runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Michael Aastrup Jensen (V), 2009-03-26:
Jeg kan berolige hr. Jesper Langballe med, at vi fra Venstres side ikke vil arbejde for, at Saudi-Arabien bliver medlem af EU.
Det er jo så dermed også sagt, at jeg mener, at Tyrkiet er et kandidatland, og at Tyrkiet selvfølgelig skal opfylde en lang række kriterier, for at det kan blive medlem.
Det har jeg efterhånden sagt mange gange nu, men alligevel prøver man at skyde os i skoene, at - som jeg hørte det fra hr. Morten Messerschmidt tidligere - hvis det stod til os, ville Tyrkiet komme med i nærmeste fremtid.
Jeg har altså sagt rimelig klart i min tale, at der er lang vej endnu, før Tyrkiet kommer i mål, men som vi også talte om før, er det, at vi holder dem på sporet og holder dem på en demokratisk vej, bedre end alternativet.
Jesper Langballe (DF), 2009-03-26:
Jo, men hvis jeg nu fik den originale idé at foreslå her i Folketinget, at Saudi-Arabien skulle optages i EU, så ville det formentlig støde på forskellige indvendinger, og en af de absolut relevante ville være, at Saudi-Arabien er et islamisk diktatur.
Og så ville hr. Michael Aastrup Jensen sige, at det jo var en proces, der gik over tid, og at alle Københavnskriterierne skulle være opfyldt, før vi kunne optage Saudi-Arabien.
Ærlig talt, er det da ikke nogle mærkelige luftkasteller og en mærkelig mangel på fornemmelse for, hvor uendelig langsomt historien bevæger sig?
Michael Aastrup Jensen (V), 2009-03-26:
Altså, jeg kan ikke sætte en tidsgrænse ind og sige, at det bliver om x antal år, at Tyrkiet kan blive medlem af EU, for som jeg har slået fast, skal Tyrkiet opfylde en lang række kriterier, som de ikke er i nærheden af at opfylde endnu.
Og hvornår de så gør det,
Jeg er selvfølgelig forhåbningsfuld, med hensyn til at vi kan komme det nærmere, at det kan storme fremad, men det er jo også vigtigt at slå fast, at det forslag til vedtagelse, som vi forhåbentlig bekræfter med en afstemning her senere, også klart siger, at det er en åben proces, hvor resultatet ikke er givet på forhånd. Så det vil sige, at det altså er sådan, at det ikke bare er en gratis omgang for Tyrkiet.
Hvis ikke Tyrkiet opfylder de forskellige kriterier, der er, kan Tyrkiet ikke blive medlem af EU.
Derfor er det også vigtigt, at Tyrkiet spiller med på den her bane.
Jesper Langballe (DF), 2009-03-26:
Ja, spørgsmålet - det forundrede spørgsmål - er: Hvad er det for en tidshorisont?
Er det 30 år, der vil gå, inden Tyrkiet kan optages, eller er det 100 år, og kunne man så ikke lige lade det ligge lidt og vente med at snakke om det?
Michael Aastrup Jensen (V), 2009-03-26:
Jeg er enig i, at vi heldigvis har set visse positive skridt fra Tyrkiets side.
Jeg må så til gengæld sige, at jeg også synes, at vi har set tilbageskridt fra Tyrkiets side.
Der må jeg give hr. Morten Messerschmidt ret i, at vi også har set episoder, som jeg i hvert fald absolut ikke syntes var pæne.
Derfor er det også vigtigt for mig at understrege, at det Tyrkiet, som vi fra Venstres side gerne ser får EU-medlemskab, ikke er et Tyrkiet anno 2009, for der er altså lang vej endnu.
Men som spørgeren klart var inde på, kan Tyrkiet jo kun komme i mål, hvis og såfremt Tyrkiet er på sporet, og derfor er det vigtigt, at vi holder dem på sporet.
Kamal Qureshi (SF), 2009-03-26:
De her korte bemærkninger behøver jo ikke nødvendigvis være spørgsmål, så jeg vil benytte lejligheden til at sige, at set gennem SF’s briller er der jo ikke nogen tvivl om, at det er helt klart, at vi ser en proces i Tyrkiet.
Går man tilbage til det tidspunkt, hvor processen startede i Tyrkiet, og det er jo længere tilbage end i 2005, er der ingen tvivl om, at Tyrkiet har bevæget sig i en retning med mere respekt for menneskerettighederne.
