runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Bent Bøgsted (DF), 2009-04-03:
Aftalen er en del af finansloven og er en aftale, som regeringen har indgået med Dansk Folkeparti, Radikale og Liberal Alliance.
Aftalen er stort set baseret på trepartsaftalen, som regeringen indgik med arbejdsgiverne, LO og kommunerne den 29. september 2008.
Det er så også forventningen, at arbejdsmarkedets parter lever op til aftalen, der betyder en tidlig indsats for at fastholde og bringe den sygemeldte tilbage på arbejdsmarkedet.
Det betyder en indsats, der starter senest i fjerde sygeuge med en samtale.
Det kræver en stor indsats at få folk tilbage efter en længerevarende sygdom, men samtidig skal vi være påpasselige med ikke at udsætte de syge for et unødigt pres.
Derfor er det også aftalen, at hvis ens egen læge eller sygehuslægen siger, at man ikke kan deltage i aktiveringsindsatsen fra kommunens side, fordi det går ud over den behandling, man er i gang med, er man fritaget for det.
Og det betyder jo så - vil jeg sige i forhold til den kritik, der har været vedrørende refusionen - at kommunen jo stadig væk får refusion, hvis det er lægen, der siger, at man skal fritages for aktiveringsindsatsen.
Og den aktivering kan jo sagtens være noget, som den sygemeldte skal have i forvejen, det kan f.eks. være psykologhjælp eller en anden form for behandling.
Det kræver en stor indsats at nedbringe sygefraværet, da der hvert år er 150.000, der har sygefravær.
Og tænk, hvis vi med den samlede indsats kan nedbringe sygefraværet væsentligt - det ville forøge arbejdsstyrken og samtidig give en bedre livskvalitet.
Aftalen er bedømt til at give 4.000 ekstra hænder på arbejdsmarkedet hver dag, men spørgsmålet er, om ikke der med den rigtige indsats, som der ligger i sygefraværsaftalen, snarere er tale om det dobbelte, hvis der ellers gøres den rigtige indsats, og det tror vi på at der gør med det her.
Aftalen omfatter i alt 39 initiativer, der styrker opfølgning og dialog under sygefraværet, afklaring og udredning af sygemeldte samt fastholdelse.
Det er så 13 af de initiativer, der gennemføres med det her lovforslag, og for en del af de andre handler det jo om en administrativ gennemførelse.
Det er vigtigt med en tidlig indsats, for man kan faktisk blive mere syg af at gå sygemeldt.
Derfor skal arbejdsgiveren inden 4 uger have fat i sygemeldte.
Det samme skal a-kasserne over for ledige.
Det betyder også, at kontant- og starthjælpsmodtagere og andre, der er arbejdsmarkedsparate, skal melde sig syge, hvis de på grund af sygdom ikke kan stå til rådighed for arbejdsmarkedet.
Der indføres lempelige regler, der betyder, at den sygemeldte kun mister retten til sygedagpenge fra det tidspunkt, hvor vedkommende skulle have medvirket ved opfølgning, til det tidspunkt, hvor man medvirker igen.
Det betyder, at man ikke som i dag kan miste sygedagpengene på grund af f.eks. et manglende brev; fremover er det så kun, til man medvirker igen.
Det er et ret omfattende lovforslag, og vi kan ikke nå at komme ind på alle detaljer under behandlingen her, og derfor vil jeg også blot sige, at Dansk Folkeparti kan støtte forslaget og ser frem til udvalgsbehandlingen af forslaget.
Line Barfod (EL), 2009-04-03:
Ordføreren taler pænt om, hvordan man kan hjælpe syge med hurtigt at få det bedre.
Det er jo fint, og det er vi enige om er vigtigt, men det er jo noget, der i høj grad ligger i, at man hjælper folk.
Det, der bliver lagt op til her i forslaget - nøjagtig ligesom i det ulovlige forsøg, som ministeren har sat i værk, og som hr. Bent Bøgsted flere gange har været ude at tage skarpt afstand fra og har sagt at han ville være med til at stoppe - er jo, at man tvinger folk.
Det, der ligger i det, er jo, at kommunerne risikerer at miste en masse penge, hvis ikke de sender folk i tvangsaktivering.
Synes hr. Bent Bøgsted, at det er godt for alle mennesker, der er syge uanset hvad deres sygdom består i, uanset hvordan de har det - f.eks. at blive tvangsaktiveret til at møde op i et fitnesscenter, sådan som vi har set det i forsøget i Ringsted?
