runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2013-10-31:
Fru Inger Støjberg siger, at man skal kunne forsørge sig selv.
Det kan Kenneth Iversen.
Han kan forsørge sig selv.
Han var ude for en alvorlig arbejdsulykke; han omskolede sig; han arbejder i dag som ingeniør; han forsørger sig selv og sin familie.
Alligevel får han afslag på at bo her i Danmark med sin kone og deres børn.
Kenneth Iversen kunne også have valgt noget andet, for hans arbejdsulykke var så alvorlig, at han kunne være gået på førtidspension.
Hvis han havde taget imod førtidspension, kunne han godt være blevet familiesammenført med sin kone, og så stod han ikke med de problemer, som han står med i dag.
Mener fru Inger Støjberg, at det er et rimeligt regelsæt?
Kan vi være det bekendt over for Kenneth Iversen?
Inger Støjberg (V), 2013-10-31:
Enhedslistens beslutningsforslag, som vi behandler i dag, er et forslag om at ændre det krav om selvforsørgelse, som stilles, hvis man skal opnå permanent opholdstilladelse eller få familiesammenført sin ægtefælle.
I dag er det sådan, præcis som ministeren redegjorde for, at hvis man har modtaget ydelser efter lov om aktiv socialhjælp eller efter integrationsloven inden for de seneste 3 år, kan man ikke få permanent opholdstilladelse eller få familiesammenført sin ægtefælle.
Enhedslistens forslag går ud på, at revalideringsydelse ikke længere skal tælle med som socialydelse, når man skal se på, om kravet bliver opfyldt.
Venstre bakker op om kravet om selvforsørgelse.
For Venstre er det vigtigt, at man kan forsørge sig selv og sin familie, når man får permanent opholdstilladelse eller får familiesammenført sin ægtefælle hertil.
Vi skal stille krav til de udlændinge, der bor i Danmark, og et af de krav må og skal være, at man skal kunne bidrage til det danske samfund.
Det er derfor væsentligt, at den person, der får familiesammenført sin ægtefælle, har en stabil og længerevarende tilknytning til arbejdsmarkedet.
En herboende person, der får familiesammenført sin udenlandske ægtefælle, har størst mulighed for at bidrage positivt til ægtefællens integration, hvis den herboende har en stabil og længerevarende tilknytning til arbejdsmarkedet.
Arbejde er nemlig sammen med uddannelse den bedste form for integration.
Når familien har tilknytning til arbejdsmarkedet, får man kontakt med andre medborgere i stedet for at være isoleret fra samfundet.
En mindre stabil tilknytning til det danske arbejdsmarked vil derfor betyde en ringere mulighed for en vellykket integration af den familiesammenførte ægtefælle.
Af disse årsager kan vi i Venstre ikke støtte beslutningsforslaget.
Morten Bødskov (S), 2013-10-31:
Det er helt rigtigt.
Der kan gøres få undtagelser.
Det undrer mig sådan set, at hr. Tom Behnke spørger til det her, for lige nøjagtig det her er et regelgrundlag, som også har været gældende under den tidligere regering.
Så det kom som lidt af en overraskelse, at hr. Tom Behnke faktisk spurgte til det.
Det burde stå meget, meget klart, fordi reglerne har været gældende under den tidligere regering og faktisk er meget klare.
Det er det, der er hele formålet med det.
Når man søger om familiesammenføring, skal der være klare regler.
De skal også være retfærdige, og de skal være med til at fremme integrationen i det danske samfund.
Tom Behnke (KF), 2013-10-31:
Det er jeg med på, men nu diskuterer vi princippet og ikke, om det skal være 3 år eller 1 år eller 5 år eller 200 år.
Nu handler det om princippet i det.
Det, der gør sig gældende, som det er i dag, er, at hvis man på noget tidspunkt inden for de sidste 3 år har modtaget revalideringsydelse, er der et blankt afslag.
Det kan ikke indgå i vurderingerne af, om den her person har både evnen og viljen til at være selvforsørgende.
Nej, der er et blankt afslag.
Det siger ministeren at regeringen og ministeren fastholder: Der skal ikke være nogen vurdering.
Det er bare et rent afslag.
Morten Bødskov (S), 2013-10-31:
Reglen er, at man ikke, 3 år før man søger, må have modtaget den her form for offentlig ydelse.
Det er jo ikke sådan, at man er afskåret fra det for tid og evighed.
Det synes jeg også hr. Tom Behnke skal lægge mærke til.
