hvordan man lokalt kan indføre strammere regler end dem, loven lægger op til.
Samtidig har jeg noteret mig, at der er utrolig mange borgere, der meget gerne vil fremlægge deres synspunkter for Folketingets Retsudvalg, og derfor finder vi det naturligt, at man i forbindelse med udvalgsarbejdet mellem første og anden behandling også overvejer at lave en høring i Folketinget om dette spørgsmål.