Line Barfod (EL), 2010-04-20:
Jeg skal starte med at sige, at SF's ordfører ikke kunne være til stede i dag, men at SF støtter forslaget.
Det ser ud til, at regeringen og Dansk Folkeparti ikke umiddelbart vil være med til at ændre på reglerne, men der er i hvert fald tilslutning til, at vi får lukket det her hul, når vi får et nyt flertal.
Jeg vil gerne slå fast, som jeg også sagde under debatten, at hvis man får for meget udbetalt fra det offentlige, skal man selvfølgelig betale det tilbage; det gælder, uanset om det er restskat, fordi man har betalt for lidt i skat, i forhold til hvad man egentlig skulle, om man har fået for meget i kontanthjælp, for meget i landbrugsstøtte, for meget i boligstøtte eller bankstøtte, eller hvad det nu kan være for noget støtte, man har fået.
Hvis man har fået for meget, skal man naturligvis betale det tilbage.
Det er der ingen tvivl om, og så ser vi bort fra det problem, der er i, at hvis man har fået for lidt, får man det jo ikke efterbetalt.
Så er der nogle, der har været inde på det med socialbedrageri.
Der er nogle få, der snyder med ydelserne, og dem skal man i den grad komme efter, for det er et problem for hele opbakningen til vores velfærd, at der er nogle, der snyder; dem skal vi komme efter, og de skal selvfølgelig betale tilbage, det er der slet ingen tvivl om.
Men for langt, langt de fleste af dem, der kommer til at skylde det offentlige penge, har det intet at gøre med socialbedrageri.
Jeg ved ikke, hvor mange her der har været inde at se på boligstøttereglerne eller har prøvet at modtage boligstøtte, men de vil kunne se, at det er nogle af de mest indviklede regler, vi har overhovedet; de regler er simpelt hen ikke til at finde ud af, og der bliver lavet en ny beregning hver måned.
Det er nærmest umuligt at sørge for, at man får den korrekte boligstøtte hver måned, og derfor er der jævnligt reguleringer op og ned.
Hvis man har fået for lidt boligstøtte udbetalt, får man ikke noget efterbetalt fra myndighederne, men har man fået for meget udbetalt, så skal man selvfølgelig betale det tilbage.
Det samme gælder i forbindelse med daginstitutioner; der er rigtig mange familier, der får delvis friplads til daginstitution.
Det betyder også, at deres beregning ændres hver måned – hvis det, der skal betales til daginstitutionen, ændres, eller hvis deres indtægter ændres, og der er rigtig mange, der har nogle svingende indtægter.
Derfor ændres det også måned for måned, hvor meget man skal betale, og derfor er det meget nemt at komme til at være i en situation, hvor man har fået betalt for lidt i daginstitution, i forhold til hvad man skulle betale.
Så er spørgsmålet, når man så skylder det offentlige penge: Hvilke muligheder skal det offentlige have for at opkræve de penge?
Der har regeringen faktisk for nogle år siden valgt – og jeg synes, det er en af de gode love, som denne regering har gennemført, og jeg har rost den lovgivning mange gange – at lave en meget ensartet lovgivning for inddrivelse.
Man har sagt: Vi skal bruge kræfterne på at inddrive offentlig gæld hos dem, der har råd til at betale, altså i stedet for at gå efter en hel masse skyldnere, som ikke kan betale, skal vi gå efter de skyldnere, der kan betale.
Vi skal koncentrere kræfterne der, hvor der er udsigt til at få pengene ind.
Det synes jeg er rigtig, rigtig fornuftigt.
Jeg har gjort reklame for den lov i flere år, når jeg har været ude at undervise.
For de familier, det rammer, er det fuldstændig underordnet, om man laver lønindeholdelsen i deres kontanthjælp eller førtidspension, eller om man går ind og laver modregningen i boligstøtten eller børnefamilieydelsen.
Det er derfor, jeg synes, at man skulle lukke det hul, så man også her gik ind og lavede en vurdering af, om de havde råd til at betale eller ej.
Det gør man også i forbindelse med restskat; der kan man også gå ind og lave en konkret betalingsevnevurdering og se på, om folk har betalingsevne eller ej.
Og hvis man ikke har råd til at betale, betyder det jo ikke, at man slipper for gælden, for lige så snart man har råd til at betale, skal man betale, og så bliver pengene inddrevet.
Men i det øjeblik, man står i en situation, hvor man ikke har råd til at betale, har man henstand, og det betyder, at man så f.eks. har råd til at betale sin husleje, fordi konsekvensen af, at man ikke betaler sin husleje, er, at hele familien bliver sat på gaden, og så bliver det meget, meget dyrere for samfundet.
Derfor forstår jeg simpelt hen ikke, at regeringen og Dansk Folkeparti er så fuldstændig afvisende over for at lukke det her hul, og jeg håber, at vi under udvalgsarbejdet kan komme noget tættere på, at der er et hul, der bør lukkes, og at det simpelt hen ikke giver mening i forhold til hele det inddrivelsessystem, man ellers har lavet, at vi har det her hul.
Men det glæder mig, at vi i hvert fald, når vi får nyt flertal, kan se frem til at få lukket hullet.