Anni Matthiesen (V), 2013-10-31:
Jeg vil gerne spørge Enhedslistens ordfører, om ordføreren nogen steder i lovforslaget har læst, at lodsejeren eller enhver anden privat, som pludselig får overdraget et vandløb, kan sige nej til det.
Ole Hækkerup (S), 2013-10-31:
Som jeg umiddelbart kunne høre det, gengav fru Johanne Schmidt-Nielsen fuldstændig det, ministeren har sagt – loyalt oven i købet.
Og så har jeg ingen problemer med at bekræfte det.
Men jeg vil gerne sige følgende: Når jeg synes, at det er så afgørende, at vi sørger for, at nydanskere er lige så meget i uddannelse og lige så meget i arbejde som resten af befolkningen, er det, fordi jeg tror, at hvis ikke vi evner at lykkes med det i løbet af en generations tid, så vil de nye generationer, der vokser op i Danmark, kigge ud ad vinduet, og så vil de se, at folk, der er let identificerbare med en anden religion eller med en anden hudfarve, bidrager mindre til fællesskabet.
Det er derfor, det her med forsørgelse og selvforsørgelse – synes jeg – er et afgørende krav, for ellers får vi skabt os et samfund, hvor der med tiden bliver skabt nogle helt forkerte værdier hos de kommende generationer.
Martin Henriksen (DF), 2013-10-31:
Tak for det.
Vi har i Dansk Folkeparti naturligvis – ligesom jeg tror de fleste andre – forståelse for de vanskelige sager, som dukker op i medierne med jævne mellemrum.
Men man bliver nødt til at forstå, at i en tid, hvor indvandringen i forvejen er rekordstor, kan vi selvfølgelig ikke lempe på reglerne for alle på grund af enkeltsager.
Hvis man kigger isoleret på familiesammenføringstallene, vil man også kunne se, at allerede nu, altså i år, er antallet, der har fået en tilladelse på området, større, end det var hele sidste år.
At der stadig væk er sådan nogle enkeltsager på udlændingeområdet, og at de dukker op med jævne mellemrum, viser jo sådan set, at uanset om man fører en stram udlændingepolitik eller en lempelig udlændingepolitik, kan man ikke skabe et regelsæt, som tager højde for alle tænkelige og utænkelige situationer – det kan simpelt hen ikke lade sig gøre, i hvert fald ikke så længe det er mennesker, der vedtager lovgivning og også administrerer de systemer, der kommer ud af lovgivningen.
Altså, sagen er jo den, at f.eks. da vi havde pointsystemet på familiesammenføringsområdet, var der også sager fremme med jævne mellemrum.
Der hørte vi jo socialdemokrater og andre i Folketinget – selvfølgelig også Enhedslisten – der var fremme at sige, at hvis nu de fik magten, ville det ikke være sådan mere, for så fik man ordnet de her enkeltsager.
Så lempede man på reglerne, men vi ser stadig væk de her enkeltsager med jævne mellemrum, og det synes jeg bare understreger, at det at lave et sæt regler, som i alle sager rammer plet, ikke kan lade sig gøre, medmindre man vil det, som jeg kunne forestille mig var endemålet for Enhedslisten, nemlig sådan set bare ikke at have nogle udlændingeregler.
Så kunne folk bare blive familiesammenført uden videre – det ville selvfølgelig ikke være ansvarligt.
Hvis vi kigger historisk på indvandringen, er det jo bl.a. asyl- og familiesammenføringsområdet, som giver store integrationsproblemer for det danske samfund, og derfor kan vi som sagt ikke i en tid, hvor indvandringen i forvejen er meget stor, bakke op om Enhedslistens beslutningsforslag.
Logikken kan jeg sådan set godt følge et stykke af vejen, men jeg vil bare stille De Konservative et spørgsmål, for den logik kan man jo overføre til andre områder inden for familiesammenføringsreglerne – også i forhold til selvforsørgelseskravet.
Hvis nu man forestiller sig en kontanthjælpsmodtager, der har mistet sit arbejde uforskyldt og knokler med aktivering osv. for at komme tilbage på arbejdsmarkedet, og vedkommende så kommer tilbage på arbejdsmarkedet og søger om at blive familiesammenført, men har modtaget kontanthjælp og derfor får afslag, skal man så også dér ændre reglerne, sådan at den person også ville blive fritaget fra forsørgelseskravet?
