Peter Christensen (V), 2013-09-10:
Det efterlader rum til fleksibilitet.
Vi forstår ikke alvoren.
Sådan kunne man læse i Børsen i sidste uge, hvor en gruppe danske erhvervsledere i udlandet tog bladet fra munden i et forsøg på at råbe Danmark og de danske politikere op.
Det gjorde de, fordi erhvervslederne er bekymrede.
De er bekymrede over, hvad der sker med Danmark.
For vi har verdens største offentlige sektor, verdens højeste skattetryk, og det seneste år er vi med stor hast rutsjet ned ad ranglisten, når det kommer til vores konkurrenceevne målt i forhold til resten af verden.
For få år siden var vi nr. 3, i dag ligger vi på en 15. plads hos World Economic Forum.
Det er ildevarslende nyt.
Derfor forstår jeg godt, at erhvervslederne forsøger at råbe regeringen op.
Det gør vi også i Venstre.
Vi vil gerne have regeringen til at forstå, at flere skatter og afgifter er skadelige for Danmark, og at den model, efter hvilken regeringen bruger efteråret til at hæve skatter og afgifter og gøre verdens største offentlige sektor endnu større med Enhedslisten for så at lave reformer, der sænker skatter og afgifter, med Venstre, når det bliver forår, ja, at det er en model, der er dårlig for Danmark.
Danmark har brug for at bevæge sig i én retning og ikke efter en kurs, som afgøres af årstiderne, der bestemmer, om man vil noget godt eller skidt for Danmark.
Vi har ikke brug for flere aftaler, der forringer mulighederne for jobskabelse i de danske virksomheder, eller som gør det mindre attraktivt at tage et arbejde.
For det er jo bl.a., hvad aftalerne mellem regeringen og Enhedslisten har betydet: mere ferie til kontanthjælpsmodtagerne, en afskaffelse af kontanthjælpsloftet, som nu betyder, at hvis der skal være en økonomisk gevinst ved at tage et arbejde for et par, der er på kontanthjælp, skal den første af dem, der finder et job, tjene 30.000 kr. om måneden.
30.000 kr. om måneden, ellers kan det bedre betale sig at lade være med at tage et job.
Hvad er det for et signal at sende til befolkningen?
Hvad er det for et signal at sende til de 14.000 danskere, der hver dag står op og går på arbejde, men som alligevel har mindre til rådighed, end de ville have på offentlig forsørgelse?
I Venstre ved vi godt, hvad vi vil.
Vi vil det gode for Danmark og for danske arbejdspladser.
Vi tør godt sige højt, at noget er vigtigere end noget andet.
Regeringen vil gøre verdens største offentlige sektor endnu større.
Det vil Venstre ikke.
Vi vil i stedet investere i, at det bliver nemmere at drive virksomhed i Danmark.
Naturligvis kan regeringen ansætte flere i den offentlige sektor, når den nu vil gøre verdens største offentlige sektor endnu større.
Men i Venstre vil vi hellere investere pengene i en forbedret konkurrenceevne, så vi kan få skabt nye private arbejdspladser, for det er også forudsætningen for velfærd og velstand i fremtiden.
Det har vi bl.a., fordi det koster statskassen 300.000 kr. om året, hver gang en industriarbejder går fra fast arbejde over til ledighed på dagpenge.
Derfor har Venstre truffet et valg.
Venstre vil investere i rigtige private arbejdspladser, der er en gevinst for den enkelte dansker og for samfundet.
Derfor rækker Venstre også hånden ud til regeringen.
Vi opfordrer regeringen til at droppe dens sæsonbestemte politiske kompas og lave en finanslov med Venstre til gavn for Danmark, til gavn for danskerne og det danske arbejdsmarked.
Regeringen har nu fire gange i træk nedjusteret forventningerne til dansk økonomi.
Det startede med 1,7 pct. sidste år og faldt til 0,2 pct. i sidste måned.
Dertil kan man så lægge en statsminister, der i august talte om ny optimisme i dansk økonomi.
Det gjorde hun bestemt, samtidig med at DONG Energy, Vestas, FLSmidth og TDC bebudede store fyringsrunder.
