runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Per Clausen (EL), 2009-02-19:
Jeg forstår på finansministeren, at fremskridt er afgørende.
Det er jo rigtigt, for der er også sket fremskridt i det, vi godkendte - eller nogle godkendte - i år, i forhold til det, som det samme flertal godkendte forrige år, men da var det også rigtig slemt.
Så jeg kunne godt tænke mig at spørge, hvornår finansministeren forventer at vi fra EU kan modtage et regnskab, som har en sådan kvalitet, at det modsvarer de krav, vi stiller til, hvor meget styr der skal være på det danske statsregnskab.
Morten Messerschmidt (DF), 2009-02-19:
Jeg forstår udmærket godt det, finansministeren siger med hensyn til timingen af det her forslag.
Det fremgår også af forsiden, hvor der står, at regeringen fremover skal afvise EU's budget.
Sagen er jo, at de regnskaber, vi får fra EU, er så mangelfulde, at det ville få enhver minister i Danmark til at falde øjeblikkelig, hvis noget lignende fandt sted i et dansk ministerium.
Derfor vil jeg høre, om finansministeren ikke godt vil overveje i hvert fald fremadrettet at have en noget mere kritisk og harsk tilgang til det og i fremtiden overveje, hvis vi får samme meget negative anmærkninger på budgettet, så i hvert fald dér at stemme nej.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-02-19:
Jeg tror, det kræver en grundigere diskussion at kunne svare på det spørgsmål, for der er jo en række forudsætninger, der skal tilvejebringes, og ikke alle forudsætninger ligger jo i EU-systemet, men i høj grad også ude i medlemslandene, fordi en del af det her også handler om medlemslandenes administration.
I sidste ende handler det jo også om den dynamik, hvormed man formgiver det administrationsgrundlag, man kan sige der er.
Så det er jo ikke bare et spørgsmål om, at hvis nogen var bedre til bogholderi og regnskabsaflæggelse, var det her løst.
Det handler i høj grad også om, at man muligvis på en række strækninger af politiske grunde har valgt administrationsgrundlag, som i virkeligheden så at sige gør det måske næsten umuligt til fulde at opfylde alle formkrav med en fejlprocent på nul.
Derfor er det her - og nu lyser den røde lampe desværre allerede - en langt større proces, hvor alle skal medvirke.
Bundlinjen er, at regeringens position er, at vi bedst fremmer den proces ved ikke på forhånd at beslutte os for, at vi ikke vil godkende regnskaberne, hvis ikke de er hundrede procent fejlfri.
Per Clausen (EL), 2009-02-19:
Ja, der kan vi jo alle indimellem have brug for lidt overbærenhed, så jeg er glad for, at formanden signalerer det i dag - lidt usædvanligt med den formand, der sidder i sædet nu, vil jeg sige.
Men det, som jeg godt vil spørge ind til, er, at hvis man nu er skatteyder og en del af de penge, man indbetaler i skat, går igennem EU-systemet, kan man vel i grunden være ligeglad med, om det er på grund af bogholderimæssige ting, eller det er på grund af en besynderlig administrativ praksis, at man ikke efterfølgende er i stand til at være sikker på, at pengene er gået til det, de skulle gå til.
Så mit spørgsmål til finansministeren er stadig væk: Hvornår forventer statsministeren … eller finansministeren - det var en fortalelse, som man jo kan løbe ind i - at han kan møde op her og sige: Jamen nu har vi faktisk et regnskab fra EU, der modsvarer de krav, vi mener der skal stilles til regnskaber, også når de er revideret?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-02-19:
Jamen jeg så jo gerne, at den standard, der er for de danske offentlige regnskaber, til fulde kunne indfries også i EU og med den kompleksitet, at det også underliggende involverer, kan man sige, administrationen i 27 medlemslande m.v., kunne leveres allerede næste år, men det kan jeg jo ikke stå og give en garanti for.
Altså, jeg kan give en garanti for, at vi fra dansk side arbejder meget, meget målrettet på at skabe gennemsigtighed og dermed jo altså også så retvisende en regnskabsaflæggelse som overhovedet muligt.
Og jeg hæfter mig ved, at den revisionserklæring, der ligger for indeværende år, sådan set også når den konklusion, at der er tale om et regnskab, som giver et retvisende billede af EU’s indtægter, men at man altså også tillader en vis fejlforekomst af de grunde, jeg antydede før, og som tiden ikke tillader at jeg folder yderligere ud.
