Per Stig Møller (KF), 2010-10-28:
Jeg vil godt takke Folketingets flertal for, at vi nu gennemfører en ny medielov.
Jeg synes, det har været et godt arbejde, vi har haft, og jeg havde også gerne håbet, som hr. Holger K. Nielsen gav udtryk for, at det kunne have været et bredere forlig, for det er altid bedst.
Men det var så ikke muligt, og det, der skilte os ad, var jo tydeligvis ikke Danmarks Radio, men dette, at der kommer en ny radiokanal, og det er selvfølgelig klart, at den kommer på FM-båndet.
Så var det Danmarks Radio, der vandt den, men hvis man vinder noget for 8 år, kan man ikke regne med at have det for evigt, og det vil sige, at så skal det altså i udbud igen.
Vi har respekteret Socialdemokratiets og Radikales lov, den vil så gå i udbud igen, og her har vi så valgt at sige på baggrund af de 8 års erfaringer, at vi prøver at se, om vi ikke kan lave en anden kanal.
Hvorfor har vi så valgt denne nye form, denne news/talk-radio eller nyheder/tale-radio?
Ja, det er lidt svært at finde ud af, hvad det er for en radio, hvis man hører hr. Mogens Jensen.
Nogle gange står han og siger, at nu slår vi lokalradioerne og P 3 og P 4 ud, men det er jo faktisk ikke det, der er lagt op til.
Andre gange siger han, at det bliver en konkurrent til P 1, som der ikke er brug for.
Men altså, hvordan kan man være en konkurrent til både P 1 og lokalradioerne?
Det tyder på, at hr. Mogens Jensen vælger sin kanalprofil efter, hvem han skal argumentere med, men det er jo ikke særlig sagligt, så lad mig derfor kaste lys over det.
Dem er der rigeligt af derude.
Det er jo rigtigt, som det er blevet sagt, at der jo er et monopolbrud der, så hvorfor skulle vi det?
Det, der er vores opfattelse – og det kan hr. Holger K. Nielsen så kalde ideologi, men man har også lov til at have en politisk opfattelse, vi er jo i politik, fordi vi synes, der er noget, der skal gøres bedre og anderledes – og det, vi vurderede, var, at det jo i virkeligheden er P 1, som har brug for en konkurrent og for at se, om det kan laves på en anden måde.
Det er ikke nogen kritik af P 1, det skal overhovedet ikke forstås som et opgør med P 1, for det er det overhovedet ikke.
Jeg har selv været chef for store dele af P 1, jeg har dyb respekt for P 1, og jeg lytter meget til P 1.
Jeg har stor respekt for Danmarks Radio, og jeg lytter meget til Danmarks Radio, men det betyder jo ikke, at man ikke må have mangfoldighed.
Det, at man kan lide én ting, betyder jo ikke, at man skal sige, at så må der ikke være noget som helst andet.
Siden operasangerens dage omkring 1930, hvor Danmarks Radio holdt til ovre i Stærekassen, er der sket det, at der er kommet mere kommunikationsteknologi.
Det er muligt at kommunikere på flere platforme, det er muligt at have flere kanaler, FM-kanaler og nu også andre former for kanaler.
Det er alt sammen blevet muligt.
Når alt det er muligt derude og det bruges, skal vi så sige: Jamen vi interesserer os nu kun for én mulighed og én institution?
Det kan man godt kalde ideologi eller politik, og jeg står gerne ved, hvad min politik og vores politik er, nemlig at vi ønsker at fremme mangfoldigheden.
I et demokrati skal der være mangfoldighed og mange indgange, også når man tænker på kulturstoffet.
Det er jo ikke, fordi det er blevet overforkælet, det kan man jo også se af, at mediedirektøren i Danmarks Radio gør meget ud af at sige, at nu vil han gøre mere ud af f.eks. litteraturstoffet, hvilket er en erkendelse af, at der har været gjort for lidt ud af det.
Det vil sige, at man da godt kunne forestille sig, at en ny kanal også kunne levere kulturstof på en ny måde, og lad det dog blive afprøvet.
