Rasmus Horn Langhoff (S), 2016-01-12:
Tak for det.
Et helt afgørende princip på det danske arbejdsmarked er lige løn for lige arbejde.
Hele vores samfund er bygget på tanken om, at mennesker skal belønnes efter, hvad de kan, og ikke efter, hvad de er.
I Danmark tror vi på menneskers værd baseret på deres kvalifikationer, ikke på deres køn, deres etnicitet eller andre ting.
Ligestilling er et grundlag for retfærdighed i vores samfund, ligesom lige løn for lige arbejde er et grundlag for retfærdighed på vores arbejdsmarked.
Vi skal derfor kæmpe for ligestilling og ligeløn, hvor vi kan, og vi skal bekæmpe foranstaltninger, der hæmmer ligestillingen, når vi kan.
Hvis ikke vi kæmper den her kamp, tillader vi forskelsbehandling, og hvis vi tillader forskelsbehandling, har vi også tilladt diskrimination.
En del af kampen for at sikre, at mænd og kvinder får samme løn for samme arbejde, handler om, at ansatte har viden om lønforholdene på deres arbejdsplads.
Det er en helt afgørende del af adgangen til den viden, regeringen i dag vil fjerne med det her lovforslag for ansatte i virksomheder med under 35 medarbejdere.
Det vil regeringen gøre, vel vidende at det netop er Danmarks mindre virksomheder, altså dem, der bliver berørt af det her lovforslag, som har de største problemer med løngab mellem mænd og kvinder.
Vi førstebehandler altså her i dag en lov, der skader ligestillingen for de over 500.000 ansatte, som arbejder i mindre virksomheder.
Samtidig påstår regeringen, at de ønsker at arbejde for ligestilling.
Man kan undre sig over, hvorfor man fører en politik, som arbejder imod ligestilling, samtidig med at man har travlt med at sige, at man arbejder for ligestilling.
Som beskæftigelsesministeren ved, og som mange af jer også ved, har jeg indkaldt til samråd i flere omgange for at få forklaret meningen med galskaben her.
Her har ministeren begrundet det her tilbageskridt for ligestillingen på flere forskellige måder – nogle af dem har han siden forladt.
Det argument viste sig ikke at holde overhovedet.
Senere var argumentet, at man med det tidligere forslag – den nuværende lovgivning – pålagde virksomhederne for store administrative byrder.
Det argument viste sig heller ikke at holde.
Siden har det mest været lovtekniske forklaringer, som helt ærlig virker noget konstruerede til lejligheden.
Det retfærdiggør i hvert fald i mine øjne på ingen måde, at ligestillingen i Danmark skal svækkes.
Jeg håber, at ministeren bliver klogere i den her sag, og hvis ikke jeg kan overbevise ham om at trække forslaget tilbage, kan det være, at ministeren bagefter vil indgå i en dialog med Folketingets partier om, hvordan vi kan fjerne de værste tidsler fra det her lovforslag.
Jeg har tidligere oversendt et konkret forslag med ændringer til beskæftigelsesministeren, bl.a. med krav om, at de her statistikker altså skal udleveres til medarbejderne; at de data ikke bare er noget, som chefen fuldstændig har for sig selv.
Hvis man skal have en fornuftig dialog arbejdstager og arbejdsgiver imellem, skal det selvfølgelig foregå på lige vilkår, hvor alle har adgang til den information, der er.
Så derfor kan og vil Socialdemokratiet ikke støtte det her lovforslag.
Vi har modsat regeringen mere end blot intentioner om at bekæmpe forskelsbehandling og diskrimination – vi vil rent faktisk også lægge vægt bag ordene.