Morten Messerschmidt (DF), 2009-02-19:
Jeg ville næsten ønske, jeg kunne sige det samme om ordføreren, men det, som jeg egentlig gerne vil spørge ind til, er: Hvad er egentlig meget?
Altså, hvor meget skal der til, før noget er meget?
at der er svig, at der er uregelmæssigheder, at der er fejl i EU’s budgetter, det er bare ikke nok til, at man vil stemme nej.
Det vil man ikke sige fra Venstres side.
Hvor meget skal der så til?
Skal vi op på 90 pct., skal vi op på 95 pct.?
Og forestiller hr. Michael Aastrup Jensen sig i øvrigt, at man sådan personligt går ud og leverer pengene?
Det var det indtryk, jeg fik, at Kommissionen skal tage ud til alle de udørker i EU, som skal have penge.
Tror ordføreren ikke, at man kan overføre den slags elektronisk?
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-02-19:
Jeg kan jo indledningsvis starte med nøgternt at konstatere, at regeringen ikke kan støtte beslutningsforslaget og derfor indstiller det til forkastelse.
Så hvis man skal gøre det her kort - jeg har alternativt forberedt noget meget længere - handler det jo i virkeligheden måske nok så meget om, hvordan man bedst gør sin indflydelse gældende, snarere end det handler om, hvordan man ser på forvaltningen af offentlige midler, altså her specifikt EU-midler.
Der har regeringen det synspunkt, at hvis man tog beslutningsforslaget til efterretning, ville det føre til, at Danmark skulle argumentere for, at Rådet skulle forkaste EU-regnskabet, og dermed ville vi jo i virkeligheden sætte os uden for indflydelse i forhold til at fremme det, der har været vores intention, nemlig en proces, hvor man løbende arbejder målrettet for at få så korrekt en regnskabsaflæggelse som overhovedet muligt.
Så jeg tror i virkeligheden, at jeg med respekt for, at beslutningsforslaget falder timingmæssigt her, og at jeg faktisk har været i Folketingets Europaudvalg forud for Økofin-mødet den 10. februar, vil indskrænke mig til de her helt få overvejelser.
For så vidt angår det konkrete EU-regnskab for 2007, har vi jo altså støttet, at Rådet indstiller regnskabet til godkendelse, og i overensstemmelse med, hvad jeg lige har sagt, har vi gjort det, fordi der fortsat kan konstateres en række fremskridt i gennemførelsen af EU-budgettet, hvilket også fremgår af Revisionsrettens seneste årsberetninger, nemlig at Kommissionens næsten fuldt gennemførte og meget omfattende handlingsplaner for bedre intern kontrol med EU-pengenes anvendelse bidrager til en yderligere forbedring, og at de synspunkter, jeg her har givet udtryk for, i øvrigt er tydeligt afspejlet i Rådets indstilling om godkendelse af EU-regnskabet for 2007. I det lys og med de bemærkninger kan jeg - selv om jeg sådan set sagtens forstår sigtet med forslaget - ikke tilkendegive, at vi kan støtte det, men tværtimod at vi altså indstiller det til forkastelse.
Vivi Kier (KF), 2009-02-19:
Som mange andre talere før mig har været oppe at sige, er det jo ikke første gang, vi står og diskuterer satspuljer, og det er ikke første gang, vi står med et beslutningsforslag fra Enhedslisten.
Meget afhænger jo af de øjne, der ser.
Nogle kan se, at glasset er halvt fyldt, og andre synes, at glasset er halvt tomt.
Jeg vil gerne som konservativ ordfører fremhæve, at satsreguleringen af overførselsindkomster i Danmark foregår i takt med lønudviklingen.
I mange, mange andre lande foregår reguleringen i takt med prisudviklingen, men det betyder rent faktisk, at købekraften for mennesker på overførselsindkomst i Danmark vokser hvert år.
Den brede politiske aftale, man lavede tilbage i 1990 om at satsregulere og give overførselsindkomstmodtagerne lidt flere penge mellem hænderne, betyder så, at der er en satspulje, som vokser år for år.
Jeg synes, satspuljen er vigtig, for den betyder, at der er et puljebeløb, der i den grad har været med til at skabe nye, vigtige socialpolitiske tiltag for de svageste og mest udsatte grupper.
Fra konservativ side er vi altid åbne over for nye vinkler på vante mønstre, men vi finder altså, at vi får meget for de penge, der ligger i satspuljen, og vi ønsker ikke, at tiltag for de mest udsatte og svage grupper lægges over i finansloven.