Bent Bøgsted (DF), 2009-04-03:
Og hvad angår det forsøg, vil jeg sige, at jeg ikke har noget imod forsøg; det har jeg også sagt flere gange.
Jeg har ikke noget imod forsøg, for forsøg kan føre til mange ting.
Vi kan tage det med arbejdet, det er også et forsøg, der kører.
Der er rigtig meget lovgivning, der er lavet på grundlag af et forsøg.
Det, jeg har sagt, er, at hvis forsøget er ulovligt, er det kritisabelt.
Og på samrådet hørte vi så ministeren komme med en redegørelse over, hvor de kunne finde bemyndigelserne til forsøgene.
Men det er ikke det, vi skal snakke om her.
Det er lovforslaget, og i den forbindelse vil jeg sige: Jo, selvfølgelig er det kritisabelt, hvis man tvangsaktiverer nogle, der ikke kan deltage i noget.
Det er netop også derfor, vi har indført, at ens egen læge eller sygehuslægen kan sige: Det kan de ikke deltage i, for det går ud over den behandling, de er i gang med, vedrørende deres sygdom.
Line Barfod (EL), 2009-04-03:
Ministeren kom med endnu en ny lovhjemmel.
Ministeriet er efterhånden kommet med mange forskellige, men det gør det jo ikke mere lovligt, at man henviser til forskellige skiftende lovparagraffer, der ikke indeholder hjemmel.
Men hvad angår indholdet, mener Dansk Folkeparti så virkelig, at det er sundt for alle syge mennesker, uanset hvad de fejler - medmindre de har et godt forhold til deres læge og kan få en lægeerklæring på, at de er for syge til at kunne noget som helst - at blive aktiveret i et fitnesscenter, fordi kommunen ellers risikerer at miste penge?
Mener Dansk Folkeparti virkelig, at den måde, vi skal behandle syge mennesker på i Danmark, er, at vi skal sige, at alle, uanset hvad de fejler, skal hen og stå i et fitnesscenter, så en privat aktør kan tjene nogle penge på, at de er der?
Bent Bøgsted (DF), 2009-04-03:
Nej, det er selvfølgelig ikke alle, der skal hen i et fitnesscenter.
Man skal bare lige tænke på: Hvad er sygdommen?
Jeg kender nogen, der er i gang med en optræning i et fitnesscenter.
Det har noget at gøre med rygproblemer, og der er det altså rigtig godt at få styrket rygmusklerne.
Det kan man se på personen i dag, der har fået det meget bedre på grund af den træning.
Selvfølgelig skal man også se på, hvad det er for personer, man sender til et eller andet.
Hvad kan de klare, og hvad kan de ikke klare?
Hvis personen selv mener ikke at kunne klare det, skal man selvfølgelig snakke med sin egen læge, og siger man til kommunen, at man ikke kan klare det, skal kommunen tage kontakt til vedkommendes egen læge og få at vide, hvordan det er.
Og hvis personen så ikke kan klare det, skal vedkommende ikke sendes ud.
Der er ikke tale om tvangsaktivering.
Thomas Adelskov (S), 2009-04-03:
Jeg bliver bare nødt til at sige til hr. Bent Bøgsted, at det ikke er det, der fremgår af lovforslaget.
Og det er sådan set derfor, vi andre står her i dag og problematiserer, at fordi kommunerne er økonomisk hårdt pressede - og det har Dansk Folkeparti været med til at gøre dem - ender de med at tvangsaktivere en masse mennesker for at få den høje refusion.
Så jeg må sige til hr. Bent Bøgsted, at hvis man tror, at den opfattelse, som Dansk Folkeparti nu står på talerstolen og har, er den, der er i lovforslaget, så er det ikke rigtigt.
Men vi vil meget gerne være med til sammen med hr. Bent Bøgsted at lave et ændringsforslag, som gennemfører lige nøjagtig den pointe.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2009-04-03:
Det er rigtigt, at de, der nu er syge, ikke har et ønske om at være syge.
Jeg tror tværtimod, at de har et ønske om at være raske og også at blive raske igen så hurtigt som muligt, hvis de endelig er blevet ramt af sygdom.
Det, der er problemet i det her, er jo, at i stedet for at man går ind og kigger på den enkelte syge og spørger, hvad man kan gøre for vedkommende, så ser man på kommunekassen og spørger: Hvad kan vi gøre for den?
