Frank Aaen (EL), 2012-02-09:
Dem har vi været imod, og vi er også imod den her videreførelse af dem, for vi synes, det er grundlæggende forkert, at skatteyderne skal stå for alt det, der har givet tab, hvorimod aktionærerne kan få lov til i den ene eller den anden form at videreføre alle de dele af bankvirksomheden, der giver overskud.
Altså, det der med at nationalisere underskuddet og så til gengæld privatisere alt overskuddet synes vi er en rigtig dårlig idé set ud fra et samfundsmæssigt synspunkt.
Det har i virkeligheden ikke ret meget med ideologi at gøre.
I virkeligheden mener jeg, at højresiden af salen her burde have lidt det samme synspunkt som Enhedslisten, nemlig at hvis det er så elendigt, så lad det falde.
Det er jo sådan set grundlaget for al liberalistisk og kapitalistisk tankegang, altså at det, der ikke kan give overskud, bare skal falde.
Men her tager vi altså som samfund underskuddet på os, hvorimod overskuddet stadig væk kan ligge hos aktionærerne.
Lad mig sige til den der snak om, at bankerne selv betaler, at det ikke passer, og der er bl.a. to årsager til, at det ikke passer.
Den ene er, at når de bidrager til de her bankpakker, trækker de det fra i skat.
Og når man indregner skattefradraget, som bankerne scorer, er der samlet set for staten et milliardunderskud på de her bankpakker.
Den anden årsag er – og det er ikke så meget med i debatten – at bankerne gentagne gange har fået lov til at låne gratis i Nationalbanken, for de låner til en rente, der er mindre end inflationen.
Det tror jeg er noget, de fleste af os meget gerne ville, hvis det var muligt, altså at låne noget til en rente, der ligger under inflationen.
Det har bankerne gjort, samtidig med at de genudlåner til borgerne og til erhvervslivet til en meget høj rente, og samtidig med at de har skruet op for gebyrerne.
Man kan sige det på den her måde: Bankerne har lånt vores penge via Nationalbanken til ingenting, gratis, samtidig med at vi skal betale høje renter og høje gebyrer til bankerne.
Det er også en form for bankstøtte, som løber op i rigtig mange milliarder kroner, og som er årsagen til, at Danske Bank har påstået, at de har tjent en masse penge.
De har også tabt en masse; aktionærerne synes, at de skulle have tjent endnu flere, men de har tjent penge, og det har de gjort på grund af os.
Det har de ikke gjort, fordi de er dygtige, men fordi de har fået nogle ganske fortrinlige vilkår stillet til rådighed af staten.
Det er også derfor, at det er et interessant regnestykke, der var forleden dag i A4, opstillet af en ekspert, der sagde, at havde vi i stedet for bare at støtte Danske Bank med garantier og indskud sagt, at vi ville have aktier som betingelse for den hjælp, så havde staten tjent 25 mia. kr. bare på Danske Bank.
Og det gælder også den måde, man har gjort det på i Sverige.
Og man tog selvfølgelig også det på sig, at man havde ansvaret for at drive banken på en fornuftig måde.
Nu er det ved at være tyndet ud, for nu er staten næsten trådt ud af Nordea – vi ved, at den styres på ganske almindelige vilkår.
Men det siger alligevel lidt om, at den anden måde at gøre det på kunne have givet os en statsfinansielt set enormt stor fordel for samfundet.
Man tørrer regningen af på os ved at hæve gebyrerne og ved at hæve renten, samtidig med at man har gennemført fyringer af flere tusinde ansatte i bankerne.
Altså, man opfører sig gennemført asocialt og samfundsskadeligt, også efter krisen og efter, at man er blevet reddet igennem krisen, og derfor synes jeg altså, det er lidt underligt, at alle andre partier i Folketinget på nær Enhedslisten bare synes, at de der bankpakker er evigskønne og gode, og at dem skal vi bare fortsætte med.