Annette Lind (S), 2013-10-24:
Da fru Karin Gaardsted ikke kan være til stede i dag, vil jeg gerne på hendes og Socialdemokraternes vegne takke ministeren for den skriftlige redegørelse og for statusnotatet vedrørende grænsehindringer.
Samarbejdet med ministeren har været ualmindelig godt, og det er vi rigtig glade for.
Der har været nogle ekstraordinært gode resultater i dette år.
For det første er vi det nordiske land, der har indgået en aftale mellem Folketinget og regeringen om at løse væsentlige hindringer for mobiliteten i Norden.
Det har ikke været enkelt.
Mange ministerier og myndigheder i øvrigt har været involveret i en sådan øvelse.
Derudover er der også naturlige samarbejder med de andre nordiske lande, som ikke har en aftale mellem parlamenter og regering, som vi har, til at motivere til resultater.
Statusnotatet viser efter min mening overordnet set to ting.
Punkt 1: et samlet overblik over status i sager af betydning for fremdriften.
Og punkt 2: at det er de færreste udfordringer, som Danmark løser alene uden de andre nordiske landes aktive medvirken. En sidste ting, som jeg mener er utrolig vigtig, er Nordisk Råds rolle.
Delegationen har naturligvis en vigtig rolle i alle sager, men det er mest afgørende, at der lægges pres på alle de nordiske landes regeringer gennem Nordisk Råd, og jeg er derfor også glad for, at Nordisk Råd har nedsat en grænsehindringsarbejdsgruppe med repræsentanter for præsidiet og udvalgene.
Denne gruppe blev nedsat i starten af året på baggrund af et forslag fra Socialdemokraterne i Nordisk Råd, og vores danske aftale har naturligvis også været baggrundsdokument for denne arbejdsgruppe, og jeg er tryg ved, at der tages det første skridt mod en mere hands on tilgang fra Nordisk Råds side i grænsehindringsspørgsmål.
For vi må erkende, at der har manglet instrumenter til at samle nordiske parlamentarikere til at prioritere og bidrage til, at grænsehindringsproblemerne bliver løst.
Den store udfordring er nu, at vi sikrer de øvrige nordiske landes engagement i at få løst opgaverne.
Fra socialdemokratisk side har vi valgt at lægge vægt på tre grænsehindringsområder, nemlig behovet for en grænsehindringsombudsmand, behovet for nordiske standarder inden for byggebranchen og anerkendelse af erhvervskvalifikationer.
Angående ombudsmanden har forslaget om en nordisk grænsehindringsombudsmand på mange måder været en diskussion om begrebet ombudsmand og ikke om borgernes behov.
Det er klart, at tanken om en overstatslig ombudsmand, der kan blande sig i de enkelte landes sagsbehandling, kan virke skræmmende.
Men det er ikke det, der er det centrale i forslaget.
Lad os nu tage en sag, som Danmark ikke er direkte involveret i.
Når hundredvis af norske pensionister flytter til Sverige og oplever, at mangelfulde eller direkte forkerte oplysninger fra både norske og svenske skattemyndigheder får fatale følger for dem både personligt og økonomisk, skal de kunne opleve, at de skal kunne henvende sig til en instans, der har myndighed til at vurdere, om national og nordisk ret er overholdt, og om de har fået korrekt information og rådgivning både før, nu og under sådan en sag.
Det har ikke været tilfældet i de norske pensionisters sag.
Den svenske regering har afvist, at der er sket fejl hos de svenske skattemyndigheder, og den svenske ombudsmand har afvist at gå ind i sagerne.
Et alvorligt eksempel som dette viser, at der er behov for at understrege landenes ombudsmænds forpligtelse til også at vurdere, om nordiske aftaler og overenskomster er overholdt i denne type sager.
Det skal være muligt for landenes ombudsmænd at samarbejde i sager, der vedrører flere nordiske lande, for at belyse sagen fra flest mulige vinkler
Det burde være helt enkelt at understrege ombudsmændenes opgave i forhold til nordisk ret.
Det understreger også behovet for at opprioritere informations- og rådgivningsarbejdet.
Her spiller Hallo Norden en afgørende rolle.
Det er en unik informationsvirksomhed, der har evnet at have fokus på borgerne med et tæt og engageret samarbejde med relevante samarbejdspartnere, og som for meget få midler har lavet et vigtigt stykke informationsarbejde, der har været forankret i alle de nordiske lande med en klar nordisk overbygning.
Så Hallo Norden har de fornødne ressourcer til at være en væsentlig bidragsyder til at reducere grænsehindringer.
For de erfaringer, som Hallo Norden ligger inde med, kan i høj grad bruges i det nordiske grænsehindringsarbejde.