Der er jo ingen tvivl om - det tror jeg også hr. Bøgsted må give mig ret i - at i det tilfælde her, hvor det kommer til at ramme kommunekassen, hvis ikke refusionen kommer til at passe, så er der kun to steder at sende regningen hen, og det er enten til børneværelset eller over på plejehjemmet.
Er det ikke korrekt?
Bent Bøgsted (DF), 2009-04-03:
Sagt til hr. Lennart Damsbo-Andersen: Hvis kommunen lever op til loven og følger den, altså de refusionsbestemmelser, hvor man kan give aktivering helt ned til 1 time, så får vi slet ikke den situation, som hr. Lennart Damsbo-Andersen kommer ind på.
Den situation, som hr. Lennart Damsbo-Andersen nævner her, opstår netop kun, hvis kommunerne ikke følger loven og ikke udnytter de muligheder, der er i lovgivningen.
Det er kun da, at kommunerne vil komme til at stå i den situation, at de ikke får refusion.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2009-04-03:
Det er jo meget godt alt sammen.
Hvis jeg ikke tager meget fejl af det, som vi har hørt både på samrådet den anden dag og i pressen, er der rent faktisk mennesker, som bliver frataget deres indtægt, deres indkomst, fordi de nægter at deltage i en aktivering, som de er blevet påduttet af kommunen.
Knud Kristensen (KF), 2009-04-03:
Nu var jeg jo til det samme samråd, som hr. Lennart Damsbo-Andersen henviser til.
Der fik vi dokumenteret, at de forsøg, der kører, er fuldstændig lovlige.
Det, som man kan sige, er, at der er fem situationer, hvor der er sket noget, der ikke er hensigtsmæssigt.
Der må man sige, at det altid er en meget besværlig situation at vurdere, hvor meget den enkelte sygemeldte egentlig kan deltage i.
Det er det, man skal dygtiggøre sig inden for i kommunerne, på jobcentrene.
Jobcentrene har nu en kompetence, der gør, at de har langt, langt bedre mulighed for at supervisere hinanden, fordi centrene nu bliver slået sammen, og de bliver mere målrettede i forhold til den aktive beskæftigelsesindsats.
Der skal de også gøre sig nogle erfaringer for netop at imødekomme den enkelte sygemeldte.
Det får de muligheder for, i og med at der nu kører nogle forsøg, som er ganske lovlige i forhold til det danske retssystem.
Lennart Damsbo-Andersen (S), 2009-04-03:
Det er rigtigt, at der på samrådet blev sagt, at det er fuldt ud lovligt.
Det er overhovedet ikke dokumenteret nogen steder, og der bliver også fra oppositionens side sat store spørgsmålstegn ved lovligheden i forsøgene.
Det er også ved at blive undersøgt nærmere, og jeg kan garantere for, at vi vender tilbage til den diskussion.
Jeg og vi i Socialdemokratiet er ikke uenige i, at det er godt og fint med en tidlig indsats i forhold til syge, også i forhold til at man kan have samtaler med sin arbejdsgiver.
Det er ganske glimrende, at man kan komme hurtigere i gang og tilbage på arbejdspladsen igen.
Der, hvor problemet opstår, synes vi, er, når den syge er i en situation, hvor vedkommende er blevet syg af at gå på arbejde - enten på grund af en arbejdsskade, psykisk nedslidning, stress eller noget andet - og hvor der bliver stillet krav til den syge om at deltage i alle mulige aktiviteter, hvor den syge i den sidste ende kan risikere at miste sin indkomst.
Her er det overhovedet ikke indføjet i lovgivningen, at man skal kigge på arbejdspladsen og se, hvad det er for noget, der gør, at folk bliver syge der.
Knud Kristensen (KF), 2009-04-03:
Ja tak.
Jeg må lige minde hr. Lennart Damsbo-Andersen om, at de halvandet år jeg har været med i Folketingets arbejde, har vi virkelig haft fokus på arbejdsmiljøet.
Der har vi haft fokus på nogle bedre rutiner.
Der har vi haft fokus på hele processen, der sker på det danske arbejdsmarked.
Jeg synes, vi har frembragt nogle meget flotte resultater, nogle gode betingelser for den enkelte virksomhed, der imødekommer den enkelte medarbejder, så vi modgår det med, at man bliver syg af at gå på arbejde.
Det er uheldigt, og det er heldigvis blevet langt, langt bedre.
