runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tina Nedergaard (V), 2009-04-14:
Jeg synes faktisk, at fru Pia Olsen Dyhrs argumentation fører i retning af, at det er en rigtig god idé med portalen, for som det også fremgår af ministerens svar til høringssvarene, vil kendte bivirkninger ved enkeltingredienser jo netop fremgå af portalen.
Det, der er kernen i den yderste forbrugerbeskyttelse, er jo, at der ikke er skadelige stoffer ude i butikkerne.
Det næstbedste er, at der er så meget information til rådighed om produktet som overhovedet muligt.
Så vil jeg godt anke en lille smule over, at det pr. definition er de svage forbrugere, som vil bruge portalen, og som egentlig er meget i tvivl om, hvor de køber tingene.
Et faktum er jo, at der i dag illegalt hen over grænserne importeres utrolig mange virksomme stoffer, også medicin, og at forbrugerne overhovedet ikke skaber sig et overblik over, hvad der er anerkendt og ikke anerkendt.
Her ved de dog, at det er anmeldt til myndighederne.
Det er jo klart, at for så vidt der findes kosttilskud ude i vores butikker - og det gør der jo givetvis - som har en mere eller mindre betænkelig karakter, så er det jo væsentligt med den offentlige kontrol, men forudsætningen for, at forbrugeren kan vide, at et produkt er omfattet af denne almene kontrol, er jo, at man kan få adgang til de oplysninger, som ligger i styrelsen, nemlig: Hvilke produkter er anmeldt og dermed omfattet af kontrollen?
Så jeg mener faktisk, det er en styrkelse, men jeg er slet ikke uenig med hr. Benny Engelbrecht i, at det afgørende selvfølgelig er, at skadelige produkter slet ikke skal være ude i butikkerne, men det her er dog en forbedring for den enkelte forbruger.
Jeg vil personligt føle mig mere tryg ved at købe et produkt, hvor virksomheden trods alt vil vedkende sig stoffet og har anmeldt det til myndighederne, end et produkt, hvor man har undladt at gøre opmærksom på sin eksistens.
Benny Engelbrecht (S), 2009-04-14:
Det er jo dog stadig væk en portal, som giver meget lidt information til forbrugerne.
Det er også en del af min bekymring.
Når vi nu ved, at Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, EFSA, er i fuld gang med at sikre at få skabt en god og overskuelig information omkring de anprisninger, som kan bruges om kosttilskud, er det så ikke en smule tidligt at tage hul på den her information?
Ville det ikke være bedre at vente, til de informationer fra EFSA ligger klar, sådan at vi ikke blot kan informere forbrugerne om, hvad produkterne hedder, men rent faktisk også kan informere forbrugerne om, hvad der er af problemer, og hvad for nogle gavnlige virkninger der eventuelt måtte være ved de givne kosttilskud?
Tina Nedergaard (V), 2009-04-14:
Jeg anerkender sådan set ordførerens tilgang til problemstillingen, nemlig at man godt kan ønske sig mere og mere viden.
Det er vi jo ikke uenige i i Venstre, og det er jo netop derfor, vi støtter portalen, støtter forbrugerens adgang til viden.
Man kan så diskutere, hvad der yderligere skal på, og det er klart, at hvis EFSA kommer frem med nogle rigtig gode anbefalinger til, hvordan man kan gribe det her an, er vi også i Venstre villige til at se på det.
Vores udgangspunkt omkring lovforslaget er, at det øger forbrugerens viden, det øger forbrugerens adgang til information, og det synes vi er vigtigt.
Så derfor vil vi slet ikke være afvisende over for det.
Omvendt må jeg jo sige, at det, at EU er undervejs med noget, som vi synes er godt, måske endda rigtig godt, ikke skal forhindre os i nationalt at gå i aktion nu og her, hvilket hr. Benny Engelbrecht jo f.eks. også vil kunne genkende fra Rejsegarantifonden, hvor vi udvider dens dækningsområde, selv om vi godt ved, at der er noget undervejs fra EU, simpelt hen fordi vi synes, der er brug for den øgede forsikringsmulighed for forbrugerne.
Tina Nedergaard (V), 2009-04-14:
Jeg tror godt, jeg forstår Socialdemokraternes bevæggrunde og de gode motiver, der ligger bag, men det, der undrer lidt, er argumentationen om, at man har oplevet stoffer, som har vist sig at være skadelige eller er kommet under mistanke for at være decideret dødelige.
