runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Astrid Krag (S), 2013-11-06:
Det er nok to ting, der bliver blandet lidt sammen.
En ting er jo at sørge for, at der ikke er ældre patienter, der kommer ind på de medicinske afdelinger, som kunne have været hjulpet af den kommunale sygepleje derhjemme.
Og det handler jo om, at de praktiserende læger både skal kende de kommunale tilbud og have tillid til, at de er gode nok, så man ikke føler, at man hellere må indskrive gamle fru Jensen for en sikkerheds skyld, for gamle fru Jensen skal ikke ind hospitalet, hvis hun ikke har behov for det, hvis hun kan få den rette pleje i kommunalt regi.
Det andet er jo så at sørge for, at dem, der er færdigbehandlet i hospitalssammenhæng, og som måske endnu kan klare sig selv derhjemme, også skal kunne få en ordentlig støtte fra kommunerne.
Det er den anden del af tilbuddene, og det er jo lige præcis den indsats, regeringen sammen med kommunerne har afsat midler til i de sidste 2 års økonomiaftaler, og det drejer sig samlet set om 600 mio. kr.
Hans Andersen (V), 2013-11-06:
Ministeren fremhæver ret og pligt.
Men vi skal have en diskussion om, hvad indholdet i ret og pligt er.
For man kan sige, at hvis pligten først indtræder i det øjeblik, den ene kan gå ud og finde sig et arbejde til 35.000 kr., så mener jeg sådan set, at det med ret og pligt smuldrer.
Så igen: Har fjernelsen af kontanthjælpsloftet øget incitamentet til at finde et arbejde, eller har det ikke øget incitamentet til at finde et arbejde for personer i de familier, vi taler om?
Mette Frederiksen (S), 2013-11-06:
Man kan jo også vende den om og sige, at det, der må være vores mål, er, at både mor og far skal ud på arbejdsmarkedet og ikke leve deres liv på kontanthjælp.
Så ved spørgeren jo godt, at så er der tale om en helt anden lønramme end den, der opsættes som præmis for spørgsmålet her.
Under alle omstændigheder vil jeg gerne have lov til at slå fast, at man ikke skal kunne være i kontanthjælpssystemet og ikke samtidig stå til rådighed for arbejdsmarkedet, hvis man ellers er det, vi i fagtermer kalder arbejdsmarkedsparat.
Det er grundlæggende forkert, hvis der er nogle politikere, der forsøger at efterlade et indtryk af, at man bare kan være på kontanthjælp og leve for den ydelse uden at give noget den anden vej, for man skal stå til rådighed for arbejdsmarkedet, når man er kontanthjælpsmodtager og er arbejdsmarkedsparat.
Hans Andersen (V), 2013-11-06:
Tak for det.
Udgangspunktet er jo, at det er den her regering, der har afskaffet kontanthjælpsloftet, og loftet gjorde jo, at det vitterlig kunne betale sig også for familier, hvor begge forældre var på kontanthjælp, at tage et arbejde.
Nu er kontanthjælpsloftet fjernet af den her regering, og så er spørgsmålet: Var det klogt?
Var det klogt at gå ind og fjerne kontanthjælpsloftet, således at man nu skal ud og finde et arbejde til 35.000 kr. om måneden, for at det kan betale sig at arbejde?
Var det klogt?
Det er spørgsmålet.
Mette Frederiksen (S), 2013-11-06:
Jamen for at kunne give et retvisende svar på det spørgsmål, bliver man jo nødt til at have alle nuancerne med.
For spørgeren ved godt, at de nedsatte sociale ydelser, der tidligere gjorde sig gældende på kontanthjælpsområdet, kom til at omfatte en meget, meget stor og meget varieret gruppe af mennesker, hvor nogle kan honorere de forpligtelser, vi lægger på bordet foran dem, og kan svare på dem, og andre ikke kan.
Fra regeringens side synes vi fortsat – og det står jeg meget gerne ved også i dag – at det var og ville være et problem, at man bare systematisk satte menneskers ydelser ned uden at have blik for, om det er folk, der kan gå ind på arbejdsmarkedet eller ej.
Og det gælder for kontanthjælpsloftet, som det gælder andre steder.
Men det ændrer jo ikke på, at vores mål altid skal være at sikre, at der er et ordentligt forsørgelsesgrundlag, som mennesker kan leve på, hvis de bliver ramt af arbejdsløshed eller bliver syge.