Senest måtte entreprenørselskabet E. Pihl & Søn dreje nøglen rundt, og slagterimedarbejderne hos Danish Crown har tilbudt at investere en pæn sjat af deres løn for at bevare deres arbejdspladser på slagteriet i Horsens.
Men selvfølgelig har statsministeren ikke det.
Statsministeren har valgt at fokusere på de tal, der passer ind i statsministerens egen dagsorden.
Men de tal hjælper hverken slagterimedarbejderne i Horsens eller de mange, der skal fyres hos f.eks. DONG Energy, Vestas, E. Pihl & Søn eller FLSmidth.
Heldigvis er der dog begyndt at dukke små positive nyheder op.
Boligmarkedet er ikke længere dybfrosset, dankortet får lidt flere ture, end det gjorde for 1 år siden, og danskernes syn på fremtiden er mere positivt, end det har været længe.
Det er vi glade for i Venstre.
Vi håber, at Danmark er ved at være fri af krisen.
Men det bekræfter kun, at finansloven skal laves med Venstre, ikke med Enhedslisten.
Der er netop brug for en finanslov, der kan understøtte de små tegn, vi ser på, at der måske er bedre tider på vej.
Derfor er det nu, vi skal række virksomhederne en hjælpende hånd.
Det gør man ikke ved at hæve skatter og afgifter sammen med Enhedslisten.
Det ved regeringen jo godt.
Det gør man ved at sænke skatter og afgifter, og det ved regeringen jo også godt.
I foråret lavede vi sammen med regeringen en vækstaftale.
Det var en god aftale, et fint lille skridt i den rigtige retning, fordi den indeholder skatte- og afgiftslettelser til erhvervslivet.
Dengang spurgte vi regeringen, om vi ikke kunne sætte gang i initiativerne med det samme.
Svaret var: Nej, det er der ikke penge til.
Derfor blev det aftalt, at dele af aftalen først skulle træde i kraft i 2015.
Men nu er der penge.
Det kan man læse sort på hvidt i regeringens finanslovsforslag.
Helt præcis er der 1 mia. kr., som kan disponeres i forbindelse med forhandlingerne om finansloven.
Så hvorfor ikke bruge denne finanslov til at fremrykke en del af vores aftale, så den kan komme danske virksomheder til gavn allerede fra nytår og altså ikke først i 2015?
Vi opfordrer til at lave en aftale om at sænke en række skatter og afgifter til gavn for dansk erhvervsliv og dermed til gavn for danske arbejdspladser.
Eller forholder det sig, som man kan læse i dagspressen, at den milliard, som regeringen har sat af til finanslovsforhandlingerne, skal bruges til at mildne Enhedslisten, så regeringen kan redde sig endnu 1 år på taburetterne?
Man kan frygte det sidste.
Desværre.
Men på mange måder sætter det en tyk streg under, hvor dansk politik befinder sig, nemlig ved en skillevej.
Det er en skillevej, hvor regeringen vil gøre verdens største offentlige sektor endnu større, mens vi i Venstre vil investere i nye private arbejdspladser.
Det er en skillevej, hvor regeringen ikke har indset, at flere skatter og afgifter er ensbetydende med, at endnu flere danske virksomheder må fyre folk, dreje nøglen om eller flytte arbejdspladser til udlandet.
I Venstre vil vi sætte skatter og afgifter ned for at sikre og skabe nye arbejdspladser.
Erhvervslivet forsøger at råbe regeringen op.
Det gør Venstre også.
I Venstre har vi forstået alvoren.
Derfor tilslutter vi os koret, der beder regeringen lægge drømmene på hylden og vågne op.
Så jeg vil sige til den kære regering, at den skal slå øjnene op og kigge ud i verden.
Der er brug for handling.
Man kan passende begynde i dag ved at slå fast, at tiden er løbet fra fodslæbende og skadelige politiske aftaler med Enhedslisten.
Gør man det, kan man regne med Venstre.
Vi har ingen fine fornemmelser, for det har Danmark ikke råd til.