Brian Mikkelsen (KF), 2014-04-24:
Det er grundlæggende en god idé, at Enhedslisten fremsætter et sådant lovforslag, og at vi får en principielt vigtig diskussion, både om hele vores velfærdskonstruktion, om optjeningsprincippet, om legitimitet og om EU-ret, for der florerer jo mange myter i hele den her sag, om velfærdsydelser, om velfærdsturisme og specifikt om børnechecken.
For hvad er historien bag den diskussion, som er aktualiseret af Enhedslistens forslag i dag?
Det er jo, at vi sidste år oplevede en regering, der sad med armene over kors, da en for Danmark principielt vigtig problemstilling i form af to domstolskendelser var på bordet i EU.
Så kommer der i foråret en henvendelse fra Kommissionen, som regeringen ikke gør noget som helst ved, andet end at man blot tager den til efterretning; man tager ikke en dialog med Kommissionen i forhold til at sige, hvordan den måde, som vi har indrettet det danske samfund på, forsvares.
Og man vælger så fra sommeren 2013 at administrere efter den praksis, som man mener de to sager fra Domstolen beviser man skal administrere efter.
Og hvad er det grundlæggende problem ved det?
Jo, i Danmark er der jo, når det gælder økonomien og samfundskonstruktionen, en helt unik indretning i forhold til alle andre europæiske lande, fordi det er hundrede procent skatteyderfinansieret – i hvert fald mere eller mindre.
I de fleste andre europæiske lande, specielt i Kontinentaleuropa, er det jo en kombination af fradrags- og forsikringsprincippet, som finansierer velfærdsydelserne – det sker delvis via skatten, men ikke hundrede procent som i den danske model.
Så derfor er man efterladt i en situation, hvor man enten er nødt til at se på, om man grundlæggende skal lave om på hele den måde, vi har bygget vores velfærdssamfund op på, eller man må prøve på at stoppe nogle af de huller, der er forskellige steder, f.eks. med hensyn til børnechecken.
Og den nemmeste måde at gøre det på er jo trods alt at stoppe nogle af de huller, der er, i stedet for at se på, om man skal have en helt anden form for system i Danmark i forhold til alle velfærdsydelser – det kan man tage på sigt; det kan være en helt anden model, og det kan man have mange principielle diskussioner om – hvor vi fra konservativ side godt mener at man kunne have en anden samfundsmodel, som var mere socialt acceptabel, som tog sig mere af dem i det danske samfund, som virkelig havde brug for hjælp, men også var indrettet på en smartere måde.
Men nu har vi den model, vi har.
Så derfor er det grundlæggende afgørende, at man som regering og som Folketing også påtager sig det ansvar at prøve at se på, om man kan forsvare den legitimitet, der er i den danske samfundsmodel, den samfundskontrakt, der er, i forhold til at man skal bo, arbejde og betale skat i Danmark for at få adgang til de offentlige ydelser.
For hvis den legitimitet ikke er der i forhold til det at være skatteborger i det her land, hvor vi betaler meget i skat – også for meget, synes jeg; det kan der så ikke gøres noget ved i dag – hvis man ødelægger den legitimitet og den kontrakt, der er, så mister man jo opbakning til vores velfærdssamfund.
Hvis man ikke føler, at der er den legitimitet, den kontrakt, ved at man bor her, arbejder og betaler skat her for at få adgang til de offentlige ydelser, så bliver der på et tidspunkt ikke bare en refleksion, men et oprør imod det system, som ikke er hensigtsmæssigt indrettet.
Vi har kastet et væld af forskellige forslag på bordet – nogle af dem kan ifølge regeringen ikke lade sig gøre, nogle kan måske godt lade sig gøre, men er politisk svære, og nogle er ikke forenelige med EU-retten.
Men det vigtigste er, at man konstruktivt prøver på at finde en løsning, og derfor har vi så også kigget konstruktivt på Enhedslistens lovforslag i dag.
Men vi har valgt at sige fra konservativ side, at vi ikke kan stemme for og støtte Enhedslistens forslag, og det er af to årsager.
For det første er vi jo grundlæggende politisk ikke enige med Enhedslisten i, at man skal afskaffe optjeningsprincippet.
Vi synes, at optjeningsprincippet er et rimeligt, et rigtigt og et retfærdigt princip, altså at man, jævnfør den model, vi vedtog i VK-regeringens tid, skal arbejde i op til 2 år for at få en fuld børnecheck.
For det andet konstaterer Enhedslisten jo også selv i forslagets bemærkninger, at forslaget her kan vise sig ikke at være foreneligt med EU-retten, og så kan vi ikke støtte forslaget.
Men det er altså primært af politiske årsager, at vi ikke kan støtte forslaget, for vi vil stadig væk gå ad den vej, som hedder, at man skal have et optjeningsprincip i Danmark for at få adgang til visse offentlige ydelser.
Der er to perspektiver i spørgsmålet fra spørgeren.
Den ene del er, som jeg også forklarede eksplicit heroppefra, at vi er uenige i konklusionen i Enhedslistens lovforslag, som handler om, at man skal afskaffe optjeningsprincippet.
Vi mener, man skal fastholde optjeningsprincippet, så alene af den grund kan vi ikke stemme for forslaget.
Med hensyn til den vinkel, der handler om EU-retten, som jeg også hørte ordføreren stille spørgsmål om til mine gode kolleger, eksempelvis til min kollega fra Venstre, så er der den store forskel, at vi i VK-regeringens tid oplevede, at det optjeningsprincip, som vi gennemførte, ifølge embedsmændene på det tidspunkt var foreneligt med EU-retten.
Ellers var forslaget jo ikke blevet fremsat.
Det var foreneligt med EU-retten.
Så konstaterer regeringen jo efter en henvendelse fra Kommissionen på baggrund af de to domme, som efterhånden er blevet herostratisk berømte, at man må ændre praksis i Danmark.
Det er vi ikke enige i – det er vi bestemt ikke enige i.
Vi mener, at man burde have taget en sag med Kommissionen; vi mener, at man i sidste ende burde have diskuteret det her ved EU-Domstolen.
Det er altså de afgørende forskelle, der er på de to problemstillinger.