René Christensen (DF), 2012-01-27:
Det er en spændende debat.
Jeg vil lige læse indledningen af fremsættelsestalen til forslaget op: »Regeringen ønsker en indsats over for kriminalitetstruede børn og unge, hvor kriminalitetstruede børn og unge mødes med socialpædagogisk støtte.
Lovforslaget er første skridt hen imod dette.
Børn og unge skal mærke, at deres handlinger har konsekvenser, men formålet skal være at få det enkelte barn eller den enkelte unge til at ændre adfærd på baggrund af en konsekvent pædagogisk indsats.«
Det støtter Dansk Folkeparti hundrede procent op omkring.
Det er det, der er målet med den indsats, der skal være over for børn og unge.
I forslaget her skriver man alle de rigtige ting.
Jeg tror egentlig, at mange her i salen er enige i, at det, man skriver, er det rigtige at gøre, men problemet er bare, hvordan vi får mulighed for konsekvent at vise de unge, hvad der er rigtigt og forkert, men faktisk også at give forældrene og de socialpædagogiske medarbejdere nogle redskaber.
Da vi i sin tid var med til at foreslå den her elektroniske lænke også til børn ned til 12 år, var det ikke for at straffe.
Det var egentlig også for at hjælpe.
Det er sådan, at en del af de her børn jo har nogle svage forældre, som har svært ved at styre deres børn.
Så er det sådan, at vi som samfund kommer ind og siger, at vi skal være med til at hjælpe de familier, hvor nogle af børnene er kommet ud på et skråplan, med at komme på ret køl.
Vi mente, at vi kunne understøtte familien.
Det største problem med det enkelte barn eller unge kunne være, at man færdes ude sent, og at man færdes i nogle kredse, hvor man egentlig ikke bør være, slet ikke som 12-årig.
Det er måske i nogle kriminelle kredse, hvor der er mange voksne.
Det bør man ikke være en del af.
Derfor mente vi, at netop den elektroniske lænke kunne være en hjælp for de forældre, der havde svært ved at sige til deres børn, at de skulle være hjemme.
Så kunne man fra samfundets side gå ind og sætte vi trumf på ved at bruge et mindre redskab, som faktisk skal være usynligt – man behøvede ikke at fortælle det til kammeraterne eller andre – som gør, at man faktisk ville komme hjem til aftalt tid.
Man kunne faktisk være i sit normale miljø.
Man kunne faktisk være samme sine forældre.
Man kunne være sammen med sin familie.
Man kunne fortsætte på sin skole.
Man vil udbygge ordningen for voksne.
Det virker.
Man kan være i sit normale miljø.
Der synes man, at det er rigtig godt.
Nej, de skal nemlig ud på et opholdssted, som måske ikke fungerer særlig godt.
Det er det, vi ikke kan forstå.
Det er rigtigt, at ordningen ikke har været brugt, men det er jo også svært, når vi kan se, at det administrative system og dem, der skal bruge det, fra dag et har været modstandere af det.
Men der vil jeg sige til ordføreren for Socialdemokratiet: Man skal ikke altid kun lytte til eksperterne.
Det er sådan set os, der er valgt.
Nogle gange skal vi jo også træffe beslutninger.
Hvis vi altid kun skal lytte til, hvad der bliver sagt i høringssvarene, var der ingen grund til, at vi har her.
Så kunne vi jo bare lade dem styre Danmark.
Nej, vi er jo valgt, også fordi vi har nogle holdninger.
Vi står gerne ved, at vi syntes, at det her var et redskab, der kunne hjælpe.
Vi mente ikke, at det skulle være et redskab, der skulle straffe.
Vi synes bare, at det, man gør nu, sker i en forkert rækkefølge.
Til de børn, som har det allersværest – for der er ingen tvivl om, at når man er på en lukket institution, er det ikke, fordi man har stjålet en enkelt cykel eller kommer for sent i skole; så har man massive problemer i sin hverdag – siger vi: I kan ikke komme derhen, hvor man faktisk har den største kompetence.
Nej, nu kan I ikke komme ud de steder, hvor vi godt ved der er udfordringer.
Vi synes, vi skulle have gjort det i den anden rækkefølge: have sørget for, at tilbuddene, vi har, havde en høj kvalitet, at de 15 mia. kr., vi bruger om året på at anbringe børn uden for hjemmet, blev brugt til noget, der havde en høj kvalitet.
Det kan vi desværre ikke garantere i dag, men det håber jeg at vi i fællesskab kan arbejde videre med fremadrettet og selvfølgelig også sammen med den nye regering.
Derfor synes vi, det er lidt synd, at man siger, at der nu er færre, der får mulighed for at komme på en lukket institution.
Vi synes, at rækkefølgen er forkert.
Derfor kan vi ikke støtte forslaget.
Vi synes, teksten, intentionerne sådan set er rigtige.
Vi synes bare, at man faktisk fjerner nogle muligheder fra værktøjskassen her i forhold til at hjælpe de familier, som står med de her problemer, og det enkelte barn og den enkelte unge, som findes ude i Danmark.
Så vi kan ikke støtte forslaget.