runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Helge Adam Møller (KF), 2007-02-23:
Vedrørende det sidste er vi jo ikke uenige.
Det er heller ikke det, den konservative ordfører eller andre har sagt.
Det allervigtigste for ethvert barn er selvfølgelig at vokse op i et hjem med tryghed og kærlighed.
Og det kan man få af en far og en mor, det kan man få af en enlig mor eller en enlig far, og det er jeg også overbevist om man også kan få af to forældre af samme køn.
Men der er slet ingen tvivl om, at det, som to af forskelligt køn giver et barn, altså er noget andet end det, som to af samme køn giver et barn.
Vi kender det jo fra diskussionerne om børnehaver og vuggestuer og folkeskoler – der mener jeg også, at jeg kender den radikale holdning.
Der synes vi principielt ikke, at det er særlig godt, hvis samtlige pædagoger henne i børnehaven er mænd eller samtlige er kvinder – det er der indimellem en tendens til at de er.
For mænd og kvinder giver hinanden og dermed også barnet et modspil.
Det er derfor, vi siger, at det ideelle for barnet, og det, vi godt vil tilstræbe, er, at det har muligheden for både at have en far og en mor.
Og det ved jeg godt ikke kan bevises, måles og vejes, men det er jeg så overbevist om er det ideelle, som jeg overhovedet kan være – også som far.
Men kærligheden spiller en stor rolle, det er vi enige om.
Nu har den radikale ordfører flere gange sagt, at vi ikke har nogen dokumentation for at vide, hvad der er bedst for et barn.
Men vi har vel den dokumentation, at vi alle sammen er vokset op enten på den ene, den anden eller den tredje måde.
Jeg vil godt vove den påstand, at hvis man gik ud og spurgte 1.000 tilfældige danskere, radikale, konservative og SF’ere og unge og gamle: Hvad tror I er den bedste opvækst for et barn her i Danmark, er den, at det barn har to mødre, eller at det har to fædre, eller at barnet har både en mor og en far?
så ville 995 ud af 1.000 sige, at det bedste, det mest ideelle er, at man har både en far og en mor.
Det er den dokumentation, jeg og mange andre har, for vi har selv børn, vi er selv vokset op, sådan er det jo.
Der er vel også en grund til, at Vorherre har skabt verden, som han har.
Charlotte Fischer (RV), 2007-02-23:
Altså, svaret på, om det er logisk, at lesbiske kan få børn, er jo nej, hvis man tilhører sådan en naturfundamentalistisk fløj.
Det gør jeg ikke.
Jeg ser hele civilisationen og hvor vi sidder i dag i år 2007 som en lykkelig udvikling væk fra naturen.
Og som jeg sagde før: Hvis vi ikke var nået dertil, var der altså mange ting, vi bare ville dø af i dag ad naturlig vej.
Jeg synes ikke, at det lige pludselig er et meget fint og godt argument at sige, at enlige kvinder og lesbiske kvinder ikke naturligt kan få børn.
Der er mulighed for, at de kan få børn.
Vi har muligheden for at tilbyde heteroseksuelle par, som ikke ad naturlig vej kan få børn, nu at gøre noget for dem, og det kan vi takke lægevidenskaben for osv.
Det er jeg da utrolig glad for, og hvis det ikke går ud over nogen, nemlig barnet, hvorfor skulle vi så forhindre mennesker i det?
Birthe Skaarup (DF), 2007-02-23:
Det er der altså ikke, og det må da være et oplagt emne for De Radikale at gå ind i, når man skal prioritere i det danske sygehusvæsen, for det er jo det, De Radikale gerne vil.
Karen J. Klint (S), 2007-02-23:
Jeg synes, det er dejligt, at fru Birthe Skaarup er så klar i mælet på, hvad motiverne er, og også, at man jo kan få sine børn, bare med brugerbetaling på et privathospital.
Uanset om man skal på et privathospital eller på et offentligt sygehus, er der garanteret nogle, der vil betale for at få de her dejlige unger.
Og det er jo godt, for vi mangler børn.