Hvordan skulle en portal kunne skabe den situation?
Det er jo sådan set ikke det, der er tilfældet.
Altså, det, der er problemet med de skadelige stoffer eller stoffer, som vi tror er o.k., men som viser sig, når vi får mere viden, at være decideret skadelige, er jo deres tilstedeværelse ude i butikkerne, ikke deres tilstedeværelse i en portal.
Er det ikke korrekt, at det dog er en fordel for forbrugerne at vide, at producenten i en eller anden udstrækning i hvert fald handler i god tro, siden han vil overlade sit produkt til offentlig kontrol, hvilket man jo gør ved at lade det anmelde?
Benny Engelbrecht (S), 2009-04-14:
Så vil jeg godt spørge lidt mere konkret ind til det, som fru Liselott Blixt siger.
Er det, som ordføreren efterlyser, detaljeret information om det enkelte produkt, altså alle aktive indholdsstoffer i det og alle kendte virkninger og bivirkninger ved de indholdsstoffer?
Er det det, som ordføreren efterlyser?
Og mener ordføreren, at det er det, som dette forslag indebærer?
Det mener jeg nemlig ikke er det, som ligger i den foreslåede portal.
Og så endnu en gang vil jeg godt lige være sikker på, at vi er enige om, at reklamer for kosttilskud, der lover os et bedre helbred, ikke er tilladte.
Jeg går ud fra, at ordføreren er enig med mig i, at formålet må være at få gode og sikre produkter, og derfor er det også naturligt at stille det spørgsmål, om fru Tina Nedergaard er enig med mig i, at der godt kunne sikres en bedre kontrol end den, vi har i dag.
Den eneste garanti, forbrugerne vil få i forhold til portalen og den oversigt over produkter, der vil være, er jo trods alt, at der ingen dokumenteret effekt er ved nogen af de produkter, der offentliggøres; det er jo ligesom derfor, de er kosttilskud og ikke er klassificeret som naturlægemidler, og det alene er jo ikke noget særlig hensigtsmæssigt prædikat at få.
Er der ikke brug for en større grad af kontrol og flere ressourcer også på det område?
Liselott Blixt (DF), 2009-04-14:
Jeg er fuldstændig enig med ordføreren i, at man ikke må anprise noget som helst her.
Vi kan gå ud og fortælle en masse om medicinske produkter, men køber man noget te, der kunne være godt for noget, må man desværre ikke sige noget om den.
Det kan vi så have en diskussion om en anden dag.
Nu glippede spørgsmålet, da jeg sagde det andet.
Eva Kjer Hansen (V), 2009-04-14:
For mig handler det om retssikkerhed, og jeg synes, det er helt oplagt, at der i forhold til Forbrugerklagenævnet skal være truffet en afgørelse, inden man går ud med de sager.
Jeg synes overhovedet ikke, at det er sammenligneligt.
Det, der jo er essensen i det, fru Pia Olsen Dyhr siger, er, at fru Pia Olsen Dyhr ikke mener, at forbrugeren kan skelne mellem, om det er anmeldt eller godkendt.
Jeg synes bare, det er interessant, at SF's holdning er, at det kan forbrugerne ikke forstå.
Den opfattelse deler jeg ikke.
Jeg tror på, at det giver god mening at give forbrugeren meget mere information, end vi gør i dag, og jeg har fuld tiltro til, at forbrugeren godt kan skelne mellem, om det er godkendte eller det er anmeldte produkter.
Forbrugerrådets formand mener åbenbart, at man bare kan gå ned i supermarkedet eller gå ned på apoteket og der spørge om, hvilke kosttilskud der er på markedet.
Det synes jeg simpelt hen ikke er en moderne informationspolitik.
Benny Engelbrecht (S), 2009-04-14:
Jeg vil godt starte med at gentage mig selv og nemlig slå fast, at når vi nu snakker om den her portal, så er selve portalen jo informationsdelen, som fødevareministeren har taget initiativ til, og jeg vil gerne gentage, at jeg er enig i den information, der bliver givet.
Og for nu at tage et par klik på hjemmesiden: Kan kosttilskud helbrede?
Nej, er det klare svar.
Hvis man tager lægemidler, skal man under alle omstændigheder tale med sin læge.
