Poul Erik Christensen (RV), 2007-09-11:
Forhandlingerne om regeringens skattepakke er endnu et af de grumme eksempler på, at blokpolitikken i Danmark trives i allerbedste velgående.
Vi havde et naivt radikalt håb om, at en til tider reformvillig skatteminister havde bemyndigelse til at søge et bredt forlig, men det viste sig i de sidste timer at være mere naivt, end vi havde troet.
Vi havde en tro på, at statsministeren ville vise samarbejdsvilje og indgang til nye tider i dansk politik.
Forhandlingsforløbet viser endnu en gang, at Dansk Folkeparti og deres ultimative vetoret i forhold til regeringens politik skal fjernes.
Selv et halvdårligt – eller halvgodt - regeringsforslag formår Dansk Folkeparti at gøre ikke bare dårligt, men direkte skadeligt.
Har regeringen intet politisk mål og almindelig politisk stolthed?
Er der ikke grænser for, hvad regeringen vil lade sig byde af sit støtteparti?
Er det blot interessen i at bevare regeringsmagten, der er det væsentlige, og som får regeringspartierne til at acceptere DF-kravene?
Med store armbevægelser, der næppe er overgået af Professor Tribini, bekendtgør VK-ministrene, at skatteaftalen er en succes.
Hvad er det så for en succes, som professorens efterlignere roser?
Hvad er det så egentlig i kroner og øre?
Mange har regnet på det, og jeg har set JyllandsPosten den 5. september, der fortæller, at mellemgruppen med indtægter på op til 365.000 kr. vil få en besparelse på 462 kr. og 9 øre om måneden, en LO-arbejder med 200.000 kr. i indtægt får 109 kr. og 59 øre om måneden, og pensionisten med den lave indkomst på 130.000 kr. får 9 kr. og 17 øre om måneden.
Tja, hvad vil man så bruge alle de penge til?
Hvis der så bare havde været en stor beskæftigelseseffekt, som kunne være med til at løse den store mangel på arbejdskraft, ville det være bedre, men her har DF også sat sit store, sorte fingeraftryk.
Regeringens halvdårlige forslag ville have givet lidt over 10.000 flere årsværk, men nu har DF formået at reducere antallet med over 2.500 – 2.500 personer, som samfundet har så hårdt brug for til at afhjælpe travlheden i vore mange gode private virksomheder og til omsorg, pleje og helbredelse.
Partierne har indført en topskat, som i realiteten bliver på 21 pct., ved at fusionere mellemskatten og topskatten.
Der bliver virkelig et bjerg at bestige.
Det skal bestiges af faglærte arbejdere, politibetjente og sygeplejersker, der ønsker at give et ekstra nap.
De bliver ramt af en hidtil uhørt skattebarriere.
De glade forligsparter har derudover også fjernet ethvert økonomisk incitament til at indbetale penge på en kapitalpension.
Fremover bliver kapitalpensionen for topskatteydere, men dem er der jo så uforandret 960.000 af.
Det er 960.000 personer, der beskattes med en skatteprocent, der blev beregnet for landets allerrigeste og for de allerhøjeste indtægter.
Dagbladet Børsen skriver i dag i sin leder: »Jo længere, eksperterne får gravet sig ind i regeringens skattepakke, jo mere åbenlyst bliver det, at pakken er tom.
Det giver i hvert fald et hult ekko, hvis man råber efter arbejdsudbud.«
Udvalgsforhandlingerne med afdækning af den økonomiske ansvarlighed og eventuelle ændringsforslag med en grønnere profil vil afgøre, hvordan den radikale gruppe vil stemme ved lovforslagets vedtagelse.