Det, at man flytter behandlingen over på et privathospital, ændrer jo ikke ved behovet for, at vi får set på barnets ret til to forældre, hvis der er to i et registreret partnerskab; det ændrer ikke på spørgsmålet om, hvor mange der skal have barselorlov; det ændrer heller ikke på, om barnet har ret til to forældre, om det så først er 3 måneder efter fødslen eller ved undfangelsen, eller hvornår det er.
Så er fru Birthe Skaarup ikke enig i, at selv med det her lovforslag vil det være godt at konsekvensrette en masse andre lovforslag?
Charlotte Fischer (RV), 2007-02-23:
Nu har vi jo sagt mange gange, at vi ikke har facit til den diskussion.
Vi ønsker sådan set bare, at politikerne overskrider alle sædvanlige rygmarvsreflekser og får nogen til at kigge på området.
Vores udgangspunkt, når det gælder brugerbetaling, er, at vi er fordomsfri.
Vi vil have viden om, hvordan erfaringerne er med brugerbetaling, med forskellige systemer osv.
Det er det, vi efterlyser.
Men vi har ikke på forhånd nogen mening om, at der er noget, der aldrig i livet må blive omfattet af brugerbetaling.
Vi vil ikke have mere brugerbetaling, men vi vil have lagt den brugerbetaling, der er, om.
Det fører mig så til at sige, at når det gælder kunstig befrugtning, er der da også en diskussion dér.
Imod taler jo, at vi har en interesse i som samfund, at mennesker får børn – og det kniber jo lidt indimellem – og for taler jo, at kunstig befrugtning ikke kan betragtes som et sygdomsområde på linje med alle andre.
Men følger man Dansk Folkepartis og regeringens logik, må det være sådan, at vi skal sige: De, der ikke er bevisligt syge, skal betale selv.
Charlotte Fischer (RV), 2007-02-23:
Nu skal jeg ikke rode mig ud i en religiøs diskussion, men jeg er glad for, at det konservative medlem siger, at han vover en påstand, for det er det selvfølgelig, og det kan godt være, at han har ret – jeg har ikke noget grundlag for at mene, at det ville falde anderledes ud.
Det, der er vigtigt for mig, er at sige, at jeg tror, at det allervigtigste for et barn er at vokse op med en forælder eller med to forældre af det ene eller det andet køn, som elsker det barn og har ønsket det barn.
Og man må jo sige, at folk, som vælger at gå igennem kunstig befrugtning på linje med de mennesker, der vælger at adoptere, formentlig er mennesker, der virkelig har tænkt sig om og taget en beslutning om, at det her barn er meget vigtigt for dem.
Og derfor tror jeg i virkeligheden man kan sige, at det at gøre kønnet til det allervigtigste for et barn ikke er godt, jeg tror, at kærligheden til barnet er det allervigtigste – og det er lige så meget en påstand, det erkender jeg.
Charlotte Dyremose (KF), 2007-02-23:
Som jeg også var inde på tidligere, er verden jo mangfoldig, og vi hverken kan eller skal stå herinde på Christiansborg og finde ud af, hvad der sker rundtomkring.
Det er slet ikke det, vi taler om.
Det, vi taler om her, er, hvad vi som lovgivere lovgivningsmæssigt kan lave rammer for.
Og jeg erindrer meget tydeligt, at hr. Kamal Qureshi under diskussionerne om det her med at lægge 3 måneder af barselorloven over og påtvinge faren at tage den, hvis man skal have den – det, jeg tillader mig at kalde tvungen fædreorlov – har talt meget for, at det netop var af hensyn til barnet, så barnet også skulle opleve, at faren går derhjemme.
Men fordrer det ikke, at der overhovedet er en far, der kan få den fædreorlov?
Kamal Qureshi (SF), 2007-02-23:
Jeg synes jo, at den her diskussion gør det meget klart.
Fru Birthe Skaarup er inde på, at debatten jo netop kommer til at handle om nogle meget principielle forskelle, der er partierne imellem, og det er jo godt, kan man sige.
Som fru Birthe Skaarup siger – og jeg tror, at jeg citerer hende ordret her fra lige før – får børn »en opvækst med to kvinder; det er vi imod«.
Det er det.