De grupper i Tyrkiet, som ønsker den her proces, bliver styrket af et europæisk samarbejde og bliver styrket af, at Tyrkiet er med i en lang række projekter, menneskerettighedsprojekter, kvinderettighedsprojekter, demokratiprojekter m.m.
Tyrkerne er med i de internationale konferencer, og deltager også i langt hovedparten, hvor de personer og de grupper bliver styrket.
Så det ville være en skadelig udvikling for Tyrkiet, hvis vi skulle vælge den linje, som Dansk Folkeparti lægger op til, og skubbe tyrkerne fra os.
Det, der er det helt centrale, det helt afgørende og det, tyrkerne har brug for, er, at vi er der, at vi hjælper dem, og at vi er med til at fremme udviklingen i det rigtige spor.
Michael Aastrup Jensen (V), 2009-03-26:
Jeg kan kun være fuldstændig enig med spørgeren og sige, at det helt klart er vores vurdering, at det, at vi så at sige holder dem på sporet - som jeg har nævnt et par gange - i forhold til optagelsesforhandlingerne, i forhold til at der hele tiden er en undersøgelse af, om de opfylder de forskellige kriterier, at vi arbejder for, at de kommer i en meget mere demokratisk retning, og holder regeringen fast på de løfter, den har givet i forhold til EU, er markant bedre, end at vi kommer og siger: Nej, vi mener ikke, at Tyrkiet overhovedet er en del af Europa.
For så kan det da gå rigtig galt.
Her taler vi altså om et land, som har en kæmpe militærstyrke, et land, som i dag i mit billede i en eller anden grad er med til sammen med Israel at være duksedrengen i Mellemøsten.
Og det kan altså gå gruelig galt, hvis ikke vi kan holde dem på sporet og så at sige hele tiden sige: I kan godt nå målet, hvis I opfylder de her forskellige krav.
Så jo, jeg er meget enig.
Kamal Qureshi (SF), 2009-03-26:
Vi har jo fremsat et fælles forslag til vedtagelse, men jeg tror, at vi også er enige på afgørende områder, så jeg synes bare - når nu vi ikke fik lejlighed til at stille ministeren spørgsmål i første runde at jeg gerne, for at få det på plads, vil spørge Venstres ordfører, om ikke Venstre vil kunne bekræfte sammen med SF, at den helt klare grund til, at vi støtter den her proces, er, at vi tror på, at Tyrkiets udvikling i retning af mere demokrati, bedre menneskerettigheder, bedre rettigheder for kvinder og andet fremmes i den her proces og ikke det modsatte.
Det, der er det helt bærende, er jo, at vi i modsætning til Dansk Folkeparti ikke bare er optaget af at ødelægge Tyrkiet, men faktisk er optaget af, hvordan vi fremmer den udvikling i Tyrkiet, som kan gøre, at Tyrkiet netop kan virke som den bro, der bliver nævnt i ordførerens tale.
Michael Aastrup Jensen (V), 2009-03-26:
Nu er det jo sådan, vil jeg gerne sige til hr. Morten Messerschmidt, at Tyrkiet er et officielt kandidatland til EU; det er Aserbajdsjan ikke endnu, og det er i hvert fald en rimelig god grund til, at man ikke forhandler med Aserbajdsjan.
I forhold til Tyrkiets eventuelle kommende EU-medlemskab har vi jo klart sagt, at vi ønsker at holde dem på sporet i forhold til Københavnskriterierne og i forhold til, at de mangler at få ryddet op i nogle ting, bl.a. i forhold til spørgsmålet om deres domstole og i forhold til forfatningen.
Det er vi jo fuldstændig enige om.
Det er også derfor, jeg siger, at det simpelt hen ikke kan nytte noget, at Dansk Folkeparti prøver at kapre en dagsordenen om, at vi fra Venstres side gerne vil have Tyrkiet med i EU anno 2009, for som jeg sagde i min tale: Det ønsker vi ikke.
Vi vil have, at Tyrkiet skal opfylde en lang række krav, som de ikke er i nærheden af at opfylde endnu, før de kan komme med i EU.
Et forsøg på at fjerne den fokus, som hr. Morten Messerschmidt prøver på, skal han ikke få held til.
Morten Messerschmidt (DF), 2009-03-26:
Det kan jo ikke tages som udtryk for andet, end at Venstre åbenbart finder, at det der med, at et parti og en regering bliver kendt i strid med sit eget lands forfatning, i hvert fald ikke er væsentligt nok til, at man gider bruge et par minutter på at indskrive det i et forslag til vedtagelse.
