Kim Andersen (V), 2009-03-13:
Vi behandler her to dagsordenspunkter sammen, og jeg vil tage udgangspunkt i L 124, justitsministerens lovforslag om at udvide adgangen til i retskendelser om telefonaflytning at kunne anføre den person, som aflytningen angår.
Der er tale om et forslag, som skal forenkle fremgangsmåden, hvorpå politiet i dag kan indhente informationer.
Det foregår som nu på baggrund af retskendelser, og det er alene et spørgsmål om at udvide adgangen til de områder, som der kan indhentes aflytningsoplysninger vedrørende.
Vi har de her bestemmelser på terrorlovgivningens område.
Hermed udvides området til også at vedrøre hård kriminalitet inden for straffelovens område, bandekriminalitet, narkohandel, personvold, drab.
Vi synes, at det er rimeligt og rigtigt, at vi giver politiet disse muligheder.
Vi er i en helt speciel og ekstraordinær situation, og derfor er det her lovforslag nødvendigt, og det er også rigtigt.
Vi er ikke bange for, at retssikkerheden som princip skrider med det her lovforslag.
Der iagttages alle de sikkerhedsforanstaltninger, som er gældende i dag, og det gælder også de hensyn til retssikkerheden i forhold til den enkelte, som aflyttes, ved at der skal foreligge en kendelse, og hvis ikke skal politiet indhente den efterfølgende, og hvis man aflytter andre telefonnumre end dem, man havde i udgangspunktet, skal man efterfølgende over for dommeren oplyse de telefonnumre.
Det holder sig helt klart inden for begreberne af opfattelsen af normal retssikkerhed, og det er et nødvendigt og rimeligt redskab at give politiet i hænde i en situation, hvor vi har tiltagende hård og brutal kriminalitet i vores samfund.
Dansk Folkeparti har så fremsat et beslutningsforslag, hvor man i tillæg til det, som regeringen her foreslår, vil udvide adgangen til, hvor lang tid retskendelsen skal gælde, fra de nuværende maksimalt 4 uger til maksimalt 8 uger med forlængelsesmulighed for 8 uger ad gangen.
Jeg vil gerne sige, at jeg ser i og for sig ikke noget principielt forkert i det beslutningsforslag fra Dansk Folkeparti.
Når vi ikke kan støtte det konkrete forslag, er det, fordi vi synes, at intentionerne i det er der taget højde for i det forslag, der er fremsat af justitsministeren, og som vi behandler her og nu.
Vi har heller ikke hørt, at der skulle være et påtrængende behov for at forlænge fristen fra 4 til 8 uger.
Vi har heller ikke erfaret, at det skulle være forbundet med stort praktisk besvær eller bureaukratiske omkostninger for politiet at få disse forlængelser.
Vi synes også, at det er fornuftigt at afgrænse denne aflytningsmulighed til den form for kriminalitet, som er omfattet af straffelovens bestemmelser, bandekriminalitet, personvold, drab, narkokriminalitet.
Vi synes ikke, at det er rigtigt på det her tidspunkt at udvide anvendelsen af aflytningsmuligheder til at omfatte alle former for kriminalitet.
Så imødeser vi i øvrigt den pakke, som ministeren og regeringen har bebudet at ville fremlægge omkring bekæmpelse af bandekriminaliteten og de opstramninger, der kommer som følge af den bandepakke.
Dem er der behov for.
Der skal ikke være tvivl om, at vi fra Venstres side ikke vil acceptere det, vi har oplevet i Københavns gader i de seneste uger og måneder.
Det er en forråelse i vores samfund, som vi skal imødegå med hårdere straffe, med mere integration, med bedre forebyggelsesindsats fra kommunens side.
Det kan vi støtte fuldt og helt op om, og vi synes dermed også, at intentionerne i Dansk Folkepartis beslutningsforslag er varetaget, og derfor kan vi ikke støtte det.