Villum Christensen (LA), 2014-12-05:
Man bliver som bekendt ikke rigere af at blive politianmeldt.
Lovforslaget her handler især om den fattige del, kan jeg vel sige, af Danmark, som bor i de meget lavt værdisatte boliger ude i det åbne land.
Kraften bag urbaniseringen er jo nådesløs for landdistrikterne.
Selv om sigtet er rigtigt, er vi alligevel meget i tvivl om, hvorvidt denne lovjustering er den rigtige medicin.
Man forsøger her at reparere et problem ved at regulere yderligere og ved at kommunalisere yderligere.
Vi så måske hellere, at man gik ned i det og kiggede på årsagerne til problemet, og her tænker jeg ikke lige på økonomien hos den enkelte, men på den måde, som miljøreglerne forvaltes på.
Der er i forvejen et stærkt reguleret system på miljøområdet, uden at der er sikkerhed for, at de ca. 35.000 husstande hver især udgør et miljømæssigt problem for vores vandløb.
Mors hammer falder prompte, hvis man er så uheldig at ligge inden for den cirkel i spildevandsplanen, som siger: Her skal spildevandsrenses, fordi den nærliggende å har et faunatal, der hedder 4 og ikke 5.
Beklager, men det er altså sådan, det er.
Et enkelt tal udgør årsagen til kravet.
Det er altså ikke bare en kemisk måling eller en registrering af fiskebestanden, som virker lidt mere objektiv, vil jeg sige.
For at man kan få et påbud på den øde beliggende ejendom, som måske ligger 500 m fra åen, så skal kommunen herudover dokumentere, at der er en årsagssammenhæng mellem ejendommens udledning af spildevand og så det tal, som biologerne nåede frem til, da de sparkede med gummistøvlerne nede i åen – altså to gange, som der står i vejledningen.
Selv om åen har det fint ved afløbet, vil man også blive ramt, hvis åen længere nedstrøms har tallet 4 i stedet for 5.
Det er typisk lige der, det bliver alvorligt.
Min pointe med at nævne disse forhold, som er helt afgørende for, om kommunen når så vidt, at den skal udstede et påbud, som det koster borgeren 80.000 kr. at opfylde, og dermed potentielt skaber et betalingsproblem for borgeren, er, at man kunne løse en meget større del af problemet i denne sag ved at skrive til kommunerne, at nu skal I altså dokumentere, at der reelt finder forurening sted fra ejendommen, før I skrider til anholdelse for miljøsvineri, eller hvad vi kan kalde det.
Det er jo mærkeligt, at en landmand kan udlede gylle, så det sejler i traktorsporene hen over marken, mens husmandens egen lille prut – undskyld udtrykket – skal renses for 80.000 kr.
Det, jeg har foreslået, betragter jeg som værende konstruktivt, for jeg er hundrede procent sikker på, at det vil være umuligt at dokumentere, at alle disse 35.000 hver især skulle være årsag til forurening, hvis man gør sig den ulejlighed, at man måler ved drænudløbet.
Det ville hjælpe langt flere end de 1.750, som forslaget forudsætter, men selvfølgelig også med en lidt anden tilgang; det er jeg med på.
I lovforslaget her får vi så en masse nye regler og grænsedragningsproblemer, og det belaster forsyningsselskabernes økonomi, fordi de skal lægge pengene ud til meget lidt solide lånere, kan man vel sige.
Det bliver en ny lap på en endnu dårligere lap, er jeg bange for, selv om det selvfølgelig er godt, at man prøver at dulme de selvskabte plager.
Med andre ord: Intentionen er rigtig, men det løser ikke hovedproblemet og medfører en del mere bureaukrati – det kan vist ikke undgås – og ikke mindst belaster man forsyningsselskaberne, som Venstre har været inde på, og man kan måske heller ikke helt forvente, at de her selskaber har en bankkompetence, som er helt i top; de har i hvert fald ikke prøvet det før.
Vi har en hel del spørgsmål til forslaget om ikke mindst vandselskabernes rolle bredere set, og indtil videre – sådan må jeg sige det – er vi svagt positive over for forslaget, ud fra betragtningen om at det i hvert fald er bedre end ingenting.