For den argumentation kan man jo overføre til flere forskellige ydelser inden for det sociale område.
Joachim B. Olsen (LA), 2013-10-31:
Det er naturligvis korrekt, men det, som jeg fornemmer er Enhedslistens argumentation her, er, at i det pågældende tilfælde er Kenneth, som Enhedslistens ordfører tager udgangspunkt i, så blevet selvforsørgende.
Det er jo rigtig godt for Kenneth, og det er godt for hans fremtid, og jeg tror, at vi alle sammen håber, at han kommer tilbage til Danmark sammen med sin nye kone.
Det vil sige, at de måske kommer kortvarigt tilbage i selvforsørgelse, og så kommer de på overførselsindkomst igen.
Og det er også derfor, jeg siger, at man her tager udgangspunkt i en enkeltsag, som vi godt kan se det uheldige i, men hvis man gennemførte forslaget, ville det jo påvirke mange mennesker, også mange mennesker, som ikke er selvforsørgende.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2013-10-31:
Ordføreren for Liberal Alliance siger, at det her handler om en enkeltsag.
Kan ordføreren bekræfte, at reglerne om, at man ikke må have modtaget revalideringsydelse inden for de sidste 3 år, gælder for alle mennesker i Danmark, og ikke kun for Kenneth? Det vil sige, at den her lovgivning ikke kun har konsekvenser for Kenneth og hans kone, nej, den har konsekvenser for alle mennesker, der står i den situation, som Kenneth nu står i.
Når ordføreren siger, at det er en enkeltsag, vil jeg sige: Tja, men der er mange af dem.
For Kenneths sag er behandlet fuldstændig efter bogen.
Den her sag har bare været så heldig, om jeg så må sige, at finde vej til medierne.
Jeg ved, at Liberal Alliance i medierne har udtrykt sig meget tydeligt om, at de syntes, det var forkert, at det her kunne ske.
Men er vi enige om, at det ikke er en enkeltsag?
Alle, der har modtaget revalideringsydelse inden for de sidste 3 år, får afslag på familiesammenføring, medmindre der er tale om et konventionsbrud.
Og det er der sjældent.
Joachim B. Olsen (LA), 2013-10-31:
Liberal Alliance kan ikke støtte Enhedslistens forslag.
Det er jo et forslag, som har sit udgangspunkt i en enkeltsag, og vi synes altid, at det er lidt beklageligt, når politiske partier fremsætter forslag på baggrund af enkeltsager – lige meget hvor meget sympati man har for de personer, som er berørt, og som de her enkeltsager omhandler.
Sandheden er jo den, at ændrer man den her lovgivning, kommer det til at betyde – fordi det er sådan, at en lang række mennesker, som har været på revalidering, også senere kommer på en anden offentlig forsørgelse – at mange ville blive familiesammenført, også selv om de ikke forsørger sig selv.
Det vil skade integrationen i Danmark, det vil også koste skatteborgerne unødig mange penge, og det mener vi ikke er en god idé.
Selv om vi har sympati – og det tror jeg gælder alle partier – for de personer, som den her konkrete sag drejer sig om, så vil forslaget, hvis det blev vedtaget, ramme mange mennesker og vil efter vores opfattelse ikke være til gavn for integrationen i Danmark.
Så derfor stemmer vi nej til det her forslag.
Marlene Borst Hansen (RV), 2013-10-31:
Jeg vil gerne slå fast, at det ikke er korrekt, når Enhedslistens ordfører siger, at Kenneth Iversen ikke kan få lov til nogen sinde at bo med sin kone i Danmark.
Det, vi taler om, er, at der går en periode, fra man har modtaget den her ydelse – det kan være revalidering, det kan være kontanthjælp – til, at man kan få sin ægtefælle familiesammenført.
Det er jo ikke sådan, at vi for evigt siger: Nu kan du ikke længere få din ægtefælle familiesammenført.
Jeg synes, det er rigtig godt, at man har et incitament; jeg synes, det er rigtig godt, at man vælger en revalidering, og at man vælger at fastholde sin tilknytning til arbejdsmarkedet, efter at man har været udsat for en arbejdsulykke, og ikke skal på førtidspension.
Og det er også sådan, at man kan få sin ægtefælle hertil, men der går bare en periode, hvor man skal bevise, at man er langvarigt tilknyttet arbejdsmarkedet.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2013-10-31:
Konsekvensen af det, De Radikales ordfører siger, er, at Kenneth Iversen skulle have ladet være med at forsøge at uddanne sig; han skulle have ladet være med at knokle og kæmpe for at blive på arbejdsmarkedet på trods af en meget alvorlig arbejdsulykke.