Det synes jeg at man skylder de sygemeldte.
Eigil Andersen (SF), 2009-04-03:
Det her bliver kaldt en hjælp, men problemet er jo, at det, som det i virkeligheden er, er, at den syge bliver spundet ind i et net af dokumentation og kontrol og pres, i masser af tilfælde også ud i noget urimeligt, og det er jo ikke en hjælp.
Det er også en af grundene til, at SF ikke kan stemme for det her forslag.
Den syge bliver pålagt masser af pligter, arbejdsgiverne får ikke pålagt nogen pligt.
Hvis det er sådan, at den syge ønsker at få udarbejdet en fastholdelsesplan på arbejdspladsen, kan arbejdsgiveren sige: Nej, det vil jeg ikke gøre.
Hvorfor er det lavet sådan, at den syge skal have et hav af pligter, og arbejdsgiveren ikke skal have pligt til at lave en fastholdelsesplan, hvis den syge ønsker det?
Knud Kristensen (KF), 2009-04-03:
Det er jo lige præcis der, at synspunktet differentierer mellem, hvordan SF kigger på lovforslaget, og hvordan jeg opfatter det og læser det.
Jeg forstår det netop som en positiv indgang til den sygemeldte, altså at man kommer den sygemeldte i møde.
Til det med, at den sygemeldte får en masse pligter, vil jeg sige, at den sygemeldte indgår i en samtale om, hvad problemet er.
Hvis en sygemeldt er i et arbejdsteam, der gør, at de psykiske forhold er ulidelige, og at man bliver sygemeldt, kan en samtale om den problemstilling - hvad kan vi gøre? - hjælpe.
Den pågældende kan flyttes til et andet job, et andet arbejde, måske i den samme virksomhed, og det synes jeg er at imødekomme den pågældende, i stedet for at den sygemeldte kommer hjem og er sygemeldt i længere tid, uden at vedkommende har nogen tilknytning.
Det er ikke i orden.
Eigil Andersen (SF), 2009-04-03:
Som det er fremgået, er jeg overbevist om, at virkeligheden vil vise mange, mange forfærdelige og umenneskelige eksempler.
Det får vi så at se.
Hvis man forestiller sig en syg, som så går ind på den her tankegang - det vil der være mange, der vil gøre, også fordi systemet vil tvinge dem til det, og det kan der også være noget positivt i - og den syge kommer og siger til sin arbejdsgiver: Kære arbejdsgiver, jeg vil meget gerne have, at du og jeg nu laver en plan for, hvordan jeg kan blive fastholdt her på arbejdspladsen, så siger reglerne efter lovforslaget, at arbejdsgiveren har fuld ret til at sige nej.
Jeg forstår det ikke.
Knud Kristensen (KF), 2009-04-03:
Jeg vil gerne understrege, at der ligger ingen straffeaktioner i den her lovgivning.
Her ligger ganske enkelt nogle elementer, der gør, at man imødekommer den sygemeldte.
Med hensyn til den situation, som fru Line Barfod fremfører her, vil jeg henvise til, at på det danske arbejdsmarked i dag er der virkelig mange, mange lønmodtagere, der har en sygdom af enten den ene eller anden karakter, som har lavet en aftale med virksomheden, og som holder sig i gang med netop det job, som de har arbejdet med hele livet.
Det er den situation, det er den tanke, og det er de elementer, der netop ligger i det her: Hvordan kan vi imødekomme den enkelte sygemeldte, sådan at man fastholder den pågældende i jobbet?
Det skal ikke være et spørgsmål om, at man går ud og bruger nogle metoder, der gør, at den syge bliver mere syg af det.
Det er altså en misforståelse af situationen, der bliver fremført her.
Der vil jeg gerne forfægte, at det ikke er det, der ligger i lovforslaget.
Det er rent faktisk, at man imødekommer den pågældende, der bliver sygemeldt.
Leif Lahn Jensen (S), 2009-04-03:
Jeg må sige, at jeg nærmere synes, at det ser ud til, at Dansk Folkeparti hellere vil tilfredsstille regeringen frem for at hjælpe de syge.
Men det har vi jo set før.
Jeg hørte også Dansk Folkeparti sige, at man kender nogen, som kan få det bedre.
Jeg kunne egentlig godt tænke mig at spørge: Hvad med alle dem, som er derude, som bliver mere syge af at blive jagtet rundt, og som ikke har godt af at køre gennem det her system igen og igen?