Den kritik, som jeg fremfører, retter sig altså alene mod spørgsmålet om de anmeldte produkter.
Det kan godt være, at ministeren har stor tiltro til forbrugerne, men jeg kan i hvert fald konstatere, at Torben Damm, som er formand for HBL, til Børsen den 31. marts tilsyneladende har vanskeligt ved at skelne mellem det, der er anmeldt og ikke anmeldt.
Han siger nemlig, at de forventer, når de får positiv presse og opbakning fra myndighederne til, at det faktisk er en god idé at indtage de her produkter, at ville kunne mærke det hele ved kasseapparatet.
Det er da bekymrende, at man i branchen tænker i omsætning i forbindelse med den her portal.
Eva Kjer Hansen (V), 2009-04-14:
Det vil ikke fremgå af portalen, at det er en god idé som sådan at indtage kosttilskud.
Der vil være oplysninger om, hvornår det kan være hensigtsmæssigt, og hvad konsekvenserne kan være, altså der, hvor vi kan sige, at vi har noget at vejlede forbrugerne med hensyn til, eller det kan være henvisninger til, hvor der er en dokumentation af effekterne.
Det er meget vigtigt for mig at understrege, at det her handler om at give saglig, god information til forbrugerne, som kan hjælpe dem med at træffe deres valg om, hvorvidt de nu vil købe kosttilskud eller ej.
Jeg må bare sige, at jeg er dybt forundret over, at man kan have den tilgang, at forbrugerne ikke kan hitte ud af at skelne, og at man så for en sikkerheds skyld slet ikke må give nogen information overhovedet.
Skulle der være en, der måske ville forveksle en anmeldelse med en godkendelse, hvilket jeg egentlig ikke tror, fordi det fremgår meget, meget tydeligt, så må vi hellere lade være med at give den information overhovedet.
Jeg vil bare sige, at det er en tilgang, jeg ikke deler.
Jeg synes, at det er noget underligt noget, at forbrugerne ikke skal have den indsigt i de informationer, myndighederne har.
Benny Engelbrecht (S), 2009-04-14:
Vil det sige, at ministeren vil garantere mig, at hvis der kommer udtalelser som den, Torben Damm er kommet med, der henviser til den her portal som værende en opbakning fra myndighederne, så kan vi faktisk også være sikre på, at der vil blive taget hånd om det?
Jeg ved, at ministeren jo tidligere har svaret mig skriftligt, at hvis man benytter det her som en del af sin markedsføring, så er det ikke hensigtsmæssigt, og det vil der blive grebet ind over for.
Er det her en bekræftelse af, at hvis branchen skulle benytte sig af den her portal og offentliggørelsen af de her produkter som en positiv ting i forhold til deres markedsføring, så vil ministeren gribe ind over for det?
Eva Kjer Hansen (V), 2009-04-14:
Der ligger ikke i en offentliggørelse af de anmeldte produkter på nogen måde, at det så er et salgsfremstød for kosttilskud eller på anden måde en fremhævelse af nogle produkter frem for nogle andre.
Overhovedet ikke.
Vi stiller det krav, at man skal anmelde sine produkter, og det synes jeg er et godt krav at stille.
Det er de oplysninger, vi giver videre til andre, der så kan bruge dem eller lade være, og der er hverken mere eller mindre i de informationer, der bliver lagt ud.
Torsten Schack Pedersen (V), 2009-04-14:
Jeg kunne jo som Venstres ordfører blot konstatere, at jeg og Venstre fuldt ud føler os dækket ind af skatteministerens tale.
Men jeg synes nu, at beslutningsforslaget fra Socialdemokratiet og Socialistisk Folkeparti fortjener at få nogle yderligere betragtninger med på vejen.
I bemærkningerne til beslutningsforslaget hæfter jeg mig særlig ved sætningen, som siger: »Det er indlysende, at skatteudgifterne er reelle udgifter for de offentlige kasser ...«
Det kvitterer jeg for.
Så kan budskabet ikke blive klarere.
Hvis der er lovgrundlag for, at noget ikke beskattes, er det altså ifølge Socialdemokratiet og Socialistisk Folkeparti en udgift for de offentlige kasser.
Alt skal beskattes, og bliver det ikke det, er det galt.
Det udgangspunkt har vi ikke i Venstre.