Han skulle have sagt ja tak, da kommunen sagde: Ved du hvad, vi tror, du skal søge førtidspension.
For hvis han havde gjort det, kunne han have fået lov til at bo med sin kone her i Danmark.
Det betyder, at han nu får afslag.
Kan Det Radikale Venstre virkelig støtte sådan nogle regler?
Synes man hos De Radikale, at det er en retfærdig udlændingepolitik?
Marlene Borst Hansen (RV), 2013-10-31:
Forskellen på revalidering og førtidspension er, at revalideringsydelsen er midlertidig.
Hvis man er på førtidspension, er den i udgangspunktet ikke midlertidig.
Jeg ville synes, det var fuldstændig frygteligt, hvis mennesker på førtidspension ikke kunne få en ægtefælle sammenført hertil, fordi de var på en langvarig, måske livsvarig, offentlig ydelse.
Det ville jeg synes var problematisk.
Med hensyn til revalidering er det jo sådan, at man kommer tilbage på arbejdsmarkedet – hvis man kommer tilbage til arbejdsmarkedet.
Hvis man efter en revalidering, efter at der er gået 3 år, kan påvise en robust tilbagevenden til arbejdsmarkedet, har man mulighed for at få sin ægtefælle sammenført.
Men der er en tidsperiode imellem.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2013-10-31:
Mener De Radikales ordfører og mener De Radikale, at det er fornuftigt at have nogle regler, der betyder, at hvis Kenneth Iversen var kommet på førtidspension som følge af sin arbejdsulykke, kunne han godt blive familiesammenført med sin vietnamesiske kone og bo her i Danmark, men at han, fordi han valgte at tage imod et revalideringsforløb, valgte at omskole sig og blive ingeniør, ikke kan få lov til at bo med sin vietnamesiske kone her i Danmark?
Jeg ved, at De Radikale er meget optaget af incitamenter.
Synes De Radikale, at incitamenterne peger den rigtige vej, når lovgivningen ser ud, som den gør i dag?
Marlene Borst Hansen (RV), 2013-10-31:
I Radikale Venstre synes vi i udgangspunktet, at Enhedslistens forslag er sympatisk.
Vi har drøftet det nøje i den radikale folketingsgruppe.
Vi ender alligevel med at stemme nej til forslaget, og jeg vil gerne begrunde hvorfor.
Radikale Venstre er grundlæggende tilhænger af, at der er et selvforsørgelseskrav.
Vi synes, det er rimeligt, hvis man eksempelvis vil have sin udenlandske ægtefælle familiesammenført til Danmark eller ønsker tidsubegrænset opholdstilladelse, at man så kan påvise, at man kan forsørge sig selv, eller at ens ægtefælle kan det.
Og har man den grundholdning, er man også nødt til at tage stilling til, hvornår man så er selvforsørgende, og hvilke ydelser der afskærer en fra at kunne regnes for selvforsørgende.
Er man selvforsørgende, hvis man har været på det danske arbejdsmarked gennem 15 år?
Ja, det er man.
Er man selvforsørgende, hvis man gennem mange år har levet på kontanthjælp?
Og så er der alle nuancerne midtimellem: Hvis man i en periode har været på kontanthjælp, men nu er i job på tredje år, er man så selvforsørgende?
Eller hvis man har været på revalidering og nu har været i job i 5 måneder, er man så selvforsørgende?
Der er nuancer i diskussionen, og det anerkender vi.
Og ikke mindst er der mennesker, som rammes af de her regler.
Og det vil der være, uanset hvor man sætter grænsen, og uanset hvilke ydelser man lader være omfattet af selvforsørgelseskravet.
I Radikale Venstre synes vi, at det er rimeligt, at også revalidering er en del af kravet, og det gør vi af den grund, at langt de fleste, som har været på en revalidering, ikke efterfølgende kommer i langvarig ordinær beskæftigelse.
Og så findes der undtagelser.
De fleste her i salen kender i hvert fald til mindst én familie, som er blevet ramt af de her regler.
Og sådan er det med regler, nemlig at uanset hvor vi sætter grænsen, vil der være mennesker, som rammes, og der vil være mennesker, for hvem den her lov kan synes fuldstændig urimelig.
Men vi kan ikke basere vores lovgivning på en enkeltsag.