De regionale grænsehindringsinstitutioner spiller naturligvis også en meget stor rolle, men det er afgørende at have en fællesnordisk institution som Hallo Norden, der forbinder de lokale grænsehindringer til en nordisk sammenhæng.
Fællesnordiske byggestandarder er et vigtigt eksempel på, at fjernelse af grænsehindringer kan give en økonomisk gevinst og øge konkurrencen.
Men en anden ting er, at arbejdet, for at nordiske standarder kan optages som EU-standarder, er væsentlig lettere at få igennem end arbejdet, for at danske standarder skal optages som EU-standarder.
Norden er foregangsregion, hvad angår en række standarder inden for klimaneutralt byggeri.
Ved at samarbejde på et nordisk plan om at få disse standarder optaget som EU-standarder kan Norden sikre en konkurrencefordel, samtidig med at Norden kan bidrage med vigtige standarder inden for klimaneutralt byggeri.
Et klart eksempel er indeklimastandarder.
Ved at udvikle disse nye standarder på et fællesnordisk plan kan man fra starten modarbejde grænsehindringer, øge konkurrenceevnen og fremme klimavenligt byggeri.
Det er det, man skal måle ud fra, når man skal diskutere udgifter til sektoren på kort sigt.
Det er noget, som bl.a. Dansk Standard har været fortaler for.
Nordisk Råd har på baggrund af opfordringer fra Socialdemokraterne i Nordisk Råd udarbejdet forslag til rekommandation om fællesnordiske byggestandarder, som jeg vil opfordre ministeren til at fremme i Nordisk Råds Ministerråd.
Anerkendelsen af erhvervskvalifikationer er reguleret i EU-regi, men det må erkendes, at arbejdet ikke er nået så langt, som det er ønskeligt, og at Norden samtidig har ligheder inden for uddannelsessystemet og arbejdsmarkedet, der kan gøre det enkelt at løse problematikken i første omgang inden for Norden.
Det er naturligvis nødvendigt at gøre dette inden for rammen af gældende EU-regler, og en nylig offentliggjort rapport udarbejdet af DAMVAD for Nordisk Ministerråd peger på en række problemstillinger og anbefalinger vedrørende de lovregulerede erhverv.
Desværre foreligger der ikke en tilsvarende nordisk rapport om de ikkelovregulerede erhverv.
Socialdemokraterne i Nordisk Råd har været initiativtager til en rekommandation fra Nordisk Råd på området.
Også her vil jeg henstille til, at ministeren med de relevante fagministre driver denne sag videre, ikke mindst på grundlag af den her DAMVAD-rapport.
Undervisningsministeren har igangsat et vigtigt arbejde inden for uddannelsesområdet med initiativet, som er et fællesnordisk udviklingsprojekt om den nordiske vej til inklusion inkluderende grundlæggende uddannelser med høj faglighed og stærkere færdigheder for alle.
Initiativet er vigtigt og nyder stor opbakning fra Nordisk Råds Kultur- og Uddannelsesudvalg, hvor jeg også er medlem.
Der er nemlig et stort behov for at drage aktiv nytte af de mange erfaringer med udvikling af kvalitet i skolen, der ellers eksisterer i de nordiske lande.
Det er nogle erfaringer, der viser, at det er lettere at omsætte til praksis i vore lande på grund af, at vi har de store ligheder i uddannelsessystemer og værdier i samfundet generelt.
Samtidig er initiativet prisværdigt, idet det på den måde som et initiativ inden for Ny Nordisk Skole er et udviklingsprojekt, der i høj grad henvender sig til og aktivt involverer praksisniveauet.
Vi ser frem til konferencen, der skal afholdes her i København i januar.
Forsvarspolitikken skal vi tale om senere, men det har som bekendt fyldt en hel del i det nordiske samarbejde, ikke mindst i Nordisk Råd dette år.
Men da vi har en behandling senere, vil jeg vente med det punkt.
Til slut vil jeg gerne kvittere for ministerens engagement i visionsdebatten om det nordiske samarbejde og med hensigten om at inkludere delegationen i denne.
Johan Strangs rapport – nu skal jeg se, om jeg kan sige det på svensk – Nordiska Gemenskaper, som blev offentliggjort ved Nordisk Råds session sidste år, er sammen med Nordisk Råds arbejde med politikudvikling i det nordiske samarbejde, som er initieret af daværende præsident for Nordisk Råd, Henrik Dam Kristensen,
eksempler på nogle af de vigtigste input i denne visionsdebat.
Her vil jeg rigtig gerne henlede opmærksomheden på nødvendigheden af at videreudvikle integrationen af de i dag uformelle samarbejdsopgaver, hvoraf forsvarspolitikken naturligvis er det mest oplagte eksempel, men også transportpolitik og forbrugerpolitik er områder, der er af fælles nordisk interesse, og der er brug for, at vi samarbejder om det.
Tak for ordet.