Ja, det skal kunne betale sig at arbejde, og vi skal gøre alt, hvad vi kan, for at nå derhen, hvor det kan betale sig at arbejde for så mange som overhovedet muligt.
Og heldigvis er vi jo i den situation, at det kan det for langt, langt de fleste lønmodtagere på vores arbejdsmarked.
Tak for spørgsmålet, og lad mig sige indledningsvis, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Ja, det er et godt og sundt princip, men det er også et både godt, nødvendigt og solidarisk princip, at vi har et kontanthjælpssystem, der sikrer et ordentligt forsørgelsesgrundlag i vores samfund.
Ligegyldigt hvordan man vender og drejer det, er der kontanthjælpsmodtagere, der er længere tid på kontanthjælp eller andre, og ved nogle af de kontanthjælpsmodtagere er der også børn, der skal forsørges.
I hele diskussionen om, at det skal kunne betale sig at arbejde, vil jeg gerne starte med at appellere til, at alle Folketingets partier husker alle de elementer, der er diskussionen.
Ja, det skal kunne betale sig at arbejde.
Jeg og regeringen er tilhængere af en beskæftigelsespolitik, der bygger på ret og pligt.
Det er også det, der er grundlaget for den kontanthjælpsreform, der snart skal i gang med at virke her pr. 1. januar 2014.
Men det er også vigtigt at sikre, at ikke mindst børn, der vokser op i kontanthjælpsfamilier har en ordentlig økonomi og ordentlige levevilkår at vokse op under.
Hans Andersen (V), 2013-11-06:
Tak for det.
Spørgsmålet lyder: Hvad er ministerens holdning til, at for et ægtepar med børn, hvor begge er fyldt 30 år, og hvor den ene ægtefælle går hjemme, skal den anden ægtefælle tjene omkring 35.000 kr. pr. måned, for at ægteparret har 1.000 kr. mere til rådighed pr. måned end et ægtepar uden andre indtægter end kontanthjælp?
Carsten Hansen (S), 2013-11-06:
Jeg vil godt sige, at det jo hverken lykkedes at afskaffe juletræet eller billardklubben eller nogen af de andre ting.
Man har strammet op, og jeg vil godt sige, at den måde, vi har bygget vores demokrati op på i de almene boligselskaber, har jeg meget stor tillid til – jeg har selv arbejdet 10 år i den almene sektor og får nu lov til som boligminister at være boligordfører.
Det er bygget op igennem generationer, og det mener jeg ikke at vi skal kaste skidt på.
Det mener jeg bestemt ikke der er grund til.
Demokrati er sådan, at der er nogle af de forslag, som politiske partier kommer med, som jeg ikke bryder mig om, men det er deres ret.
Men jeg tager afstand fra, at Hizb ut-Tahrir går ind.
Men lad os nu se, for det virker jo.
Og de har været inde, og de har konstateret, at når man har truffet ulovlige beslutninger, er de blevet ændret.
Jeg mener, vi skal styrke demokratiet og ikke svække det.
Liselott Blixt (DF), 2013-11-06:
Det er jo meget sjovt, hvordan man kan ændre opfattelse, når man bliver minister, fordi for 10 år siden kunne SF godt fremsætte forslag om det samme og faktisk støtte beslutningsforslaget; det kunne jo være interessant at gøre det samme måske.
Men vi kunne så jo eventuelt sige, at det i stedet for skulle være over reglerne om kosttilskud, i og med at der ikke er samme dokumentation, altså præcis på samme måde, som man har det med andre kosttilskud.
Var det noget, ministeren eventuelt kunne se på?
Hans Andersen (V), 2013-11-06:
Ministeren mener, at det er et vigtigt princip, at det skal kunne betale sig at arbejde, men ministeren vil ikke gå videre.
Det er sådan, jeg forstår det svar.
Det er skuffende, for vi skal sådan set videre.
Men der er også alle de mennesker, som vi gerne skulle have ud og i job, og der skal det også kunne betale sig at tage et job og at arbejde.
Så vil regeringen gå videre?
Vil regeringen sikre, at det i højere grad skal kunne betale sig at arbejde?
Mette Frederiksen (S), 2013-11-06:
Ja, det gør vi, al den stund at det er et vigtigt princip, at det skal kunne betale sig at arbejde.
Men vi vil også samtidig insistere på, at der er den rigtige sociale balance i Danmark og i den velfærdsmodel, som jeg synes vi skal kæmpe rigtig meget for også kan bestå i fremtiden.