Vi finder, at den grundlæggende tanke om konsensus bag aftalerne om satspuljen er rigtig, rigtig vigtig, og hidtil har alle partier ment det her, undtagen Enhedslisten, det erkender jeg.
Vi kan ikke tilslutte os beslutningsforslaget, og det kommer næppe som nogen overraskelse.
Jeg finder, at den satsregulering, som en bred vifte af politiske partier har været enige om, har været rigtig tænkt og har været en betydelig fremgang for alle de mennesker på overførselsindkomst, vi har i det her land.
Line Barfod (EL), 2009-02-19:
Det kan være let nok at sige, at man synes, glasset er halvt fyldt, hvis man har flere flasker stående ved siden af til at fylde mere i.
Men hvis man kun har det halve glas og ikke har nogen mulighed for at få mere, så kan det godt være, man ser lidt anderledes på det.
Problemet er altså, at for en række af de her grupper bliver deres købekraft udhulet år for år, de får mindre og mindre i forhold til den almindelige udvikling i samfundet.
For en dagpengemodtager gælder det, at en mandlig faglært LO-arbejders dagpengemaks. i 1982 udgjorde omkring 70 pct. af den løn, han havde haft hidtil.
Da vi nåede 2003, var det nede på 60 pct. ifølge Beskæftigelsesministeriets oplysninger.
Ifølge Ugebrevet A4 er vi altså nede på omkring 50 pct. i dag.
Mener fru Vivi Kier, at det er, at man holder det samme niveau, og at det er en fornuftig udvikling, særlig set i lyset af den stærkt stigende arbejdsløshed?
Vivi Kier (KF), 2009-02-19:
Jeg siger ikke, at det er nemt heller den dag i dag, men vi er altså det land i verden, som har det fornemste overførselsindkomstsystem og de fornemste satser.
Så gik man ind og sagde: Vi satsregulerer dem, så de følger med lønudviklingen i det her land.
Så købekraften er altså vokset år for år, og jeg synes, det er en meget, meget fornem bred politisk aftale, der ligger bag, så jeg synes, satsreguleringen har været en rigtig fin måde at anskue overførselsindkomster på, så de også får en vækst i deres indkomst.
Line Barfod (EL), 2009-02-19:
Fru Vivi Kier svarede overhovedet ikke på mit spørgsmål, så jeg prøver en gang til.
En mandlig faglært LO-arbejder havde en dagpengedækning i 1982, der var på omkring 70 pct.
I 2003 var den på omkring kun 60 pct. af den hidtidige løn, og ifølge oplysninger fra Ugebrevet A4 er vi nu nede på omkring 50 pct.
Mener fru Vivi Kier, at det er den rigtige vej, det går så, mener fru Vivi Kier, at det er godt for den flexicuritymodel, som De Konservative også påstår de bekender sig til, og hvor meningen er, at folk skal kunne opretholde deres leveniveau nogenlunde, når de bliver arbejdsløse, for hurtigt at kunne vende tilbage på arbejdsmarkedet, og mener fru Vivi Kier virkelig, at det så er rigtig smart, at man løbende udhuler dagpengene i forhold til en løn?
Vivi Kier (KF), 2009-02-19:
Jeg finder det rigtig, rigtig vigtigt, at alle mennesker, der er klar og parat til at tage arbejde, skal ud på arbejdsmarkedet, så hurtigt det kan lade sig gøre.
Dem, der ikke er det, men skal have lidt hjælp og lidt understøttelse til at komme ud på arbejdsmarkedet, skal vi hjælpe, alt det vi kan.
Så er der en gruppe mennesker i det her land, som står helt uden for arbejdsmarkedet, og som aldrig vil komme ind på arbejdsmarkedet.
Det er den gruppe af mennesker, som det er overordentlig vigtigt at sikre også en indkomst, der følger med den almindelige lønudvikling i det her land, og derfor synes jeg, at satsreguleringen har været rigtig fin.
Mennesker, der står uden for arbejdsmarkedet, men som er i stand til at tage et arbejde, skal vi gøre alt, hvad vi kan, for hurtigt kan vende tilbage på arbejdsmarkedet og blive en del af den almindelige lønudvikling, der foregår.
Dennis Flydtkjær (DF), 2009-02-19:
Tak for det.