Hvordan vil Dansk Folkeparti tage hensyn til dem?
Bent Bøgsted (DF), 2009-04-03:
Jamen det er jo netop der, hvor de skal tale med deres egen læge eller sygehuslægen og få dennes vurdering af, hvad de kan klare, og hvad de ikke kan klare.
I samarbejde med deres egen læge eller sygehuslægen får kommunen selvfølgelig en henvendelse om, at de her personer vil tage mere skade af at være med i aktivering, end hvis de var fri for det, fordi det vil gå ud over deres behandling i det lægelige system, i sygehussystemet.
Leif Lahn Jensen (S), 2009-04-03:
Det vil sige, at man vil hjælpe de syge.
Jamen så har jeg et interessant spørgsmål mere.
Tror hr. Bent Bøgsted så, at de syge kan blive mere raske ved at komme tilbage til det samme arbejdsmiljø, som egentlig har gjort dem syge?
Tror hr. Bent Bøgsted det?
Det er et ganske enkelt spørgsmål.
Bent Bøgsted (DF), 2009-04-03:
Der vil altid være nogle, der ikke kan komme tilbage til det samme arbejde.
Det kan der være mange årsager til.
Det kan være det, som hr. Leif Lahn Jensen siger, altså at de ikke kan klare det miljø.
Det er der, hvor kommunen og jobcentrene så også skal ind og hjælpe dem.
Så skal de prøve at finde noget andet og finde ud af, hvad de så skal sætte dem til, og hvor de skal sende dem hen at arbejde.
For det er klart, at det ikke er alle, der kan vende tilbage.
Det ligger jo netop også i de samtaler, hvor arbejdsgiveren kan have en samtale med de sygemeldte.
Hvis ikke de kan tale sammen, er det jobcenteret, der skal ind og have den samtale, og så må man finde ud af, hvordan man løser det problem.
Det er der netop også taget højde for.
Så der er jo ikke nogen, der bliver tvunget tilbage til det sted, hvor de arbejdede, hvis ikke de kan.
Det er det, der skal afklares i jobcentrene.
Kommunen tager samtalen, og så skal jobcenteret finde ud af, hvordan de så får de sygemeldte videre til et andet sted.
Knud Kristensen (KF), 2009-04-03:
L 165, forslag om ændring af lov om sygedagpenge og en aktiv beskæftigelsesindsats.
Ved gennemførelsen af dette lovforslag kommer den sygemeldte berettiget i centrum og er ikke længere overladt til sig selv ved indtruffet sygdom.
Der skal gennemføres en samtale med den sygemeldte senest 4 uger efter, at sygemeldingen er anmeldt.
Det er helt rimeligt, at den sygemeldte får mulighed for en samtale i en tid, hvor der er mest behov herfor.
Sygemeldinger kan være forårsaget af mange forskellige ting - der kan være tale om såvel fysisk som psykisk indtruffet sygdom, hvor en samtale kan ændre meget i den enkelte situation.
Den sygemeldte lønmodtager skal anmode om at få udarbejdet en fastholdelsesplan, hvis lønmodtageren ikke forventes at vende tilbage til arbejdet inden 8 uger, regnet fra første sygedag.
Arbejdsgiveren og lønmodtageren udarbejder en fastholdelsesplan sammen, og af planen skal det fremgå, hvordan lønmodtageren hurtigst muligt kan vende tilbage til arbejdet.
Arbejdsløshedskassen skal indkalde sygemeldte forsikrede ledige til en personlig samtale om, hvordan og hvornår den syge igen kan stå aktivt til rådighed for arbejdsmarkedet.
Her skal samtalen også gennemføres senest 4 uger efter første sygedag, og arbejdsløshedskassen skal på baggrund af samtalen give oplysningerne videre til kommunen.
Der kan dog i visse situationer gennemføres samtale via telefon, såfremt det skønnes, at sygemeldtes helbredssituation er uproblematisk, og at tilbagevenden på fuldtid sker inden for 14 dage regnet fra det tidspunkt, hvor samtalen har fundet sted.
Arbejdsgiveren kan også forlange en lægeerklæring, en såkaldt »mulighedserklæring«, af en lønmodtager ved såvel kortvarigt som længerevarende sygefravær.
Lægeerklæringen har til formål at bidrage til, at lønmodtageren fastholdes på arbejdsmarkedet.
I lovforslaget er der indlagt de menneskelige hensyn, der gør, at sygefraværet reduceres betydeligt.