Det er i det spændingsfelt, man skal have den her diskussion, for vi har med skattereformen flyttet tallene meget.
Jeg håber på og tror også på, at kontanthjælpsreformen kommer til at betyde en reel forskel i antallet af unge, der i dag er på kontanthjælp, og som i fremtiden vil være i uddannelse.
Men husk nu på balancen, for det er menneskers levevilkår, vi her taler om.
Hans Andersen (V), 2013-11-06:
Jeg kan forstå på ministeren, at det er meget vigtigt at få nævnt det tal.
Men det ændrer jo ikke ved, at der stadig væk er 48.000, som går på arbejde, og som har mindre end 1.000 kr. ud af at gå på arbejde.
Og det ændrer jo ikke ved, at hvis vi skal have nogle flere til at komme ud på arbejdsmarkedet, skal det kunne betale sig at arbejde.
Det er jo rigtigt, at vi har lavet en skattereform sammen.
Spørgsmålet er jo, om ikke vi så skal være enige om at gå videre.
Så mit spørgsmål til ministeren i dag er: Ønsker regeringen at gå videre for at sikre, at det fortsat og i højere grad skal kunne betale sig at arbejde?
Mette Frederiksen (S), 2013-11-06:
Det, der er diskussionen, er, hvor langt vi tror vi i fællesskab kan komme.
Må jeg bare minde om to ting.
Vi har gennemført en skattereform sammen og i fællesskab, hvor vi flytter tallet mærkbart, ikke mindst ved beskæftigelsesfradraget og ikke mindst via et forhøjet beskæftigelsesfradrag for enlige forsørgere.
Og når begge parter i den her diskussion har været optaget af det, er det selvfølgelig, fordi vi godt ved, at der er en sammenhæng mellem skattesystemet og vores kontanthjælpssystem.
Må jeg ikke også minde om, at vi har aftalt en kontanthjælpsreform sammen, som træder i kraft pr. 1. januar 2014, hvor vi har et meget stærkt fokus på at flytte unge fra kontanthjælp til uddannelse.
Der er ikke nogen tvivl om, at vi alle sammen er optaget af den her problemstilling.
Det, jeg appellerer til, er at få proportionerne på plads, for når det for 98 pct. af danskerne klart kan betale sig at gå på arbejde, er det vigtigt at få nævnt det tal, når vi har den her diskussion.
Hans Andersen (V), 2013-11-06:
Men når ministeren siger, at vi skal gøre alt, hvad vi kan, så står det jo i modsætning til, at regeringen som noget af det første fjernede kontanthjælpsloftet.
For det har jo netop ført til, at man ikke har økonomiske incitamenter til at finde et arbejde, når man er en familie, hvor begge forældre er på kontanthjælp – selvfølgelig under den forudsætning at de kan arbejde, det er klart.
Men her taler vi om, at et kontanthjælpsloft er fjernet, og at man nu skal ud at finde sig et job til 35.000 kr. om måneden.
Og så er spørgsmålet igen: Har det, at man har fjernet kontanthjælpsloftet, ført til øget økonomisk incitament til at finde et arbejde, eller har det ikke ført til et øget økonomisk incitament til at finde sig arbejde?
Det er korrekt.
Men i 2013 er der 48.000 mennesker, som har mindre end 1.000 kr. ud af at gå på arbejde, og dem synes jeg sådan set også regeringen bør være optaget af.
Men det lyder ikke sådan, når jeg lytter til ministerens svar.
Der er 48.000, som har mindre end 1.000 kr. ud af at stå op om morgenen, cykle eller tage bus på arbejde, sidde i kassen i Netto 37 timer om ugen, og de har altså mindre end 1.000 kr. ud af at gå på arbejde.
Er det tilfredsstillende?
Mette Frederiksen (S), 2013-11-06:
Lad mig først og fremmest gentage noget af den diskussion, vi netop har haft på et andet spørgsmål.
Jeg og regeringen synes som udgangspunkt, at det selvfølgelig skal kunne betale sig at arbejde; det er et sundt, vigtigt og nødvendigt princip.
Samtidig med det vil vi også gerne være sikker på, at vi har sociale ydelser i det her land, der kan afhjælpe, når mennesker står i en svær situation som f.eks. arbejdsløshed.
For langt de fleste mennesker er der en klar økonomisk tilskyndelse til, at man går fra overførselsindkomst til arbejde, og således gælder det, at for 98 pct. af vores arbejdsstyrke vil der være en gevinst på mere end 1.000 kr. om måneden ved at træde ud på arbejdsmarkedet.