Jeg kunne høre på ordføreren, at hun synes, det er en retfærdig måde, man finansierer tingene på i dag, hvor man regulerer overførselsindkomsterne i takt med udviklingen i lønindtægterne, men det er ikke helt rigtigt, for der bliver jo taget 0,3 pct. væk hvert eneste år, og hvis du slår op i bemærkningerne til lovforslaget og ser på udviklingen fra 1994 til nu, kan du se, at en reelt enlig folkepensionist nu får 5.496 kr. mindre, og at en reelt enlig med højeste førtidspension får 8.760 kr. mindre.
Og udviklingen bliver jo værre og værre, kan man sige, for næste år bliver forskellene endnu større.
Vil du være med til at kigge på det, så vi kan få det lavet om, så disse grupper bare følger den samme udvikling, som alle vi andre gør, og så de ikke kommer længere og længere bagud?
Vivi Kier (KF), 2009-02-19:
Nu var jeg næsten lige ved at glemme spørgsmålet, men det er der nu.
Jeg ved godt, at Dansk Folkeparti er meget optaget af folkepensionisternes forhold, og det synes jeg er rigtig positivt, og vi har jo rent faktisk i den her regerings levetid givet rigtig, rigtig meget ekstra til folkepensionisterne, men det er jo værd at huske på, at man ved at læse alle ordførertalerne fra dengang, man i tidernes morgen vedtog den her satsregulering, kan se, at man valgte at sige, at 0,3 procentpoint skal holdes væk.
Men vælger vi nu at sige, at de ikke skal gå til satspuljen, så er det jo ikke ensbetydende med, at de bliver flyttet over til overførselsindkomsterne.
Det var ikke den måde, man lavede aftalen på.
Så det er ikke et spørgsmål om at fodre hunden med dens egen hale, det mener jeg bestemt ikke det er.
Dennis Flydtkjær (DF), 2009-02-19:
Jeg kan kun sige, at jeg er enig i, at vi har gjort mange ting for folkepensionisterne og også for førtidspensionisterne.
Men kan ordføreren ikke se urimeligheden i, at de kommer længere bagud?
Hvad vi har lavet tidligere, før vi lavede den her måde at regulere på, kan vi ikke bruge til noget nu.
Er det egentlig for meget forlangt?
Vivi Kier (KF), 2009-02-19:
Jamen altså, jeg må sige, at det simpelt hen er fuldstændig forkert, når man siger, at de kommer bagud.
Det er jo ikke rigtigt.
Dengang Folketinget havde besluttet, at der alene skulle være en prisfremskrivning, kunne man snakke om, at nogle sakkede bagud.
Og så steg lønningerne blandt alle de mennesker, der var ude på arbejdsmarkedet.
Så sagde man: Det her skal vi gøre lidt bedre.
Og så valgte man at sige: Vi laver en satsregulering.
Så håber jeg, at hun sådan rigtig pædagogisk kan forklare, at det her ikke er noget med at fodre hunden med dens egen hale, og at det ikke er en uretfærdig måde, vi gør det på.
Det er en fantastisk måde, vi gør det på i det her land, når vi giver satsregulering: Vi sikrer, at mennesker helt uden for arbejdsmarkedet også får del i den velstandsstigning, der kommer i det her land.
Så jeg er ikke enig i det, der bliver spurgt om.
Marianne Jelved (RV), 2009-02-19:
Tak for tilliden.
Jeg synes jo, det er en interessant diskussion, for nogle gange får jeg sådan fornemmelsen af, at der er nogle, der virkelig tror, at der kun er en sandhed, når vi vælger at regulere overførselsmodtagernes overførsler efter lønudviklingen.
Det er jo ikke rigtigt.
Folketinget har i sin visdom for ret mange år siden valgt en bestemt metode at gøre det efter.
Vi kunne have valgt en anden metode, som man også ville have kunnet argumentere for.
Så det er meget vigtigt for mig at understrege, at der ikke er et bestemt lønreguleringssystem, der er det bedste eller det mest rigtige.
Det, der er det centrale, er også at være opmærksom på, at der faktisk i dag vil være nogle lønmodtagere, som ikke får så høj en lønstigning, som overførselsmodtagerne får, fordi der er mange forskellige niveauer i lønudviklingen på det private arbejdsmarked.
Det kan man stille spørgsmål til finansministeren om og få meget pædagogiske fremstillinger af, hvordan der er valgt en ganske bestemt metode i Danmark.
Hvis jeg nu skulle forenkle det lidt, kunne jeg sige, at man kunne vælge en gennemsnits-LO-arbejders løn, og så kunne man sige: O.k., vi lægger os i underkanten af det, og så lægger vi 0,3 pct. oven på, og de 0,3 pct. går så til satspuljen.