Det er da ganske tankevækkende.
Noget så fundamentalt for et demokrati, som at ens regering overholder forfatningen, bør da indgå i de overvejelser, som man som EU-medlemsland gør sig, i takt med at Tyrkiet altså forhandler.
Så vil jeg spørge i forhold til det der mantra, vi hele tiden hører og sikkert vil høre fra alle de andre copy-paste-talere her efterfølgende, at selvfølgelig kan Tyrkiet først komme med, når landet overholder kriterierne: Hvilket europæisk land kan komme med, før de overholder kriterierne?
For ellers giver det svar jo ikke nogen mening.
Der er jo masser af europæiske lande, man ikke vælger at indlede optagelsesforhandlinger med, men hvis de alle sammen bare skal med, når de opfylder kriterierne, hvorfor skal man så forhandle med Tyrkiet og ikke med f.eks. Aserbajdsjan og Rusland?
Jeg synes, det er en ganske fortrinlig argumentation, der givetvis fortjener optryk i flere årbøger, når året udrinder.
Altså, det forhold, at Irland på 35 år har reformeret sig, gør, at så må Tyrkiet sandelig da også kunne.
Det synes jeg er fantastisk.
Jeg vil i hvert fald huske det længe, tror jeg.
Jeg vil sige, at det unægtelig også letter argumentationen for Socialdemokraterne på en lang række andre områder, hvis man kan pege på et eneste område, hvor der har været en udvikling, og så sige: Jamen så kan alle andre også.
Jeg vil sige: Enfoldigheden leve!
Og så må folk uden for huset her jo selv dømme.
Men jeg vil egentlig bare gerne have svar på mit spørgsmål.
Gør det overhovedet ikke indtryk på fru Yildiz Akdogan eller på Socialdemokratiet som sådan, at den regering, man forhandler med, ved den tyrkiske forfatningsdomstol har fået kendt sit virke og sit program i strid med forfatningens grundprincipper?
Jesper Langballe (DF), 2009-03-26:
Når jeg påhører de her debatter om Tyrkiets mulige optagelse i EU, så er der en ting, der altid undrer mig, og det er bl.a. hr. Michael Aastrup Jensens tidshorisont.
Det er altså, som om historien kun er et øjeblik, der venter på det næste øjeblik, og det er rigtigt, at det er sådan med historien i forhold til Vorherre, men hr. Michael Aastrup Jensen kunne dog godt have en anden tidshorisont.
Der bliver hele tiden sagt, at det slet ikke er i dag, og at det slet ikke er i 2009, at Tyrkiet skal optages, men altså, Muhammed er ca. 1.500 år gammel, og islamismen er lige så gammel.
Så har vi i årene efter første verdenskrig oplevet et tilbageslag for islamismen med Kemal Atatürks reformer, og nu går det den modsatte vej igen, som om Kemal Atatürk næsten ikke havde eksisteret…
Yildiz Akdogan (S), 2009-03-26:
Tak for det.
Jeg ved ikke, om ordføreren selv er klar over det, men faktisk lavede vi en stor big bang-udvidelse i 2004, hvor vi fik ti nye lande med i EU, og så fik vi to andre nye lande, og mig bekendt har de her lande reformeret sig ret så meget og er blevet ret velfungerende demokratiske stater.
Så, ja, det tog 35 år for Irland, det tog gennemsnitlig 10 år for de central- og østeuropæiske lande.
Det kan være, at det måske tager 20 år for Tyrkiet - hvem ved?
Men processen er sat i gang.
Så vil jeg lige spørge hr. Morten Messerschmidt, der er så skeptisk over for, hvad der foregår i Tyrkiet: Har hr. Morten Messerschmidt været i Tyrkiet?
Europaudvalget var jo på en studietur for netop at gå ind og se på, hvad der sker, og hvordan reformprocesserne ser ud, og vi snakkede både med civilsamfundet, de politiske partier og forskellige andre interessegrupper.
Det kunne måske have gavnet hr. Morten Messerschmidts indsigt i forhold til, hvad der foregår, hvis han nu havde deltaget i den her studietur.
Martin Henriksen (DF), 2009-03-26:
Der er jeg uenig.
Jeg tror ikke, at en folkeafstemning i Danmark vil blive til et spørgsmål om for eller imod EU.
Jeg tror, at det vil være en folkeafstemning for eller imod risikoen for en stor tyrkisk indvandring til Danmark.
Det synes jeg da i hvert fald det er, for Tyrkiet er et stort land, og kommer Tyrkiet med i EU, vil det få meget indflydelse, fordi det er et stort land.
