Inger Støjberg (V), 2008-06-11:
Det er eksamenstid, og mange studerende sætter sig til eksamensbordet med sommerfugle i maven.
Det kan være afgørende, hvilke fag man skal op i, og der kan være stor forskel på, hvor tilfreds man er med lige præcis det spørgsmål, man trækker.
Også her i Folketinget er det eksamenstid, men til forskel fra verden udenfor har partierne selv indflydelse på, hvilke fag man kommer op i.
Her hos os er eksamen jo en konsekvens af de forslag, ens parti har fremsat i årets løb.
Socialdemokraterne har nok af fag at komme op i: 29 velfærdsrettigheder, 30 frihedsrettigheder til kommunerne, 9 teser, 9 valg og Ritt Bjerregaards røde skole.
Jo, bredden i fagene er unægtelig stor.
Viljen til at tage fuldt pensum er dog ikke til stede.
Partiformanden har således nægtet at tage fuldt pensum i Den Røde Skole.
Partiformanden vil ganske enkelt ikke op i den del, der handler om skatter, endog til trods for at skatter i det hele taget og boligbeskatning i særdeleshed altid har været en særlig socialdemokratisk disciplin, hvor man er udstyret med en overordentlig stor kreativitet.
Ritt Bjerregaards røde skole skuffede da bestemt heller ikke i dette fag, som må siges at høre til den kreative fagrække i skolen.
F.eks. foreslog skolens elever og lærere, at gevinsten af værdistigninger på ejerboliger skal beskattes med mellem 10 og 30 pct.
Vi står fast på skattestoppet og afventer nu Skattekommissionens forslag.
Men ejendomsværdiskatten har vi fredet.
Hos os er skattespørgsmålet nemlig ikke et kreativt fag med plads til vilde ideer - nej, det er et praktisk fag.
Men ét er uskyldig snak om teser og politikudvikling, noget andet er handling og integritet på de store og bærende linjer.
Økonomisk ansvarlighed går forud for alt andet, har fru Helle Thorning-Schmidt sagt flere gange, men vi står foran en række store økonomiske udfordringer, som også en ansvarlig opposition burde tage bestik af.
Med en så lav arbejdsløshed og overskredne kommunale budgetter skal foden lettes fra speederen i disse år, hvis vi skal bevare en stabil og sund økonomi uden behov for drastiske pakker og indgreb.
En tidligere socialdemokratisk finansminister tog os på sightseeing langs kanten af den økonomiske afgrund.
Denne regering er heldigvis en lidt mere påpasselig turguide og vælger derfor en rute i god afstand fra afgrunden.
Det får selvfølgelig adrenalinen til at pumpe langsommere, men økonomisk ansvarlighed er nu engang ikke underholdning.
For nylig så er jeg en artikel i Fyens Stiftstidende om 83-årige Arlette Andersen, som tager rundt på landets gymnasier og holder oplæg for unge.
Emnet for hendes oplæg er i høj grad den tatovering, hun bærer rundt på.
Tatoveringen fik hun nemlig i en tysk koncentrationslejr, den er et fangenummer.
Arlette Andersen har været i koncentrationslejr, og hun overlevede.
Nu har hun påtaget sig at tage rundt og minde nutidens unge om, at der gemmer sig uhyrligheder i vores europæiske fortid.
Det gjorde indtryk, og jeg kan faktisk ikke beundre hende nok for det, hun gør, for det er vigtigt, at vi alle husker på vores fortid og lærer af de uhyrligheder, den bragte, ikke mindst i Europa.
For unge gymnasieelever er krig og ødelæggelse ofte langt væk i bevidstheden, men Europa har så langtfra altid været fredeligt.
Det var først med efterkrigstidens samarbejde, at Europas lande fandt fredeligt sammen i en sådan grad, at nogle i dag kan gå og glemme Europas blodige fortid.
Men EU-samarbejdet leverer meget andet end fred og frihed.
Det indre marked har skabt verdens største frihandelsområde med 500 millioner forbrugere.
Det har betydet vækst og over 2,5 millioner arbejdspladser i Europa, og det har skabt større udbud af varer på hylderne.
EU gør samtidig kampen mod kriminalitet og terror lettere.
Banditter arbejder jo over grænserne, og så må sheriffen også gøre det.
Det er muligt på grund af EU, og derfor er det jo nu også på tide at overveje, om vi danskere ikke skal træde mere centralt ind i samarbejdet, ind i hjertet af samarbejdet.