Vi synes faktisk, at indkomsterne i Danmark tilhører de personer, der skaber værdi og vækst, velstand og arbejdspladser.
Så skal staten efterfølgende komme og opkræve skat for at finansiere det velfærdssamfund, som sikrer et Danmark med gratis uddannelse og sundhed, et socialt sikkerhedsnet og lige muligheder uanset økonomisk baggrund.
Men at tage det udgangspunkt, at ikkebeskattede midler er et tab for de offentlige kasser, kan vi under ingen omstændigheder tilslutte os i Venstre.
Det lader simpelt hen til, at Socialdemokratiet i sin iver for at holde sammen med SF har tilsluttet sig formuleringen i Socialistisk Folkepartis principprogram.
Formuleringen lyder: »… at den socialistiske markedsøkonomi er præget af forskellige former for fælleseje og råderet over de vigtigste produktionsmidler og den finansielle sektor. Der vil dog også være et islæt af privateje.«
Forslaget er grundlæggende et bevis på, at Socialdemokratiet og Socialistisk Folkeparti kun har ét for øje, nemlig at finde nye kilder til ekstra beskatning af danskerne.
Fair nok, men kunne vi så ikke få det endnu klarere frem i lyset?
Hvilke skatter og afgifter er det, som Socialdemokratiet og Socialistisk Folkeparti vil hæve?
Jeg nærer ikke nogen naiv forestilling om, at jeg kan være så heldig at blive klogere på partiernes skattepolitik i dag; det nærer jeg ingen illusion om.
Skatteministeren redegjorde i sin tale for det arbejde om skatteudgifter, der i øjeblikket foregår i OECD, ligesom ministeren understregede, at det er og bliver en politisk beslutning, om skattesystemet og skatteudgifterne skal analyseres.
Skatteudgifterne er ikke en del af det bevillingsmæssige grundlag for statens udgifter.
Det vil desuden være forbundet med store administrative omkostninger, og derfor kan Venstre ikke støtte forslaget.
Frank Aaen (EL), 2009-04-14:
Jeg kan ikke forstå, hvad Venstre er bange for.
Hvert år kan vi i finansloven se, hvad konsekvensen er af noget, vi har bevilget penge til.
Vi spørger også en gang imellem skatteministeren, hvad det koster at have frynsegoder, der er skattefri, f.eks. sundhedsudgifter.
Det tal får vi så frem, fordi der har været politisk fokus på det.
Det vokser jo dramatisk - det ved vi alle sammen - og laver skævhed i sundhedssystemet.
Hvad har Venstre imod at få en samlet oversigt over konsekvenserne af beslutninger, der er truffet tidligere om at gøre noget skattefrit eller lette skatten på det, og så få dem frem på en liste?
Er der noget galt i det?
Pia Olsen Dyhr (SF), 2009-04-14:
Jamen der er jo nærmest intet, der gør anmeldte produkter anderledes end ikkeanmeldte produkter.
Jeg vil gætte på, at de fleste eller faktisk alle produkter, du indtager i det her land, bliver anmeldt til Fødevarestyrelsen.
Der, hvor humlen er, er, når Fødevarestyrelsen er ude at kontrollere, om det produkt overhovedet er et godt produkt, om der er problemer med det produkt, og det er de jo først, når de er ude og lave deres kontroller og så efterfølgende kan melde ind.
Det, man åbner op for, er bare, at jeg, hvis jeg nu laver min egen lille virksomhed, kan sende en liste ind over forskellige produkter; så kommer de til at ligge på en eller anden hjemmeside, og så vil forbrugerne opfatte det som godkendte produkter.
Så kan vi skrive »anmeldt« hen over det hele.
Når Erhvervsministeriet nu er så insisterende på, at man i hvert fald ikke kan offentliggøre noget om en virksomhed, når den er anmeldt - det kan man først gøre i sidste instans - hvorfor kan man så gøre det med kosttilskud, som involverer folks helbred?
Liselott Blixt (DF), 2009-04-14:
Ja, nu husker jeg det.
Men forslaget indebærer netop, at det, der er i de her kosttilskudsprodukter, også kommer til at stå på hjemmesiden, så man kan se, hvilke stoffer der er i produktet.