Nu har der jo tidligere været en diskussion her i Folketingssalen, om 1.000 kr. er lidt eller meget.
Jeg forstår, at Venstre ikke mener, at 2.000 kr. om måneden er et beløb, der har betydning i mange familier, og det tror jeg der kan være grund til at få dementeret så hurtigt som overhovedet muligt, for med den økonomi, mange danske familier har, spiller både 1.000 kr. og 2.000 kr. en forskel i husholdningsbudgettet og i de rammer, man i øvrigt har som familie.
Så lad os lige få slået fast, inden vi bevæger os videre i diskussionen, at for 98 pct. af danskerne er der en økonomisk tilskyndelse til at gå på arbejde.
Hans Andersen (V), 2013-11-06:
Spørgsmålet lyder: Hvad er ministerens holdning til, at ca. 330.000 danskere i dag ifølge Økonomi- og Indenrigsministeriets beregninger har et svagt økonomisk incitament til at arbejde?
Mette Frederiksen (S), 2013-11-06:
Jamen jeg appellerer først og fremmest til, at man ikke tror, at der er et enkelt element, der kan løse de incitamentsproblemer, der kan være i vores kontanthjælpssystem.
Jeg noterer mig dog med en vis glæde – hvis jeg må have lov til at sige det – at jeg nu forstår det sådan, at Venstre kun ønsker at indføre kontanthjælpsloft for den gruppe af kontanthjælpsmodtagere, der er arbejdsmarkedsparate, for det var jo næsten det, der lå i det, spørgeren sagde.
Og det er i hvert fald nyt.
Må jeg så ikke lige samtidig gøre opmærksom på, at det kontanthjælpsloft, som hr. Lars Løkke Rasmussen og nu også hr. Hans Andersen taler for at indføre, må være det gamle kontanthjælpsloft, indtil vi har set andre eksempler.
Og det er cirka 80 mio. kr. om året.
Hvis det skal omsættes i en skattelettelse – hvilket jeg kan forstå det skal – svarer det til en lakridspibe pr. person, der er i beskæftigelse i Danmark.
Og tror hr. Hans Andersen virkelig – og det er ikke kun for at være polemisk – at det er en skattelettelse svarende til en lakridspibe, der gør, at mennesker går fra at være på kontanthjælp til at være på vores arbejdsmarked?
Holger K. Nielsen (SF), 2013-11-06:
Der er ikke truffet beslutning om, hvor der skal lukkes.
Jeg er ikke bekendt med, hvor der er opsagt lejekontrakter; det er noget, som SKAT i deres forvaltning står for, og det kommer ikke ind over mit bord overhovedet.
Det, jeg bare kan sige, er, at der ikke er truffet beslutning om, hvordan den fremtidige struktur på lokalisering af skattecentrene vil være.
Jeg kan bare sige, at vi stadig væk er opsatte på, at der vil være en geografisk spredning på skattecentrene, at vi er opsatte på, at borgerne stadig væk skal kunne mærke, at de kan komme, også lokalt, til SKAT, så derfor bliver det dét, vi arbejder ud fra.
Henrik Høegh (V), 2013-11-06:
Jamen jeg er da glad for, at der ikke vil blive nogen koncentration.
Det kan man måske lige have lidt svært ved at forestille sig, i og med at der i hovedstadsregionen nu er tre centre for visiteret tidsbestilling, der næsten ligger klos op af hinanden.
Og så må vi konstatere, at Region Sjælland sådan set er den eneste region, hvor der kun er et center i en hel region, og hvor der er folk, der får over 100 km til sådan et center, som man kan visitere folk til.
Jeg ved ikke, om ministeren ikke rigtig kender til landdistriktspolitik og landdistriktsområder.
Jeg vil stille et sidste spørgsmål: Er opsigelse af lejekontrakter der, hvor man nu bor til leje, en indikation af, hvor der er risiko for, at der skal lukkes?
Holger K. Nielsen (SF), 2013-11-06:
Det kan jeg fuldstændig bekræfte; der er ingen sammenhæng dér.
Det er rigtigt, at der er sket en udvælgelse dér, men det har ingen sammenhæng med, hvilke skattecentre man til sin tid eventuelt kommer til at nedlægge.