De andre lande kan i de kommende år drage nytte af et styrket samarbejde mod f.eks. terror og kriminalitet, ligesom de kan drage nytte af et Europa, der i stadig højere grad vil træde i karakter på verdensscenen.
Men det bliver uden os.
Hvis f.eks. politisamarbejdet styrkes, kommer vi til at opleve, at danske politifolk i Europol skal holde sig for øjne og ører, når informationer om netværk af pædofile og smugling af kvinder og narko kommer strømmende ind.
Vi kommer til at opleve, at Europa skal hjælpe i katastrofer, konflikter og minerydning uden Danmark.
Man kunne spørge: Er det ansvarligt?
Mange vil spørge: Er det solidarisk?
Vi kommer også til at opleve et Danmark, der i stadig højere grad kobles af de økonomiske og storpolitiske diskussioner, som landene i eurogruppen tager, og man skal ikke narre sig selv.
Der bliver diskuteret meget andet end teknik og mønter, når eurolandene mødes.
Store politiske beslutninger har en økonomisk dimension og bliver derfor også vendt blandt finansministrene i eurogruppen.
Vi kan ikke holde til at forblive uden for EU-samarbejdet på alle disse områder.
Det vil koste os fordele og stor politisk indflydelse, og det vil skubbe Danmark stadig længere ud i periferien i forhold til andre lande, der er fuldt med i samarbejdet.
Det er jo logisk, sådan er det i alle klubber og foreninger, og vi har brug for at placere Danmark i hjertet af det europæiske samarbejde.
Jeg fordømmer på det kraftigste angrebet, og mine tanker går til dem, der mistede deres kære den dag, og til dem, der kom slemt til skade.
Vi skal stå skulder ved skulder, vi skal vise, at vi er stolte af det land, vi lever i, og af vores frihedsrettigheder.
Vi skal sige ligeud, at en fej handling som den, vi blev udsat for, ikke ændrer på vores måde at leve på.
Vi er med i forreste linje.
De danske soldater i Afghanistan arbejder utrætteligt for fred og frihed for det afghanske folk og for, at terroren ikke skal hjemsøge os her i Europa.
Kampen mod terror har krævet sine ofre, og også danske soldater har mistet livet eller førligheden.
Jeg vil gerne takke de danske soldater for den enorme indsats, de gør.
I gør en forskel, og det er vi jer taknemlige for.
Siden 2001 er der blevet opført 1.800 skoler i Afghanistan.
Under Taleban gik 900.000 afghanske børn i skole, i dag er tallet 6,4 millioner børn; under Taleban måtte piger ikke gå i skole, i dag går 1,5 million afghanske piger i skole.
Det er bare nogle af de forbedringer, som danske soldater har været med til at skabe i Afghanistan.
Den danske udenrigs- og sikkerhedspolitik ligger fast.
Vi vil ufortrødent fortsætte med at arbejde for fred og frihed uden for Danmarks grænser.
Terrorangrebet, som vi blev udsat for i sidste uge, ændrer intet.
Terrorister og udemokratiske kræfter skal hverken bestemme vores udenrigs- og sikkerhedspolitik eller vores måde at leve på i Danmark.
Vi står urokkeligt fast på vores frihedsrettigheder.
Vi lever i et af verdens bedste lande.
Vi er verdensmestre i demokrati, vi stoler på hinanden og er verdens lykkeligste folk.
Vi har det godt, men dermed ikke være sagt, at intet kan gøres bedre, for det kan det.
Vort velfærdssamfund sikrer, at de, der ikke kan klare sig selv, får hjælp, og sådan skal det blive ved med at være.
Lykken kan kun det enkelte menneske skabe gennem sit individuelle valg.
Men til gengæld kan det offentlige skabe nogle gode rammer, så den enkelte kan forfølge sine mål for at nå lykken.
Man kunne for nylig læse en række beretninger i Berlingske Tidende om folk, der tager ansvar og udfører socialt arbejde, som f.eks. den 24-årige bartender og HA-studerende Ki Strøhemann, der to dage om måneden er reservestoresøster for 11-årige Samira.
Storesøsterordningen er sat i søen af Red Barnet, og Ki Strøhemann siger til avisen: »Jeg har altid tænkt på at lave noget frivilligt arbejde med børn, og selv om jeg har følt, at jeg havde enormt travlt, fandt jeg ud af, at jeg sagtens kan finde tid til at hjælpe andre.«
Ki Strøhemann er et eksempel på dem, der inspirerer andre til at tage et personligt ansvar.