Vi bliver nødt til at se på selvforsørgelseskravet som helhed og spørge os selv: Synes vi, der er tale om en afbalanceret lovgivning?
Det mener vi fra radikal side, og derfor kan vi ikke støtte Enhedslistens beslutningsforslag.
Johanne Schmidt-Nielsen (EL), 2013-10-31:
Hvorfor skal mennesker, der modtager revalideringsydelse – f.eks. fordi de har været ramt af en voldsom arbejdsulykke eller været ramt af sygdom og har haft behov for at omskole sig – straffes ved at blive frataget muligheden for at kunne bo med deres udenlandske ægtefælle her i Danmark?
Jørn Dohrmann (DF), 2013-10-31:
Hr. Per Clausen sagde, at man ikke skulle forringe forholdene for de ældre, men det er hr. Per Clausen jo med til, når han er med til at hæve det her gebyr, miljøbidraget, med op til 70 pct.
Vi må jo konstatere, at mange af de ældre også har en bil.
Det er jo ikke alle, der er så godt stillet som hr. Per Clausen, at de bare kan sætte sig ind i toget og have togkort eller buskort, eller hvad det er, man har.
Næh, de har betalt for en bil.
Bilejerne betaler ca. 43 mia. kr. hvert eneste år for at have bil i Danmark, og det er vel at mærke ikke kun de ældre.
Derfor vil jeg gerne spørge hr. Per Clausen, om han ikke synes, at bilejerne har betalt nok.
Eller synes hr. Per Clausen, at det her faktisk var for lidt, og at folk, hvis det stod til hr. Per Clausen, egentlig skulle betale endnu mere i miljøbidrag, eller hvad man vil pakke det ind som og kalde det?
Hvor er hr. Per Clausens grænse?
Per Clausen (EL), 2013-10-31:
Nej, altså.
Jeg har læst lovforslaget, bemærkningerne til lovforslaget, høringsbidrag og høringssvar.
Det giver mig sådan set det meget klare svar, at hensigten med det her lovforslag er, at der skal være tale om en selvfinansieret ordning; man laver den her korrektion.
Man erkender, at man ikke kan være sikker på, om man rammer præcist, det har man gjort tidligere, man har altid ramt lidt ved siden af, og så har man korrigeret.
Og for så ikke at kunne blive mistænkt for at ville udplyndre de stakkels bilejere ved hjælp af de her 100 kr. om året siger man, at man selvfølgelig, når man kommer til 2015, vil lave en evaluering af, hvordan det går, og så rette det til der.
Det synes jeg er rigtig fornuftigt.
Erling Bonnesen (V), 2013-10-31:
Nu var det hr. Per Clausen, der selv begyndte med at bringe ældreplejen ind i det her; det synes jeg slet ikke hører hjemme i den her sag overhovedet.
Jeg markerede klart og tydeligt fra starten, at jeg synes, det er rigelig dyrt at være dansker i forvejen, det er rigelig dyrt at være bilejer i forvejen, så der er ingen grund til at gøre det endnu dyrere.
Og så var det, jeg sagde, at vi selvfølgelig vil bede om under udvalgsbehandlingen at få en redegørelse for, hvordan tingene hænger sammen i den her ordning, og så måske også bede om nogle alternative måder at få det her skruet sammen på; det er jo regeringen, der er regering, og måske er Enhedslisten bedre oplyst, end vi andre er på nuværende tidspunkt.
Så det er ud fra det synspunkt, at vi har markeret, at der ikke er nogen grund til at gøre det dyrere.
Og lad os så se på, hvad der kan komme af redegørelser under udvalgsbehandlingen.
Men det kan være, Enhedslisten kan oplyse mere om det allerede nu.
Pernille Boye Koch (RV), 2013-10-31:
Jeg vil gøre det relativt kort.
De fleste af lovforslagets aspekter er jo også allerede blevet berørt af de tidligere ordførere.
Der er ikke nogen tvivl om, at skrotning af gamle biler ved godkendte og miljøcertificerede ophuggere er en stor miljømæssig gevinst, og derfor tjener den her skrotningsgodtgørelse et vigtigt formål.
Når der nu fremsættes et lovforslag, der forhøjer miljøbidraget en smule og reducerer godtgørelsesbeløbet, er det, som det allerede er blevet nævnt, fordi ordningen skal hvile i sig selv og altså hverken bør generere overskud eller underskud.