Det er det, der er ideen i det.
Vi har så haft et af os uafhængigt udvalg – men sammensat af os selvfølgelig – til at komme med anbefalinger, og vi har fulgt den model, som vi synes appellerer bredest inden for det område, jeg har nævnt, og som også kan få de unge i tale, for det er jo interessant, som fru Ellen Trane Nørby gjorde opmærksom på, så mange unge der har fravalgt Danmarks Radio.
Så der skulle være en chance for nu at kunne understrege, at dette ikke er et opgør med Danmarks Radio.
Derfor vil jeg også godt ramme en pæl igennem, at vi skulle have lavet en nedskæring.
Jeg står her med licenstilførslen til Danmarks Radio i faste priser, altså indekseret, og hvis vi ser på indeværende aftaleperiode, som hr. Holger K. Nielsen og hr. Mogens Jensen er med i, og siger, at indekstallet er 100 i 2007, så falder det under det forlig, de er med i, til 99 i 2008, men så stiger det igen til 100 i 2009 og 2010, og i den nye aftaleperiode er det 100 hele vejen igennem, så der er altså ingen nedskæringer.
Der er selvfølgelig fjernet de penge, som ikke skal bruges længere, når man ikke har den kanal, man havde i 8 år, ligesom der selvfølgelig er overført penge til film, og i går, da vi lavede filmforliget, var hr. Mogens Jensen i hvert fald glad for at registrere, at der er overført flere penge til film.
Så er det klart, at der er færre penge til noget andet, for man kan jo ikke få penge for noget, man ikke laver.
Så det er altså ikke rigtigt, at det er et opgør med Danmarks Radio.
Danmarks Radio er uændret og på samme økonomiske niveau, og de nye opgaver, som vi har givet Danmarks Radio i aftalen, er der tilført nye penge til.
Jamen hvor kommer så alle de penge fra? Når Danmarks Radio ikke er skåret ned, og der er kommet penge til noget nyt, er det logiske spørgsmål jo: Hvor kommer alle de penge fra?
Jo, de kommer fra, at der er kommet flere licensmidler ind end forventet, og derved fremkommer der et beløb, som kan bruges, og det kan kun bruges til medierne.
Man kan spørge, hvorfor vi så ikke kan spare dem; i disse økonomisk hårde tider kunne man vel tage de penge og spare dem.
Det må vi bare ikke, for det er medielicensbetalernes penge, og de kan derfor ikke gå i statskassen, men skal bruges inden for medieområdet.
Derfor har det været vigtigt for mig at understrege, hvad der har været filosofien bag det her, og hvad der er sandt og falsk i forbindelse med den nye politik, der bliver ført.
Vi har selvfølgelig også ønsket mere mangfoldighed, som fru Ellen Trane Nørby jo har gjort meget klart her, gennem at få flere public service-produkter, og det vil sige, at vi har øget puljen.
Det vil sige, at vi får flere producenter, der kan lave film og radio, end vi havde før, og det er da meget godt.
Det er da meget godt, at vi får mere mangfoldighed og får set, om det kan gøres på andre og nye måder, og flere stemmer kan komme ind, og flere talenter kan få lov at udfolde sig, og det er da meget godt.
Det har selvfølgelig krævet, at der kommer penge ud i miljøerne, som så kan producere til Danmarks Radio, og det synes jeg da vi skal være glade for.
Det betyder så også, at der kommer public service på flere platforme, og her vil jeg vende tilbage til det, jeg sagde før, nemlig at nu er der altså flere platforme, fordi kommunikationsteknologien har skabt flere platforme.
Det må vi da også tage højde for, og så er det da kun godt, der kommer mere public service, altså alment forbrugsstof.
Det er det, jeg godt har villet præcisere, og det er de bemærkninger, jeg synes jeg har villet komme med her, fordi det er det, debatten har cirklet om i dag.
Alle de øvrige goder ved forliget er jo blevet nævnt af alle de ordførere, som går ind for det, så dem vil jeg ikke komme ind på, men jeg har villet præcisere vores filosofi bag forliget og også forligets forhold til Danmarks Radio.