Regeringen har sat det personlige ansvar i fokus, fordi det skal styrkes.
Vi skal på ingen måde løfte pegefingeren.
Vi skal i stedet vise gode eksempler på dem, der gør en ekstra indsats i hverdagen.
Ansvaret for, at velfærdssamfundet udvikler sig positivt, er vores, og det påtager vi os gerne.
Derfor er de foreløbige resultater af kvalitetsreformen meget centrale.
Ikke alting løses med flere penge.
Nytænkning i den offentlige sektor er en stor del af udviklingen, men der skal selvfølgelig også investeringer med, og derfor er det afgørende, at de to ting går hånd i hånd.
Venstres valgløfter bliver indfriet.
Når vi lover 50 mia. kr. til Kvalitetsfonden over 10 år, kommer pengene over 10 år.
Men det er lige så klart, at vi vælger at bruge pengene i et tempo, der ikke overopheder samfundsøkonomien.
Det er meget positivt, at ud over regeringspartierne tager Dansk Folkeparti, Det Radikale Venstre og Ny Alliance alle positiv del i kvalitetsreformen, og det vil jeg gerne kvittere for i dag.
Når vi nu er ved brede forlig, forsøger oppositionen jo ofte at tegne et billede af, at politikken vedtages af et snævert flertal i Folketinget.
Jeg vil gerne i dag fremhæve det gode samarbejde, vi har med Dansk Folkeparti, men det er langtfra kun Dansk Folkeparti, der stemmer for regeringens forslag.
Også Ny Alliance har i stort omfang støttet regeringens forslag, og det samme gælder oppositionen.
Faktisk er det sådan, at godt 85 pct. af al lovgivning gennemføres med stemmer fra Socialdemokraterne, det samme gør sig gældende for Det Radikale Venstre, og det vil jeg naturligvis gerne kvittere for.
Derfor har regeringen med statsministeren i spidsen nedsat en Afrikakommission, der skal sikre en bedre effekt af den internationale ulandsbistand med speciel fokus på unge og beskæftigelse.
46 pct. at den afrikanske befolkning er mellem 5 og 25 år, og det er helt afgørende, at de får en uddannelse og et arbejde, hvis vi i fremtiden skal opleve mindre uro, færre folkevandringer, mindre radikalisering og færre voldelige konflikter
I Venstre bakker vi meget op om det initiativ.
Også på klimaområdet er den danske regering i spidsen.
Klimadiplomatiet arbejder på højtryk forud for den store klimakonference, der skal afholdes næste år.
Især statsministeren og klimaministeren har i det seneste år investeret meget tid og mange kræfter i at gøde jorden i verdens lande for at få en god klimaaftale i hus, og det er kræfter, der er brugt godt.
Det er, som jeg nævnte i min indledning, eksamenstid.
Regeringspartierne kan godt være bekendt at gå til eksamen på den lange række af resultater, der er skabt siden valget, og dertil kommer fremadrettede reformer som f.eks. energiaftalen og ikke mindst kvalitetsreformen.
Det ser vi frem til.
Samme holdning havde fru Mette Frederiksen dog ikke, da hun gav Den Røde Skole karakter, lige efter at Ritt Bjerregaard havde ringet ud fra sidste time.
Fru Mette Frederiksen blev dengang på Ritzau citeret for at ville give den samlede karakter 10 efter den nye karakterskala.
10 gives for den fortrinlige præstation, og det må absolut siges at være en høj karakter, når dele af ledelsen med fru Helle Thorning-Schmidt i spidsen samtidig dumpede det kreative fag beskatning af boligejere.
Med disse ord vil jeg gerne på vegne af Venstre, Det Konservative Folkeparti, Dansk Folkeparti og Ny Alliance fremsætte følgende: Forslag til vedtagelse »Folketinget understreger, at Danmarks udenrigs- og sikkerhedspolitik ligger fast.
Danmark vil fortsat ufortrødent kæmpe for fred og frihed.
Vi skal med fasthed stå sammen i kampen mod terror.
Vi skal med alle ligesindede være fælles i forsvaret for frihedsrettighederne.
Politisk og religiøs frihed, ligeret for alle, folkestyre, fri presse, ytringsfrihed, kritisk tænkning og kritisk tilgang til informationer, ideer og tro.
Det er, hvad Danmark står for, og det er, hvad Danmark kæmper for internationalt.
I den kamp skal vi sætte effektivt ind på at bekæmpe alle former for religiøs radikalisering og fanatisme i og uden for Danmarks grænser.