Som også ordførere tidligere har nævnt, er der altså blevet oparbejdet et stort underskud på ordningen, fordi der de seneste år er blevet skrottet langt flere biler end forventet.
Vi mener på den baggrund, det er en fornuftig løsning at forhøje miljøbidraget fra 60 kr. til 101 kr. og nedsætte skrotningsgodtgørelsen fra 1.750 kr. til 1.500 kr.
Jeg har også lyst til at sige, at det jo ikke er en pengemaskine, som nogle har ment her i dag, men at ordningen jo skal hvile i sig selv, og derfor regulerede man også ned for nogle år siden, da der var et rimelig stort overskud på ordningen, så blev det mere fordelagtigt for bilejerne at skrotte, og nu er man så nødt til at regulere den anden vej, fordi der er genereret et stort underskud.
Det synes vi er helt oplagt og ikke så kontroversielt.
Det er naturligvis svært at sige, hvor stor guleroden præcis skal være; der har jo i høringssvar også været udtrykt bekymring om, om det så er nok incitament at få 1.500 kr. for at skrotte sin bil.
Men vi synes, det virker som et rimelig fornuftigt niveau, og vi lægger også samtidig vægt på, at den her nye skrotningsgodtgørelse bliver evalueret allerede efter 1 år, og at man også jævnligt vil supplere med informationskampagner, sådan at bilisterne ved, hvad der er det bedste at gøre med en udtjent bil.
På den baggrund er Det Radikale Venstre for det fremsatte lovforslag.
Jørn Dohrmann (DF), 2013-10-31:
Det kan godt være, at hr. Jens Joel ikke forstår så meget, det er muligt, men det, jeg har sagt, er, at bilejerne betaler 43 mia. kr. i afgifter og i forbindelse med bilerne om året til det her.
Så er der en skrotningsordning, hvor man bare siger, at den skal hvile i sig selv.
Vi har jo fra dag et af sagt, at det skulle den gøre, men regeringen har jo sovet i timen.
Regeringen har jo ikke ageret, da man så, at der egentlig var et underskud.
Jeg spørger bare, hvorfor det skal være til gene for bilejerne, hvorfor de nu skal til at betale mere, fordi en regering har sovet i timen.
Det skal nu hæves fra 60 kr. og op til 101 kr. – det er 70 pct., gebyrerne bliver hævet.
43 mia. kr. betaler man om året for at få lov til at køre bil i Danmark.
Jens Joel (S), 2013-10-31:
Det bliver nogle meget, meget lange svar, men vi får jo ikke det centrale, for hr. Jørn Dohrmann siger både, at ordningen skal hvile i sig selv, og så siger han, at bilejerne har betalt med de 43 mia. kr. i afgifter.
Så er jeg nødt til at spørge: Skal vi bruge af skattekassen, skal vi bruge af den store kasse til den her ordning, som det ene forslag indikerer, eller skal vi bruge af den anden kasse?
Mener hr. Jørn Dohrmann, at det her skal være et lukket system, hvor det går op, eller skal man kunne tage fra skatteindtægter andre steder?
Jørn Dohrmann (DF), 2013-10-31:
Jeg kan forstå, at hr. Jens Joel ikke rigtig forstår svaret.
Jeg har jo hele tiden sagt, at bilejerne betaler masser af penge til at få ordningen til at fungere; de betaler 43 mia. kr. om året.
Og ja, ordningen skal også være selvfinansierende, og derfor burde regeringen for lang tid siden – man har haft regeringsmagten i over 2 år – have reageret på, at kassen er ved at være tom.
Hvis det er sådan, at der er et underskud, skal man reagere.
Det er bare typisk den her regering, man reagerer ikke, og så justerer man på alle mulige skruer.
Man ønsker at få et højere beløb ind, man hæver indbetalingen med 70 pct., og samtidig sætter man udbetalingen ned.
Det er da ikke den retfærdige måde at gøre det på.
Man skulle jo agere, så snart man får oplysningen om, at kassen nu er ved at være tom, der bliver trukket for mange penge i forhold til det, der kommer ind.
Det har man bare ikke ønsket at gøre, og det er der, jeg synes regeringen svigter.
Jens Joel (S), 2013-10-31:
Jeg havde nu indtegnet mig for noget lidt andet, men jeg synes faktisk, det her er meget interessant.
Vi fik jo et meget langt svar, også længere end formanden egentlig ønskede at tillade.
Spørgsmålet var simpelt: Skal den her ordning hvile i sig selv?