Nu har vi gjort det modsatte: Vi har valgt et bestemt lønstigningsniveau, og så har vi valgt at tage 0,3 pct. af det.
Det er langt, langt bedre, end hvis vi fulgte prisudviklingen.
Det har ministeren gjort rede for her; det er der andre ordførere der også har.
Det Radikale Venstre er meget stor tilhænger af, at vi sikrer, at værditilvæksten også kommer overførselsmodtagerne til gode.
Men jeg vil godt igen vende tilbage til det med lønudviklingen, for vi kunne have valgt så mange andre modeller at gøre det efter, for der er ikke en sandhed her.
Derfor er det faktisk heller ikke særlig rart at høre, at der er ordførere, bl.a. også ordføreren for forslagsstillerne, som siger, at der tages noget fra nogle mennesker her.
Vi tager ikke noget fra nogen, men vi har valgt en metode til at regne satspuljen ud på, som gør, at det ser ud, som om vi tager noget fra nogen.
Og det er selvfølgelig upædagogisk, og det burde vi have tænkt over allerede i 1990, da vi lavede den her aftale.
Det Radikale Venstre kan selvsagt ikke støtte det forslag her, og vi mener i virkeligheden også, at der er en form for manipulation i det, for Enhedslisten kunne argumentere for, at vi havde en anden form for regulering, at vi fulgte en anden lønudviklingsstatistik end den, DA's lønstatistik bygger på.
Man kunne sagtens finde nogle andre måder at gøre det på, så det blev en anden regulering - også en højere regulering - som også ville kunne forklares.
Men sagen er jo, at vi bare vælger en statistik og går ind og lægger et niveau på et ganske bestemt sted, og det er teknik.
Der er i virkeligheden ikke så meget politik i det, som man skulle tro.
Så vi støtter ikke forslaget her, og vi mener, at diskussionen skaber en forvirring i samfundet, som er ærgerlig.
Yildiz Akdogan (S), 2009-02-19:
Jeg ved ikke, hvad det er, der gør, at hr. Morten Messerschmidt ikke kan forstå, hvad jeg siger.
Jeg tror ikke, at det skyldes min jyske accent, men jeg skal da gerne prøve igen.
Vi har en arbejdsgruppe, der kigger på det her område, og lige nu er vi, som jeg sagde tidligere, med i forliget, og vi agter at arbejde videre med det forlig, vi har indgået.
Så er spørgsmålet: Er der nogle områder under satspuljen, som der kunne arbejdes videre med på et andet område?
Psykiatri er et af de klokkeklare eksempler, synes jeg, på, at regeringen – i øvrigt med Dansk Folkepartis støtte - ikke har formået at løfte opgaven.
Er den kollektive transport ikke blevet dyrere?
Og er det i øvrigt ikke blevet dyrere at købe medicin?
Morten Messerschmidt (DF), 2009-02-19:
Jeg undrer mig lidt over den hårde kritik, som fru Yildiz Akdogan retter mod den socialpolitik, som regeringen og Dansk Folkeparti har ført, samtidig med at der jo er fuldstændig slinger i, hvad det overhovedet er for en socialpolitik, Socialdemokratiet vil føre.
Jeg kan godt forstå, at man hellere vil skyde på alle de initiativer, som vi gennemfører, snarere end at fremlægge et regulært samlet udspil til noget, som man så kunne argumentere for var bedre.
Men kan vi ikke få bekræftet, at der på den socialdemokratiske kongres er taget stilling til, at satspuljeordningen, som den ligger i dag, skal væk?
Hvis der er noget, der er uhensigtsmæssigt for de svage grupper her i samfundet, er det da den tordnende uklarhed, som Socialdemokratiets ordfører giver udtryk for.
Bent Bøgsted (DF), 2009-02-19:
Jeg skal gøre det rimelig kort.
Vi har jo hørt lidt om, hvad forslaget går ud på, nemlig at folk, der har fået indekskontrakter i tiden fra 1957 til 1971, kunne få pengene udbetalt, når de blev pensioneret.
Da pensionsgrænsen nu er flyttet til 65 år og der er flydende pensionsafgang mellem det 65. og 67. år, skulle det gerne være sådan, at folk kan få pengene udbetalt, når de går på pension, og det kan Dansk Folkeparti fuldt ud støtte.
Eigil Andersen (SF), 2009-02-19:
Jeg kan sige i al korthed, at SF også støtter det her lovforslag.