Samtidig understreges det indirekte over for den sygemeldte, at den enkelte har betydning for arbejdsmarkedet, og at der er mulighed for at bevare tilknytningen til virksomheden og til arbejdskolleger.
Det Konservative Folkeparti støtter forslaget.
Line Barfod (EL), 2009-04-03:
Jeg synes, det er en noget voldsom erklæring fra hr. Knud Kristensen at sige, at hvis man bliver syg, bliver man overladt til sig selv.
Det er da en voldsom anklage mod hele det sundhedsvæsen, som hr. Knud Kristensens parti har været med til at stå i spidsen for i de sidste snart 8 år, at man dér åbenbart ikke gør nogen som helst indsats, men blot overlader folk til sig selv.
Det synes jeg da lyder noget besynderligt.
Men det, jeg egentlig gerne vil spørge om, er, om hr. Knud Kristensen tror, at det er en hjælp til at blive hurtigere rask, hvis man har en sygdom, som bliver forværret ved stress, hvad rigtig mange sygdomme gør, at man lever med en konstant trussel om at få frataget sit indkomstgrundlag - det, der skal betale ens husleje og andre udgifter hvis man ikke f.eks. møder op i et fitnesscenter, selv om ens læge måske synes, at det er en dårlig idé, og hvor kommunen så alligevel fastholder, at man skal møde op i fitnesscentret.
Mener hr. Knud Kristensen, at det er godt for folk med stress eller andre sygdomme, der bliver forværret af stress, at skulle leve med den konstante trussel om at miste deres forsørgelsesgrundlag?
Knud Kristensen (KF), 2009-04-03:
Det er jo klart, at når man vil opfatte noget, der bliver sagt, som det modsatte af, hvad det egentlig betyder, er det jo klart, at det giver anledning til en større debat.
Det kender vi her fra Folketingssalen.
Med hensyn til hvordan det er med den, der i dag bliver syg på en arbejdsplads, tager hjem og ikke har noget tilknytning til virksomheden, synes jeg, at det er for ringe af arbejdsmarkedet.
Det er for ringe af erhvervslivet, at man, når man bliver syg og ikke kan passe sit arbejde, så fuldstændig mister kontakten til virksomheden.
Det er ikke i orden, og det retter det her lovforslag op på ved netop at gøre det muligt, at man får en kontakt til virksomheden og holdes i gang.
Det har ikke været muligt tidligere, for så fik man bøder og pålæg om, at man ikke måtte kontakte den sygemeldte.
Det her synes jeg er rigtig godt, og det er i orden i forhold til den sygemeldte.
Med hensyn til at man bliver stresset, hvis man skal møde i et fitnesscenter, vil jeg sige, at det her jo klart er noget meget følsomt noget, altså at man nu kontakter en, der er syg, for en samtale og kommer med et program, et skema, for, hvordan og hvorledes den pågældende skal komme i gang igen.
Betyder det, at jeg skal stoppe nu?
Line Barfod (EL), 2009-04-03:
Vi har jo hele tiden masser af eksempler på folk, der kontakter os, eller folk, vi møder, når vi er ude, som bliver så syge af at være i kontakt med systemet.
Først er de blevet syge af deres arbejde, fordi der ikke er et ordentligt arbejdsmiljø, og så bliver de endnu mere syge af at være i kontakt med det system, der skal hjælpe dem, fordi de bliver stresset rundt og tvunget til alt muligt hele tiden, når de prøver at søge førtidspension eller andre ydelser.
Mange af dem ønsker slet ikke at komme på førtidspension, når de starter i systemet, men ender med at være helt derude, fordi de bliver ødelagt af at være i kontakt med systemet.
Nu vil man så allerede fra starten af et sygdomsforløb gå i gang med at stresse folk.
Hvis det nu var hr. Knud Kristensen selv, der blev syg, og som risikerede at stå uden indkomst og ikke have penge til at betale sine boligudgifter, ikke have penge til at købe mad eller noget som helst andet for, tror hr. Knud Kristensen så ikke, at det var noget, der ville køre rundt oven i hovedet hele tiden, og det, man ville bruge flest ressourcer på at tænke på, var: Hvordan skal jeg klare situationen for mig selv og min familie, hvis jeg mister forsørgelsesgrundlaget, fordi jeg simpelt hen ikke er i stand til at møde op til de fitnessøvelser, kommunen pålægger mig?