Mike Legarth (KF), 2009-04-14:
På vegne af vores fødevareordfører, hr. Knud Kristensen, som ikke kan være til stede i dag, og på vegne af Det Konservative Folkeparti skal jeg tilkendegive følgende: Lovforslaget har til formål at etablere en hjemmel til en systematisk offentliggørelse af oplysninger om kosttilskud, der er anmeldt til markedsføring i Danmark, og oplysningerne vil blive offentliggjort på en internetportal, der indeholder forbrugerrettet information om kosttilskud. Så kan jeg høre, at der er flere forskellige elementer i debatten, og jeg skulle hilse fra hr. Knud Kristensen og sige, at han glæder sig til at debattere sig til rette med jer under udvalgsarbejdet.
Morten Helveg Petersen (RV), 2009-04-14:
Da vores ordfører ikke kan være til stede i salen i dag, skal jeg på Det Radikale Venstres vegne sige følgende: Kosttilskud er et område i kraftig vækst.
Folk køber i stigende omfang produkter over nettet, både produkter via udenlandske hjemmesider, via ikkeregistrerede fødevarevirksomheder, og produkter, som ikke er anmeldt til fødevareregionerne.
En del af disse kosttilskud er sundhedsskadelige og/eller markedsføres med vildledende anprisninger. Lovforslaget lægger til grund, at oplysning vil gavne.
Principielt mener Det Radikale Venstre, at oplysning gavner den myndige forbruger, forbrugerpolitik er altid en balance mellem oplysning og beskyttelse.
Spørgsmål er så, hvor det er, snittet skal lægges i det enkelte tilfælde.
Der er ting i høringssvarene, specielt fra Forbrugerrådet, der får os til at være på mærkerne.
Eksempelvis anfører Forbrugerrådet, at der er et stort behov for en samlet forbedret information om kosttilskud og naturlægemidler.
Forbrugerrådet mener også, at L 177 snarere medfører vildledning end vejledning, fordi forbrugeren kan opfatte det offentliggjorte på portalen som en blåstempling af myndighederne, altså Fødevarestyrelsen.
Da det angiveligt blot drejer sig om en indberetning, som altså nu også skal ud på nettet, er der ikke nødvendigvis en myndighedsbedømmelse i det.
Som udgangspunkt mener vi, at forslaget her er nyttigt og sympatisk, men vi må sikre, at det fremgår helt klart, at offentliggørelse på den omtalte portal ikke drejer sig om en myndighedsblåstempling af et produkt.
I udvalgsarbejdet vil vi finde ud af, hvor meget vild- eller vejledning, der ligger i det her, inden vi giver en endelig melding på vores stillingtagen til forslaget.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2009-04-14:
Hvis jeg tidligere var i tvivl, er jeg det ikke længere.
Fødevareministeren er bestemt ikke forbrugernes minister.
I sag efter sag modarbejder ministeren bevidst forbrugerne.
Det her er endnu et forslag i rækken.
I SF er vi oprigtig bekymrede for, at fødevareministerens nye informationsportal for kosttilskud vil vildlede langt mere, end den vil vejlede.
Forvirring skabes jo netop med de her små ord: er det anmeldt, eller er det godkendt, for de fleste forbrugere vil tro, at en offentlig hjemmeside med en liste over helsekostprodukter er godkendte produkter.
Det vil gøre forvirringen større hos den enkelte forbruger.
I dag er det jo sådan, at når en virksomhed vil sælge et nyt kosttilskudsprodukt, skal man anmelde dets ankomst på markedet til Fødevarestyrelsen; sådan er reglerne bare.
Der er en verden til forskel.
Som forslaget nu er, vil alle anmeldte produkter ryge direkte på portalen.
Ideen er, at det skal hjælpe forbrugeren med at søge saglig information om kosttilskud.
Vi ser det mere, som at vi risikerer, at vi forvirrer forbrugeren, og forbrugeren meget sandsynligt vil forveksle det med en blåstempling af produkterne.
Det er jo lidt tankevækkende, at for ikke mere end et par uger siden advarede myndighederne mod kosttilskuddet Fortodol, fordi det gav varige leverskader.
Med den her hjemmeside - ja, så vil det jo stadig væk være på hjemmesiden, det er simpelt hen forvirrende, for det er anmeldt i Danmark, men det er ikke det samme, som at det er godkendt.
Resultatet var klart: Tre ud af fire husstande indtager produkter af en eller andet slags, men de mangler saglig information.