Derfor har det jo dels stor indflydelse på det, som man politisk beslutter i EU, som har konsekvens for Danmark, og dels vil det også have effekt, hvis Tyrkiet f.eks. kom med i Schengen - fri bevægelighed ind over grænserne; at man kommer ind og får fuld gavn af den fri bevægelighed.
Hvis Socialistisk Folkeparti ikke mener, at der er noget at være bekymret for, kan man vel godt gå ud og argumentere for eller imod de synspunkter, man har, og så lade det være op til vælgerne i sidste ende at beslutte, om de synes, det er den rigtige vej at gå eller ej.
Hanne Agersnap (SF), 2009-03-26:
I sidste instans har alle internationale spørgsmål og samarbejder, Danmark indgår i, vel relevans for forhold i Danmark.
Men det er et spørgsmål om, hvorvidt det er af den karakter, at alle betingelserne og forudsætningerne omkring optagelse vil kunne forklares i Danmark.
En folkeafstemning om det her spørgsmål i Danmark vil hurtigt blive en folkeafstemning for eller imod EU, og det ville være svært at fastholde fokus, når fokus er på optagelse af et andet land.
Martin Henriksen (DF), 2009-03-26:
Det var, fordi jeg bemærkede, at fru Hanne Agersnap sagde, at det her spørgsmål ikke egnede sig til en folkeafstemning i Danmark, fordi det ikke havde indflydelse på danske forhold.
Men der vil jeg bare høre, om ikke fru Hanne Agersnap altså godt kan se, at det alligevel har det.
For hvis vi kigger på den udvidelse, der har fundet sted imod øst, så har den jo eksempelvis medført en indvandring til Danmark fra de østeuropæiske lande.
Derfor er det jo også nærliggende at tro, at såfremt Tyrkiet kom med i EU, ville det også medføre en øget tyrkisk indvandring til Danmark.
Hanne Agersnap (SF), 2009-03-26:
Nej, det er den sammenhæng, jeg ikke accepterer.
Jeg mener, at det, der er vigtigt, er, at vi ser på de demokratiske kræfter, hvad enten de er islamiske eller sekulære, og vurderer styrken af de demokratiske kræfter.
I den sekulære bevægelse er der udemokratiske kræfter, ligesom der er i den islamiske bevægelse.
Jesper Langballe (DF), 2009-03-26:
Jamen er det ikke faldet fru Hanne Agersnap ind, at der er en sammenhæng, som simpelt hen går på, at den sekulære nationalstat i modsætning til den religiøse stat er en forudsætning for demokratiet, og at når Tyrkiet i øjeblikket bevæger sig, ikke gradvist, men faktisk efterhånden i fuld galop imod en øget islamisering, så bevæger Tyrkiet sig faktisk dermed automatisk væk fra demokratiet?
Hanne Agersnap (SF), 2009-03-26:
Ja, for os er de vigtigste principper hensynet til, om det er demokratisk eller udemokratisk.
Jeg anerkender, at diskussionen måske går på en anden led i Tyrkiet, men samtidig er der både demokratiske og udemokratiske tendenser på begge sider, både i de islamiske bevægelser og i de sekulære bevægelser.
Så jeg mener, at vi, hvis vi skal vurdere udviklingen i Tyrkiet, skal vurdere styrken af de demokratiske processer på begge sider.
Jesper Langballe (DF), 2009-03-26:
Når man selv opfinder de historiske problemstillinger, man skal diskutere, så går det hele jo meget nemmere.
Fru Hanne Agersnap undrede sig over, at hr. Morten Messerschmidt kun skelnede mellem sekulære og islamiske kræfter og ikke mellem demokratiske og udemokratiske kræfter.
Jamen det er jo, fordi tyrkerne selv gør det.
Det er jo sådan, de selv ser på det, uanset på hvilken side af gærdet de står.
Kemal Atatürk ville i 1920'erne skabe en sekulær nationalstat, hvilket er noget højest uislamisk.
Og nu går det den modsatte vej.
Nu vil Erdogan og Gül skabe en islamisk stat.
Men det er jo den modsætning, der tæller i Tyrkiet.
Kemal Atatürk var så vist ikke nogen mønsterdemokrat, men den sekulære stat var hans hjertebarn.
Men det, tyrkerne finder grundvæsentligt i den her sammenhæng, synes fru Hanne Agersnap altså er ligegyldigt.
