Brian Mikkelsen (KF), 2010-02-02:
Efter beslutningsforslaget pålægges regeringen snarest at ændre reglerne for humanitære organisationers og patientorganisationers mulighed for at gennemføre landsindsamlinger.
De regler, der søges ændret, findes i indsamlingsloven fra 1972 og indsamlingsbekendtgørelsen.
Derfor blev bl.a. et krav om, at enhver offentlig indsamling som hovedregel krævede forudgående tilladelse fra myndighederne, afløst af en pligt til blot at anmelde en indsamling til politiet.
Med loven blev der imidlertid også indført et generelt forbud mod de såkaldte offentlige gade- og husindsamlinger, som sker ved personlig eller telefonisk henvendelse.
Baggrunden herfor var et ønske om at begrænse de ulemper for befolkningen, der kan være forbundet med denne indsamlingsform, hvor folk opsøges på gader og stræder eller på deres private bopæl.
Med hensyn til de foreninger, som før indsamlingsloven fra 1972 havde haft tilladelse til at foretage gade- og husindsamling og haft store indtægter derved, blev der i loven indsat en undtagelse fra forbuddet for disse foreningers vedkommende.
Undtagelsen indebærer, at de pågældende foreninger har kunnet fortsætte med at afholde gade- og husindsamling en gang årligt på samme vilkår, som gjaldt for indsamlingsloven.
Listen over foreninger indeholder bl.a. Kræftens Bekæmpelse, Diabetesforeningen og Dansk Røde Kors.
Loven giver ikke mulighed for administrativt at føje yderligere foreninger til listen eller ændre på de vilkår, som eventuelt knytter sig til indsamlingsretten.
Der skal ikke herske nogen tvivl om, at det ligger mig meget stærkt på sinde, at velgørende foreninger og organisationer i Danmark har de bedst tænkelige muligheder for at samle ind.
De katastrofale følger af jordskælvet på Haiti har for nylig også mindet os om nødvendigheden af det kolossale hjælpearbejde, som bl.a. nødhjælpsorganisationerne udfører.
Samtidig har indsamlingerne til de katastroferamte på Haiti også demonstreret danskernes meget store vilje til at ville hjælpe mennesker i nød.
Som jeg har været inde på, hviler de gældende regler om offentlige indsamlinger på et ønske om at have en uændret adgang til at samle ind, samtidig med at de potentielle ulemper for befolkningen begrænses mest muligt.
Desuden er det overladt til befolkningen selv at afgøre, hvilke foreninger eller formål man vil støtte, så længe indsamlingen vedrører et lovligt formål.
Disse grundlæggende hensyn er efter min opfattelse velvalgte.
Det er også min opfattelse, at indsamlingsloven i det store og hele har fungeret efter hensigten i de snart 40 år, der er forløbet siden lovens ikrafttræden.
Når det er sagt, er jeg imidlertid enig med forslagsstillerne i, at der på nuværende tidspunkt kan være grund til at gennemgå reglerne og overveje ændringer heri.
Eksempelvis er der siden 1972, hvor loven trådte i kraft, sket en voldsom udvikling i den måde, hvorpå indsamlinger finder sted.
I dag er det således helt sædvanligt, eller i visse tilfælde vel det mest almindelige, at indsamlinger helt eller delvis foregår via nettet eller ved brug af sms-tjenester.
Det er muligheder, man forståelig nok ikke forudså ved indsamlingslovens tilblivelse.
Derudover har flere af de foreninger, der har ret til at afholde offentlige gade- og husindsamlinger, de seneste år peget på, at de vilkår, der knytter sig til deres indsamlingsret, er både besværlige og utidssvarende.
Det gælder bl.a. de foreninger, hvis indsamlingstilladelse er betinget af, at indsamlingen foregår via salg af mærker.
Som også forslagsstillerne bemærker og omtaler, indebærer de nuværende regler desuden, at foreninger og organisationer, som først er etableret i Danmark efter 1972, helt generelt er afskåret fra at samle ind ved gade- og husindsamlinger.
Jeg mener derfor, at det er både rigtigt og vigtigt at lade reglerne om offentlige indsamlinger underkaste en grundig gennemgang, således at der på den baggrund kan gennemføres de nødvendige ændringer af reglerne.
Men hvor forslagsstillerne særlig fokuserer på spørgsmålet om offentlige gade- og husindsamlinger, ville det efter min opfattelse være mest hensigtsmæssigt, hvis overvejelserne herom sker som led i en mere generel gennemgang af reglerne på området, hvor man også kan inddrage betydningen af bl.a. de nye indsamlingsformer, som den teknologiske udvikling har skabt mulighed for.
Efter et godt møde med de forskellige politiske partier i sidste uge, hvor vi sådan på tværs af politiske partier var enige om at sige, at det var en god idé, at SF fremsatte det her forslag, har jeg besluttet at nedsætte et udvalg, som vil få til opgave at gennemgå reglerne om offentlige indsamlinger og vurdere behovet for ændringer.
Det var også konklusionen på mødet med partiernes ordførere, hvor udvalgets opgave blev drøftet nærmere.
Udvalget vil således blive bedt om generelt at overveje og vurdere, hvordan de fremtidige rammer for offentlige indsamlinger til velgørende formål bør udformes, således at der opnås den rette balance mellem på den ene side hensynet til de indsamlende organisationers interesse i at have de bedst mulige indsamlingsvilkår og på den anden side hensynet til, at de potentielle ulemper for befolkningen, som kan være forbundet med visse former for indsamling, mindskes mest muligt.
Der vil være tale om et bredt sammensat udvalg, som foruden de relevante myndigheder vil bestå af repræsentanter for bl.a. de indsamlende organisationer.
Justitsministeriet er nu i færd med – bl.a. på baggrund af mødet i sidste uge med partiernes ordførere – at udfærdige et udkast til kommissorium for udvalget.
Når udkastet foreligger, vil jeg sende det til Retsudvalget, forud for at jeg nedsætter udvalget.
Alt i alt vil jeg derfor kvittere for, at SF med sit beslutningsforslag retter fokus mod et vigtigt område.
Når vi fra regeringens side ikke kan støtte beslutningsforslaget om her og nu at ændre reglerne om de såkaldte landsindsamlinger, skyldes det ene og alene, at vi har besluttet at gå skridtet videre og lade det kommende udvalg foretage en grundig gennemgang af indsamlingsreglerne generelt.
Det er klart, at det vil være naturligt, at udvalget lader bl.a. de forslag og synspunkter, som er indeholdt i beslutningsforslaget, indgå i de videre overvejelser.