Pia Kjærsgaard (DF), 2014-02-27:
Det sidste er jeg fuldstændig enig med statsministeren i.
Danske værdier er bedre end andres.
Det er bedre at bo i Danmark end mange andre lande.
Og det er sådan set derfor, vi har stillet den her forespørgsel, for sådan vil vi jo gerne have det bliver ved med at være.
Jeg har selvfølgelig fulgt debatten meget, meget nøje og har hørt, hvad folk har sagt.
Og visse steder føler jeg da, at der er en velvilje i forhold til det her.
Men hvor meget vil man skride ind?
Der er blevet talt meget om lovgivning og om, hvad man skal gøre for at fastholde vores værdier i institutionerne og svømmehallerne og alle steder.
Og der må jeg sige, at jeg har siddet og undret mig lidt over, at flere ordførere har sagt, at Folketinget ikke skal lovgive.
Jeg skal bare henvise til, at det efter kommunalvalget var Dansk Folkeparti i Hvidovre Kommune, der sammen med andre krav forlangte det for at pege på en socialdemokratisk borgmester – bl.a. at der skulle et juletræ på torvet og alle de her almindelige normer.
Det var Dansk Folkeparti, der fik det igennem – det var ikke Socialdemokratiet.
Tænk engang, at Socialdemokratiet skulle presses til det.
Det er jo fantastisk.
Og det er altså ikke bare her i Folketinget – det er også ude i kommunerne.
Og der er heller ikke andre partier, der lægger sig i selen – der er man nemlig også ligeglade.
Man lader, som om man ikke vil lovgive her.
Men hvad vil man så?
Altså, det er jo ganske utroligt.
Der nedlægges kirker, og der oprettes moskeer.
Det synes jeg virkelig er tragisk.
Man får Saudi-Arabien, Qatar og de Forenede Arabiske Emirater – med al den modbydelighed, som vi oplever i de lande i forhold til de normer, som vi har – til at være bidragydere til stormoskeer i Århus og København.
Man giver tilladelse til det.
Siger man noget ude i kommunerne fra Socialdemokratiets eller andre partiers side?
Nej, det gør man ikke.
Det vil man ikke ude i kommunerne, men man vil altså heller ikke gøre det i Folketinget.
Jeg kan godt nære en meget, meget stor bekymring for, at islam bliver mere og mere udbredt i store dele af Europa.
Jeg nærer en stor bekymring for, at kristen tradition og historie forsvinder.
Jeg nærer en bekymring for, at der bliver færre danske indfødte, færre kirker og flere moskeer.
Og så har vi i dag haft en debat i Folketinget i en temmelig tom sal, må man jo bare konstatere – men ordførerne har altså været her.
Og når vi går fra den her debat, hvad så?
Vi har haft debatten, men jeg vil bare bede om, at man skriver sig det bag øret.
Så er det hele historien om, at Ligebehandlingsnævnet skred ind over for en censor ved VUC i Herning.
Den sag var alligevel for meget.
Men kan nogen forestille sig, at den censor har lært af det?
Kan nogen forestille sig, at der også vil komme et påbud det næste sted, hvor han kommer som censor og meddeler, at han ikke ønsker at give hånd til kvinder, så det nok vil være en god idé ikke at forsøge at give hånd?
Held og lykke med eksamen.
Jamen det er jo utroligt.
Hvorfor accepterer vi det?
Vi skal da ikke findes os i det.
Og så bliver der rejst en debat i medierne, hvilket gør, at Ligebehandlingsnævnet skrider ind.
Det var jo aldrig nogen sinde sket, hvis der ikke havde været en mediedebat.
Kommer der en mediedebat næste gang?
Kommer der en mediedebat om en beboerforening, der ikke kan få lov til at opsætte et juletræ?
Kommer der en mediedebat om de adskillige daginstitutioner, som ikke ønsker at servere svinekød, og hvor der kun er halalslagtet kød og ikke svinekød?
Man sidder jo bare og putter sig, medmindre der kommer en kraftig mediedebat, for så går selv statsministeren ud og siger: Det ligger mig meget på sinde, at man får lov at servere frikadeller i danske daginstitutioner.
Jamen det er jo fantastisk.
Og hvad sker der så herindefra?
Vi tager del i debatten, men sker der noget efterfølgende?
Jeg kan bare som afslutning sige, at jeg desværre ikke kan få et flertal til at gå ind for vores dagsorden.
Det er jo altid ærgerligt.
Det kan vi ikke få slået fast, men vi kan jo selv rejse debatten igen om et år, og jeg synes, det ville være en ganske god tradition, at vi om et år – eller måske før, hvis der sker et eller andet – ser på, hvor langt vi egentlig er kommet.
Hvor dybt er vi sunket?
I hvor mange tilfælde har vi nu set og hørt om det i medierne og fået at vide, at den danske kultur og tradition bliver trampet ned.
Så jeg imødeser naturligvis, at vi om minimum et år får en debat igen.