Der er ingen beslutninger truffet på det område; det bliver engang i det nye år, og det har intet at gøre med, hvor der måtte være visiteret tidsbestilling.
Det har intet med det at gøre.
Så blev der spurgt til, om der ville blive taget landdistriktshensyn.
Jeg vil sige, at det er lidt uklart for mig, hvad det egentlig betyder.
Vi har jo skattecentre liggende mange forskellige steder i landet i øjeblikket; jeg har været ude at besøge en del af dem.
Det er meget velfungerende skattecentre, som vi er meget tilfredse med.
Hvad angår nogle af dem, bliver vi desværre nødt til at sige, at dem har vi ikke plads til længere.
Men det vil jo stadig væk være sådan, at befolkningen vil kunne opleve, at skattecentrene ligger tæt på dem.
Med andre ord: Der vil ikke ske en centralisering i København; der vil blive taget et meget stort hensyn til den geografiske spredning af skattecentrene.
Men præcis hvor de vil komme til at ligge, kan jeg ikke svare på i dag.
Tak for det supplerende spørgsmål.
Jeg tror måske, det giver større klarhed over baggrunden for det her spørgsmål, der jo nok så meget handler om lokaliseringen af forskellige skattecentre, og jeg har meget forståelse for, at det også har stor interesse udeomkring i landet.
Jeg kan sige til hr. Henrik Høegh, at det har vi ikke taget stilling til endnu.
Jeg har forstået af forskellig medieomtale, at der går rygter om, at nu skal det og det skattecenter nedlægges.
Jeg kan dementere alle de rygter, som måtte have været.
Der er ingen tvivl om, at vi bliver nødt til også at rationalisere på det område, og det har ligget klart, men hvor og hvordan ved vi ikke endnu.
Jeg kan sige, at der vil blive taget vidtgående geografiske hensyn.
Det er ikke sådan, at vi vil fjerne en masse i provinsen og lægge det hele i København.
Sådan bliver det ikke.
Henrik Høegh (V), 2013-11-06:
Jeg vil sige til ministeren, at vi jo ikke er uenige om, at det er nødvendigt med effektiviseringer i den offentlige sektor, det er nødvendigt at kigge på, hvordan man kan få ydelserne på en mere effektiv og bedre måde.
På en række spørgsmål har ministeren svaret, der vil blive taget økonomiske og geografiske hensyn, og jeg kunne tænke mig her at spørge uddybende om det.
Vil der også blive taget landdistriktshensyn, når man skal lave udmøntningen af de her besparelser?
Et eller andet sted kommer det her jo til at koste arbejdspladser, og der er i hvert fald nogle områder i landet, hvor der bl.a. er blevet beskåret meget kraftigt i de offentlige arbejdspladser, og Lolland-Falster er et af dem.
Jeg skal spørge, om ministeren i udmøntningen af det dels vil tage landdistriktshensyn, dels vil tage hensyn til andre områder, hvor der er offentlige arbejdspladser, hvorfra der er fjernet rigtig mange stillinger.
Holger K. Nielsen (SF), 2013-11-06:
Tak for spørgsmålet.
Og jeg vil godt starte med som indledning at sige, at det er regeringens ønske at skabe en holdbar fremgang i beskæftigelsen og velstanden.
Det betyder bl.a., at vi skal sikre en så effektiv offentlig sektor som muligt, for det er med til at frigøre ressourcer, som kan prioriteres til andre vigtige formål.
Det er ligeledes et vilkår, som alle har kendt siden 2005, at SKAT ligesom resten af den offentlige sektor skal effektivisere opgaveløsningen, dvs. producere mere med færre ressourcer.
I de kommende år skal SKAT således gennemføre en lang række effektiviseringer, og det vil frigøre ressourcer i et betydeligt omfang.
En række grundige analyser peger på, at det er muligt at opnå en bedre skatteforvaltning med færre ressourcer.
Jeg lægger i øvrigt til grund for mit svar, at spørgsmålet er stillet med udgangspunkt i en tabel med specifikation af SKATs udgifter fordelt på opgaver fra finanslovsforslaget for 2014.
Af tabellen fremgår, at SKATs forventede udgifter i 2014 til indsats falder med ca. 65 mio. kr. i forhold til de forventede udgifter i 2013.
SKAT har på nuværende tidspunkt identificeret en række initiativer på indsatsområder, som i 2014 vil give betydelige effektiviseringer.