Hanne Agersnap (SF), 2009-03-26:
Det kan vi ikke støtte, for det er ikke alle spørgsmål, der egner sig til en folkeafstemning.
Forhold, der angår danskere, kan egne sig, men et EU-spørgsmål om optagelse af et nyt land egner sig ikke til en folkeafstemning.
Morten Messerschmidt (DF), 2009-03-26:
Jeg kan sagtens forstå, at man som socialist kan have den tilgang til spørgsmålet, at når halvdelen af et land bliver besat af fremmede tropper, er det selvfølgelig de besatte, som udgør problemet.
Det er jo et velkendt socialistisk synspunkt, vi har set det siden 1917 og frem til 1989 som et ganske anerkendt dogme, men jeg er bare overrasket over at se, at vi også i hr. Villy Søvndals nyreformerede socialistparti finder denne relativt totalitære tilgang til folkeretten.
Men lad det ligge.
Et andet spørgsmål, som jeg synes det må være centralt for SF at svare på, er spørgsmålet om den folkelige deltagelse.
Vi har jo flere gange hørt folk fra SF insinuere, at man er tilhænger af folkeafstemninger, f.eks. forud for Lissabontraktaten,
så derfor vil jeg gerne høre, om SF støtter Dansk Folkepartis forslag om, at uanset hvordan man kommer videre med forhandlingerne med Tyrkiet - men at man ønsker det - kan processen ikke afsluttes, i hvert fald ikke i Danmark, uden at danskerne høres ved en folkeafstemning.
Er det et forslag, som socialisterne kan støtte?
Morten Messerschmidt (DF), 2009-03-26:
Fru Hanne Agersnap nævnte jo mange spændende emner i sit indlæg, og jeg vil bare stille spørgsmål til ét område.
Fru Hanne Agersnap nævnte forsøget på at genforene Cypern, altså få afsluttet den ulovlige besættelse at Nordcypern siden 1974 og genforene den med den græsk-cypriotiske del.
Jeg forstår det sådan, at SF synes, det ville være fuldstændig naturligt, hvis græsk-cyprioterne skulle overdrage den besatte del af landet til tyrkerne.
Det var i hvert fald sådan, jeg udlagde det, og kan fru Hanne Agersnap sige noget om, hvad det er for nogle dele af aftalen, hun finder er særlig fornuftige?
Det er jo velkendt, at græsk-cyprioterne syntes, det var træls, at de skulle dele deres nationalbankreserver, og at det var træls, at man skulle have en fælles beslutningsprocedure, som gjorde, at hver del af øen ville få lige beslutningskompetence ved ny lovgivning, og at man skulle dele præsidentmagten og alle de ting.
Men kunne fru Hanne Agersnap prøve at uddybe, hvordan hun ser på nogle af de elementer i aftalen, som hun åbenbart mener er så fantastisk?
Karsten Nonbo (V), 2009-03-27:
Det, SF ønsker med det her beslutningsforslag, er, som jeg læser det, at få undersøgt, hvordan de fysiske skader hos de hjemvendte soldater fordeler sig på alder, køn, uddannelse osv.
Mens jeg husker det, skal jeg sige, at vi i Venstre ikke kan støtte forslaget.
Når det så er sagt, vil jeg sige, at jeg har al mulig sympati for forslaget, og jeg har især sympati for den tanke, som jeg ved ligger bag forslaget.
Man kan så spørge, hvorfor jeg ikke kan støtte det.
Det er, fordi jeg egentlig mener, at det her forslag er en delmængde af det, der allerede bliver gjort, hvor man altså egentlig går videre.
Forsvarsministeren fortalte jo om, at man siden september 2007 har kørt en egentlig undersøgelse, og man er også i gang med en undersøgelse af det hold, der nu kommer hjem, så man er nået meget langt, og man gør meget.
Det, vi måske netop skal passe på, er at rubricere alt for meget, for vi risikerer, når vi rubricerer, at tabe noget, for det kan i de her sager være en liden tue, der vælter et stort læs.
Det kan, som forsvarsministeren også var inde på, være det, at man var afmægtig, fordi man ikke kunne gøre noget.
Det kan også være det, at det, man gjorde, blev en fiasko, fordi der var udefra kommende hændelser, som man bagefter uden grund går og bebrejder sig selv.
Det her er derfor noget, som vi virkelig skal arbejde med, og der bliver jo arbejdet på den her front for at beskytte vores soldater, når de kommer hjem.
Vi bliver aldrig færdige, og man kan på en måde sige heldigvis, for vi bliver klogere og klogere, og der er flere ting, der kan gøres.