Så har jeg lagt mærke til - og det synes jeg er dejligt at se - at årsagen til det her lovforslag i virkeligheden er en henvendelse fra en borger.
Det fremgår af materialet, at det er baggrunden for det.
Marianne Jelved (RV), 2009-02-19:
Det Radikale Venstre kan også støtte L 132.
Vi synes, det nærmest ligner en salomonisk løsning, selv om der har været visse indsigelser fra finansielle institutter i forbindelse med metoden at give tillægsbidraget på.
Men vi tilslutter os det; vi synes, det er en enkel og konstruktiv løsning, der er fundet ved at give to forskellige satsmuligheder - om man er 65 år eller 66 år, når man ophæver sin indekskontrakt.
Line Barfod (EL), 2009-02-19:
Enhedslisten kan også støtte forslaget.
Og jeg er enig med hr. Eigil Andersen i, at det er rigtig godt, at det en sjælden gang lykkes: at demokratiet virker, og at en borgerhenvendelse kan føre til, at der bliver lavet en fornuftig ændring.
Line Barfod (EL), 2009-02-19:
Det er helt rigtigt, at det er et forslag, vi har fremsat flere gange før, men vi har jo set på en række andre områder, at når vi bliver ved med at fremsætte vores forslag, ender de til sidst også med at blive vedtaget.
Det, jeg gerne vil høre, er ministerens holdning til, at vi oplever, at mennesker i Danmark lever i fattigdom, og at en af grundene til, at de ikke ser den samme udvikling i deres muligheder, som andre i Danmark har fået, er, at deres indkomst halter langt bagefter.
Så det er det ene spørgsmål: Mener ministeren, at det er rimeligt, at deres udvikling halter langt bagefter andres i samfundet, altså at pensionister, kontanthjælpsmodtagere og dagpengemodtagere kommer til at opleve en større og større ulighed i forhold til flertallet i samfundet?
Det andet spørgsmål er, om finansministeren virkelig mener, at det er rimeligt, at det er dem med de laveste indkomster, pensionister, kontanthjælpsmodtagere osv., der skal betale for de gode formål.
Jeg er helt enig i, at det er en masse gode formål, satspuljen bliver brugt til, indsats mod menneskehandel, forbedret psykiatri osv., men jeg forstår bare ikke, hvorfor det er de fattigste i landet, der skal betale, og ikke dem med de bredeste skuldre.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2009-02-19:
Jeg vil sige to ting: Hvis man kigger på indkomstudviklingen over en årrække op til nu, er det forkert at tegne et billede af, at f.eks. pensionisterne har haft en dårlig udvikling i deres købekraft - lad bare lige det være sagt.
Med hensyn til det andet om, at det er de svageste, der betaler, vil jeg sige, at det er en forkert tilgang, for det hviler jo på, at Enhedslistens synspunkt pr. definition er rigtigt, nemlig at overførselsindkomster skal reguleres fuldt ud med lønudviklingen.
Der har jeg sådan set
Tværtimod er det sådan, at hvis man kigger på en række andre sammenlignelige lande, som jeg også tror at fru Line Barfod vil betragte som velfærdssamfund, kan man se, at overførselsindkomsterne der reguleres efter prisudviklingen.
Så det er i virkeligheden noget relativt unikt, at vi har en regulering, der sikrer, at når der er lønfremgang på arbejdsmarkedet, er der tilnærmelsesvis en tilsvarende fremgang for overførselsindkomstmodtagerne.
Line Barfod (EL), 2009-02-19:
Det er heller ikke en naturlov, at finansministerens løn stiger hvert år, men jeg har endnu ikke hørt finansministeren foreslå, at vi skal sætte den udvikling ud af kraft, og sige, at finansministeren ikke synes, at ministerlønningerne skal stige hvert år.
Jeg forstår ikke, hvorfor finansministeren synes, at det er mere rimeligt, at hans løn skal stige, end at pensionisternes og kontanthjælpsmodtagernes løn skal stige, for slet ikke at tale om dagpengemodtagerne.
Man har jo kunnet se, at dagpengene er blevet voldsomt forringet i forhold til, hvor stor en andel de dækker.
Hele den flexicuritymodel, som regeringen bliver ved med at anbefale rundtom i verden, og som jo går ud på, at det er ret nemt at fyre folk i Danmark, men at der så skal være en ordentlig indtægt til dem, der bliver fyret, så de hurtigt kan vende tilbage til arbejdsmarkedet, halter jo længere og længere bagud, når man bliver ved med at forringe dagpengene.