Blandt initiativerne kan jeg pege på, at der forventes opnået en effektivisering i størrelsesordenen 20-25 mio. kr. ved en bedre tilrettelæggelse og gennemførelse af indsatsprojekter og indsatsopgaver, f.eks. er indsatsplanlægning flerårig, små projekter samles i større projekter, og medarbejderne specialiseres mere.
Et andet eksempel er en bedre model til udvælgelse af sager til kontrol med udbetalinger vedrørende moms m.v. Her forventes det at være muligt at opnå en effektivisering i størrelsesordenen 5-10 mio. kr. i forhold til 2013.
Jeg kan i øvrigt oplyse, at SKAT i 2013 som følge af finanslovsaftalen for 2012 ekstraordinært er tilført 20 mio. kr. til indsats.
Denne tilførsel er bortfaldet på SKATs driftsbevilling i det fremsatte finanslovsforslag for 2014.
Regeringen foreslår dog som led i de igangværende finanslovsforhandlinger at videreføre bevillingen.
Afslutningsvis vil jeg gerne understrege, som det også fremgår af den nævnte tabel i finanslovsforslaget for 2014, at fordelingen af udgifter i tabellen er fordelt skønsmæssigt, hvilket selvfølgelig betyder, at den endelige fordeling i 2014 kan blive anderledes.
Henrik Høegh (V), 2013-11-06:
Ja, jeg hører stadig væk, at ministeren siger, at der vil blive taget geografiske hensyn.
Jeg kunne godt tænke mig, om ministeren også ville svare på, om der vil blive taget landdistriktshensyn, hensyn til de steder, hvor man i forbindelse med en anden rationalisering har fjernet rigtig mange arbejdspladser.
Man kan jo godt få et indtryk af, hvordan det bliver med den nye struktur – der begynder at danne sig et billede – når man ser på, hvor henne der er centre med visiteret tidsbestilling.
Men kan ministeren berolige os ved at sige, at det landkort kan komme til at se helt anderledes ud, altså at det ikke er sådan, at der er en sammenhæng mellem de fremtidige skattecentre, og de steder, hvor der nu er en visiteret tidsbestilling?
Hvordan forventer ministeren, at besparelsen på 70 mio. kr. i finansloven på SKATs område omkring indsats skal udmøntes?
Bertel Haarder (V), 2013-11-06:
Der blev anskaffet fast ejendom, så de medlemmer, der kommer fra områder uden for det sjællandske område, kan få en bolig i stedet for at få tilskud til en bolig eller tilskud til hotel.
Den politik har det nuværende præsidium fortsat, og det er sådan, at hvis ikke Folketinget kan skaffe en bolig, kan man få støtte enten til en privat lejlighed eller til et hotelværelse.
Nu foreslås det, at der som altovervejende hovedregel bliver tale om, at man kan få støtte til et hotelværelse, men ikke til en privat indkøbt lejlighed.
Det er dog ikke uden undtagelser, fordi der står udtrykkeligt i lovforslaget og dets bemærkninger, at man kan dispensere i tilfælde, hvor medlemmet har særlige forhold, herunder helbredsmæssige forhold, som kan begrunde det.
Men den altovervejende hovedregel er altså, at man må tage den bolig, man kan få i disse ejendomskomplekser, som Folketinget har og vil få, og hvis ikke man vil det, kan man ikke få dækket sine udgifter.
Der er dog en undtagelse, at hvis man i forvejen havde en bolig, kan man fortsætte med den bolig, så længe man har den samme bolig.
Jeg lægger vægt på, at der er en dispensationsmulighed, dér hvor der er særlige hensyn, og den gælder ikke kun i tilfælde, hvor Folketinget ikke kan anvise en bolig, det gælder også i tilfælde, hvor folk faktisk kan få anvist en bolig, men har særlige grunde til hellere at ville have et tilskud.
Dette sidste er nyt, og det synes jeg er meget vigtigt.
Men der er medlemmer, som spørger: Hvis nu et medlem i månedsvis ikke kan få en bolig i de dertil indkøbte ejendomskomplekser, skal medlemmet så virkelig tvinges til at bo på hotel i månedsvis?
Det spørgsmål synes jeg ikke er klart besvaret, og derfor vil jeg foreslå, at vi, før vi endeligt vedtager forslaget, lige får drøftet det spørgsmål.
Det er det spørgsmål, som jeg gerne vil rejse, og som jeg håber vi kan få en fornuftig snak om, før vi endeligt ekspederer forslaget i Folketingets Udvalg for Forretningsorden.