Jonas Dahl (SF), 2012-09-13:
De seneste uger har jo sådan set næsten været lidt komiske, synes jeg, men jeg vil starte med først at tage fat på det, der egentlig ligger i forhold til selve skattereformen.
Vi skulle se på, hvordan vi kunne skaffe mere til de fattigste pensionister, sikre flere penge til velfærd og flere arbejdspladser her og nu.
Det var den målsætning, SF gik ind til diskussionen om skattereformen med, og når man nu efterfølgende skal gøre regnebrættet op, synes jeg faktisk, vi er nået rigtig godt igennem.
Fik man alt?
Nej, det gør man sjældent, når man laver politik, men jeg synes faktisk, vi er kommet rigtig godt i land.
Det, vi står med nu, er en behandling af en skattereform, som giver et skulderklap til mange, der faktisk har behov for det.
Det betyder rent faktisk, at den enlige forsøger og den fattigste folkepensionist, men også LO-arbejderen, rent faktisk får mere ud af det på den anden side.
Så kan man selvfølgelig altid diskutere om mere eller mindre, og jeg synes også, at vi de seneste uger har set, at selv dem, der har været med til at lave aftalerne, måske har haft travlt med at løbe fra dem.
Jeg vil gerne stå ved, at vi har lavet en politisk aftale.
Jeg respekterer fuldt ud, at det så også er kompromisets kunst, men jeg synes også, man skal tillade sig både at sige ja, når man bruger pengene, og også sige ja, når man så vælger at tage dem andre steder fra.
For det er klart, at når man laver en skattereform, handler det også om omprioritering.
Det lagde vi fra regeringens sideikke skjul på.
Det handler om at prioritere nogle områder, og det handler selvfølgelig også om, at når man flytter rundt på nogle midler, går der selvfølgelig noget fra et andet sted.
Det skal man gøre med åben pande.
Det har vi fra SF's side gjort, men jeg er også tilfreds med, at vi netop sikrer et løft til sygeplejersken, tømreren og den ufaglærte gennem et øget beskæftigelsesfradrag.
Det er faktisk to tredjedele af det løft, der kommer i kroner og øre på grund af skattereformen.
Det tilgodeser beskæftigelsesfradraget, og det tilgodeser i særdeleshed sygeplejersken og tømreren og andre ufaglærte grupper – dem, som rent faktisk er på arbejdsmarkedet.
De fattigste pensionister får et kontant løft med en højere ældrecheck og et højere pensionstillæg, og det er samlet set lidt over 5.000 kr.
Jeg synes faktisk, man skal være stolt af, at det er lykkedes at tilgodese nogle af de fattigste pensionister, vi har i vores land, som rent faktisk har behov for et løft.
Når man så ser på hele finansieringsdelen, handler det selvfølgelig også om, hvor progressiv man kan være, og jeg er helt med på, at der er nogle partier, der synes, at man altid kan være mere progressiv.
Men når man nu står og ser på regnestykket, er jeg sådan set alligevel tilfreds med, at der, hvor vi henter noget af finansieringen fra, er fra beskatningen af fri bil.
Det handler om udstationerede medarbejdere, som nu rent faktisk skal betale skat i Danmark.
Det handler om aktionærloven.
Det handler om beskatning af bankerne.
Der er rent faktisk en række ting, som for mig at se hælder til den rigtige side.
Det er en finansiering, som rent faktisk er progressiv, og som også giver muligheden for, at vi kan lette skatten for dem, hvor det måske har været tvivlsomt, om det kunne betale sig at tage et arbejde.
Oven i har regeringen jo igangsat en kickstart, som skaber arbejdspladser.
Det synes jeg man skal sætte pris på, og det er netop også de mennesker, som helt kontant vil mærke, at beskæftigelsesfradraget faktisk er blevet øget.
Vi satte en vanskelig proces i gang, men vi er nået i hus på en sådan måde, at vi rent faktisk sikrer, at vi differentierer f.eks. børnepenge således, at de rigeste ikke får helt så mange børnepenge, og at vi rent faktisk sikrer, at dem, der måske har de største behov, får løftet.
Den enlige forsørger får en helt kontant præmie ud af at gå på arbejde.
Det har der været meget kritik af.
Jeg synes faktisk, det er et rimeligt resultat.