Jeg har heller aldrig nogen sinde hørt forsvarsministeren sige nej til noget som helst på det her område.
Vi har ansat psykologer og socialrådgivere, og de gør et kæmpearbejde.
Det foredrag, som fru Pernille Frahm henviste til, var, så vidt jeg husker, et, som blev holdt af Vibeke Schmidt.
Det var et rigtig godt foredrag om det her, som bjergtog os alle sammen, hvor vi ligesom sagde: Vi kan godt være det bekendt, som vi gør, og kan vi gøre det bedre, skal vi også gøre det.
John Dyrby Paulsen (S), 2009-03-27:
Jeg vil også starte med at sige, at vi Socialdemokrater faktisk godt kan støtte det beslutningsforslag, der er fremsat af SF.
Det er der sådan set ingen grund til at være hverken ked af eller utilfreds med.
Jeg synes, det i den her sammenhæng er vigtigt at sige, at jeg ikke kan mindes, at vi, når vi har haft møde i forligskredsen, dvs. kredsen af partier bag det nuværende forsvarsforlig, ikke har haft det her emne oppe, for det er noget, der optager os alle sammen, og det er noget, vi skal blive bedre til.
Det kan godt være, at vi kan være tilfredse, som hr. Karsten Nonbo sagde, med det, der sker, men det her er i virkeligheden et af de områder, hvor vi aldrig bør være tilfredse, aldrig bør stille os tilfredse, men hele tiden komme videre.
Om det så skulle kræve, at vi inddrager eksperthjælp fra andre lande, så synes jeg, at vi skal gøre det.
Det, vi er i gang med nu, er at indsamle det datamateriale, som vi kan få fra danske soldater.
Jeg synes, det er et vigtigt og meget afgørende stykke arbejde, der er i gang, og der er al mulig grund til at støtte det.
Jeg har en enkelt bemærkning til teksten i SF's beslutningsforslag.
Man kan strides om det nøjagtige antal, altså om der var 650 eller 629 soldater, der sidste år fik psykologhjælp.
Jeg synes i virkeligheden, at man skal passe på ikke at vende det på hovedet.
Det er rigtigt, at vi inden for de sidste 2 år har set en stigning, men det afgørende er i virkeligheden, at vi får et system, hvor det at gå til psykolog ikke er sådan noget, man gør, hvis man er kvinde eller - om jeg så må sige - en tøsedreng, og vi har efterhånden fået de unge soldater til at indse, at det at gå til psykolog er en forebyggende ting og noget, de har gavn af.
Jeg har selv fulgt nogle af de her unge soldater de sidste 2 år og har haft jævnlige møder med dem, og jeg glæder mig over, at holdningen til at søge psykologhjælp er ændret.
Det er det, vi skal holde fast i.
Det forhold, at flere soldater søger psykologhjælp, er ikke nødvendigvis negativt.
Det kan faktisk godt være et positivt udtryk for, at det er blevet mere acceptabelt, og det skal vi alle sammen være glade for.
Jeg tror, at en del af SF's forslag i virkeligheden er et resultat af, at SF ikke er med i forsvarsforliget og ikke er med i forligskredsen.
Jeg synes måske i virkeligheden, når jeg sådan ser tilbage, at de partier, der ikke er med i den forligskreds, jo også har et krav på at få at vide, hvad det er, vi laver, og hvordan det skrider frem.
Så jeg er meget glad for, at forsvarsministeren tilbød at give den information.
Pernille Frahm (SF), 2009-03-27:
I forbindelse med Forsvarskommissionens arbejde blev der på et tidspunkt holdt en lille briefing om de her ting, og det var i forbindelse med den briefing, at jeg bad om at få en oversigt over, hvordan det her ser ud, hvordan de folk, der har fået psykiske skader eller psykiske efterveer efter at have været udsendt, fordeler sig i forhold til køn, alder, erhverv, uddannelse, civilstand, om de har børn osv.
På det tidspunkt fik jeg det svar, at det vidste man ingenting om, og derfor vil jeg sige, at jeg sådan set er ligeglad med, om det her forslag bliver vedtaget, bare indholdet bliver gennemført.
Derfor er jeg da glad for nogle af de ting, forsvarsministeren sagde, men jeg syntes nu alligevel ikke helt, de var dækkende; jeg syntes, der manglede nogle ting i det, som ministeren svarede.
Så kunne jeg sådan lige igen få en briefing om, hvad det er, man vil undersøge?