Eva Kjer Hansen (V), 2007-02-23:
Det er ikke så tit, at man hører en ordfører stå og kritisere et lovforslag sønder og sammen og kalde det for varm luft for derefter at erklære, at man i øvrigt stemmer for det.
Og som jeg tror fru Pernille Frahm var inde på, skulle man jo næsten ikke tro, at ordførerne var så positive, som de rent faktisk er, for alle, har jeg kunnet forstå ud fra Enhedslistens sidste bemærkning, vil jo stemme for det her lovforslag, men har været ualmindelig kritiske i deres tilgang til det.
Nej, det mere overraskende er, at det tilsyneladende også er linjen fra Socialdemokraternes side.
Jeg kunne forstå på fru Mette Frederiksen, at hvis bare vi fjernede loftet over kontanthjælpen, ville alle problemer tilsyneladende være løst.
I regeringen fører vi en aktiv linje.
Loftet over kontanthjælpen er sat ind, for at der er et forhold mellem det at være på arbejdsmarkedet og det at være modtager af overførselsindkomst.
Jeg synes, at det er bundærgerligt, at Socialdemokraterne er løbet langt væk fra den politik, de selv stod for på et tidspunkt, og nu kan jeg høre igen i dag, at man bare skal ind på den passive linje ved at give folk noget mere i kontanthjælp, og så går det nok af sig selv.
Men jeg er fuldstændig uenig i den linje, fru Mette Frederiksen lægger for dagen, og i, at vi bare skal opgive folk på den måde.
Jeg synes, det eneste rigtige er at sætte ind meget konkret i forhold til, hvad det er for nogle problemer, folk tumler med, og gøre det, som vi jo nu har fået gode resultater af, nemlig se at få folk i beskæftigelse.
Den bedste måde at forbedre folks muligheder på er at sikre dem deres eget forsørgelsesgrundlag.
Det interessante ved debatten i dag er, hvor stor en optagethed der er af forsørgelsesgrundlaget, og hvor lidt interesse der er for, hvad det så er, man måtte have af udgifter.
For det, der kan være problemet, kan jo være, at man netop har en alt for høj husleje i forhold til det forsørgelsesgrundlag, man har.
Det er jo nogle af de ting, vi ikke ved ret meget om.
Når fru Mette Frederiksen siger, at meldingerne er entydige og klare, må det stå fuldstændig for egen regning.
Jeg har gjort en hel del for at komme bag om tallene, for at vi netop kunne få et bedre kendskab til, hvad det er, der gør sig gældende, når folk ender med at blive sat ud af deres bolig.
Da jeg fik kendskab til problemet, lavede vi en undersøgelse, hvor vi spurgte kommunerne, hvad de havde af kendskab til det her, hvad de vidste om tallene.
De der såkaldt entydige og klare meldinger, som fru Mette Frederiksen påstår er ude i landet, kan jeg bestemt ikke genkende i den undersøgelse, jeg foretog ved at spørge de ti største kommuner.
Tilbagemeldingen fra seks kommuner var, at man ikke havde erfaring, der tydede på, at der gennem det seneste år er sket en stigning i antallet af udsættelser.
To af kommunerne mente, at der var sket en mindre stigning, og så var der to kommuner, der sagde, at de mente, der var en stigning i antallet af udsættelsessager.
Når vi så spurgte ind til, hvad de i øvrigt vidste, viste det sig, at det ikke er alle kommuner, der laver registreringer.
Kommunerne ved generelt ikke noget om, hvorvidt der er børn i husstanden.
De ved heller ikke noget om, hvor folk flytter hen efterfølgende.
Så det var altså begrænset information, vi kunne få ved at spørge kommunerne.
Vi har så lavet en undersøgelse sammen med Domstolsstyrelsen og fogedretterne gående på, hvad de har af information på det her område.
Det er også yderst begrænset, for nogle af de informationer, som vi gerne vil have, har de ikke brug for i forbindelse med deres behandling af sagerne.
Derfor er det, at jeg har bebudet, at jeg nu vil bede SFI om at lave en større undersøgelse, hvor man går ud og finder personer, der er blevet sat ud, for at finde ud af: Hvad var deres forsørgelsesgrundlag?
Hvad var deres husleje?
Hvad var deres familiemæssige situation?
Var der børn i husstanden?
Var der tale om skilsmisse?
Hvad indtraf der af sociale begivenheder, som kunne være medvirkende til, at de ikke længere havde råd til at betale huslejen?
Undersøgelsen vil så i øvrigt også afdække, hvad der sker efterfølgende: Hvor flytter folk hen?
Hvordan bliver deres problem løst?
Den viden synes jeg vi nødt til at have for at kunne sætte målrettet ind.
Derfor har jeg så netop også allerede taget en række initiativer der, hvor jeg har kunnet gøre det.
Jeg har skærpet vejledningen med hensyn til kommunernes forpligtelse til at tage hånd om børn, der måtte være i en udsat situation, og understreget, at det også gælder, når en udsættelse af boligen kan komme på tale.
Nu kommer så altså det her lovforslag, der giver kommunerne en pligt til at genvurdere de sager, hvor de allerede har kendskab til personen eller familien.
Det er jo netop for, hvilket også Venstres ordfører meget godt fik sagt, at forebygge, at en egentlig udsættelse kommer på tale.
Så jeg har altså handlet der, hvor jeg overhovedet kunne, men synes så også, at vi skal følge det op ved at få bedre information om, hvad der rent faktisk gør sig gældende på området.
Fru Mette Frederiksen udnytter jo så elegant, at der ikke før 2002 har været nogen statistik på området.
Det vil sige, at vi ikke har tal på, hvor mange udsættelser af boligerne der skete før 2002, fordi det først er fra det tidspunkt, at Domstolsstyrelsen fører egentlig statistik.
Det er så rigtigt, at der har været en stigning fra år til år, og det er også derfor, jeg synes, der er god grund til at handle og sætte ind med bl.a. det her lovforslag.
Jeg kan kun gentage, at jeg synes, det er så ærgerligt, at Socialdemokraterne ikke bakker op om, at det, det gælder om, er at få folk i beskæftigelse.
Vi har virkelig fået nedbragt arbejdsløsheden.