Mindre end hver femte kendte forskellen mellem kosttilskud og naturlægemidler, og forskellen er jo kravet til dokumentation.
Hvis man har et kosttilskud, skal man anmelde det.
Hvis man har et naturlægemiddel, skal man videnskabeligt dokumentere, hvilke effekter det har, og så har man også mulighed for at anprise produktet.
Det har man ikke, hvis det er et kosttilskud.
Undersøgelsen viser meget klart, at forbrugerne mangler viden om bivirkninger, og hvad konsekvenserne er, hvis de bruger midlet sammen med andre produkter.
Har det nogen følgeeffekter?
Her vil en manglende information i værste fald skade forbrugeren.
Så ja, jeg er enig med ministeren, SF er enig med ministeren i, at forbrugeren mangler klar information.
Det vil vi gerne gøre noget ved.
Men den her internetportal hjælper ikke på det.
Vi mener, at internetportalen bør indeholde saglig information om kosttilskud og naturlægemidler, som er godkendte og ikke bare anmeldte.
Produkterne hører under to forskellige myndigheder, altså både Fødevarestyrelsen og Lægemiddelstyrelsen, og derfor bør de to myndigheder gå sammen om en enkelt portal.
I så fald vil SF ikke have noget problem med at støtte forslaget.
Men i den nuværende udformning kan SF ikke støtte det her forslag.
Per Clausen (EL), 2009-04-14:
Det er den ene ting, jeg godt vil sige.
Den anden ting er, at vi selvfølgelig også er tilhængere af, at der gives så meget oplysning og information til forbrugerne som overhovedet muligt.
I den sammenhæng kunne man selvfølgelig godt overveje, om en liste over de produkter, der er anmeldt, kunne være nyttig.
Det sender jo dog et eller andet signal - eller rettere sagt var det min overbevisning, da jeg startede med at læse det her beslutningsforslag, at det sendte et signal om, at der her var en vis form for sikkerhed for, at produkterne var nogenlunde i orden.
Det, jeg bare kan konstatere, når jeg læser høringssvarene og også ministerens svar på høringssvarene, er, at det fremgår mere og mere tydeligt, at det med at anmelde sine produkter er en ganske lille og i virkeligheden ubetydelig ting, fordi der efter det ikke nødvendigvis behøver ske noget som helst.
Så man har altså ingen som helst sikkerhed for, at de her produkter ikke er sundhedsskadelige, og så er spørgsmålet, hvor langt man er kommet og hvori forskellen består, ved at man kan se, at der er nogle producenter, som er i stand til at anmelde til myndighederne, at de har et produkt, mens andre producenter ikke er i stand til det.
Derfor kunne man sige, at den første indgangsvinkel til det her måske i virkeligheden er, at forslaget på den måde virker lidt overflødigt, og man skal jo ikke lave lovgivning, som er overflødig, så det er jo sådan det første argument imod det.
Det, der nok også gør mig lidt betænkelig, er, at selv om forbrugerne selvfølgelig er oplyste mennesker, og selv om de, når der står på en hjemmeside, at det her produkt slet ikke er godkendt af nogen som helst, men bare er anmeldt, så måske godt kan tænke sig til, at det gør en stor forskel, så tror jeg nu alligevel - og det kan jeg i og for sig af mange grunde kun beklage - at mange danske forbrugere og borgere har en eller anden form for autoritetstro, som får dem til at mene, at når noget står på en officiel hjemmeside, som staten lægger navn til, så er man vel i det mindste sikret mod, at produkterne er direkte farlige.
Derfor synes jeg måske, at man, i stedet for at gennemføre det her forslag, som måske giver en marginal gevinst eller lige så sandsynligt har en negativ effekt, hellere skulle overveje, hvordan man kunne sikre, at der på en autoriseret hjemmeside blev givet en egentlig objektiv gennemgang og vurdering af de produkter, som bliver solgt som kosttilskud, også med inddragelse af, hvor stor en andel af ens kost man kan sige at det her kosttilskud retter sig ind i forhold til, og om man ikke i virkeligheden får alt for meget af ting, hvis sundhedsmæssige effekter derfor bliver yderst tvivlsomme.
Så Enhedslisten er, uden at være helt så afklaret om sin afvisende holdning som Socialdemokraterne og SF, nok i udgangspunktet skeptiske over for det her forslag.