Det er jo til at forstå, at Dansk Folkeparti er imod, at børn vokser op i et hjem, hvor der er to kvinder, som varetager deres opvækst.
Det er vi fra SF’s side ikke imod, vi vil bare gerne sikre, at børn har omsorgsfulde voksne til at tage sig af dem.
Så nævner fru Birthe Skaarup naturens grænser.
Jamen hele debatten handler jo om kunstig befrugtning.
Kunstig befrugtning er jo det modsatte af det naturlige.
Altså, hvis vi skulle tale om de naturlige grænser, burde vi jo reelt set lade kunstig befrugtning falde uden for det, vi skal beskæftige os med i det danske offentlige sygehusvæsen.
Kamal Qureshi (SF), 2007-02-23:
Så meget har jeg da lært på lægestudiet.
Der er kvinder, der har behov for hormonstimulation for at kunne få taget æggene ud til befrugtning, og æggene skal så lægges op igen, efter at de er blevet befrugtede.
Det er jo det, der hedder IVF-behandling, hvilket fru Birthe Skaarup også godt er klar over.
Hvis nu der er kvinder, der lever i et homoseksuelt forhold, som har behov for hormonstimulation for at kunne få ægløsning og har behov for, at æggene skal tages ud fuldstændig på samme vis, som heteroseksuelle kvinder har, og disse æg så skal befrugtes med en sædcelle i et reagensglas og sættes tilbage – det er den normale IVF-behandling –
hvor er det så, at det her forbud eller den her betalingsdel skal træde ind, når der er tale om homoseksuelle forhold?
Er det så sådan, at det offentlige skal betale for hormonstimulation, ægudtagning, det, at æggene bliver sat i nogle reagensglas, mens lige præcis befrugtningen med en sædcelle skal betales af parrene selv, og tilbagelægningen af ægget i kvindens livmoder skal så betales af det offentlige?
Jo, jeg synes, det er vigtigt, at børn har lige adgang til og lige kontakt med begge deres forældre.
Det er helt korrekt.
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-02-23:
Vi kan også snakke om andre ting end lige barselorlov.
Vi kunne jo f.eks. tage forældremyndighed og samvær – nu har vi jo lige gennemført gode forhandlinger på det område også med SF – og der ved jeg eksplicit, at SF jo kæmper og har kæmpet meget flot for fædrenes ret.
Er det ikke udtryk for, at man grundlæggende synes, at det er godt for et barn at have kontakt til i det her tilfælde både en far og en mor?
Per Ørum Jørgensen (KF), 2007-02-23:
Jeg vil sådan set gerne gå lidt videre omkring spørgsmålet, for jeg ser faktisk, at der er en sammenhæng i det, SF generelt siger om, at man ønsker, at fædrene i højere grad tager del i barselorlov, barsel osv.
Et konkret spørgsmål: Mener SF’s ordfører, at det er bedst for barnet, når det gælder barsel, at faderen tager en større andel af orloven, og at det er bedst for barnet at have den tilknytning både til en far og en mor, når vi snakker barsel?
Kamal Qureshi (SF), 2007-02-23:
Det er sådan set også ud fra den samme logik, at begge forældre skal være til stede og dele børnenes opvækst, at vi faktisk også ønsker, at medmoren i de homoseksuelle familier bør have adgang til den samme barselorlovsrettighed, som den biologiske mor, altså den mor, der får barnet, har.
Så det er sådan set ikke skævt i forhold til vores logik, der hedder, at når der er to forældre, og det vil der jo være i de her lesbiske familier i modsætning til de enlige familier – i de lesbiske familier er der jo to forældre til det her barn – vil det være hensigtsmæssigt, at de begge to er til stede i barnets opvækst.
På tilsvarende vis mener vi også, at de begge to skal være til stede, når det er en mand og en kvinde, der er forældre til barnet.
Vi synes sådan set, at de voksne, der er ansvarlige for barnet,
begge to bør være til stede i barnets opvækst.
Jeg synes, vi kommer ind på en barselorlovsdiskussion.
Det er fint nok, den kan vi godt tage.
Der er ikke nogen tvivl om for SF’s vedkommende, at vi ønsker, at de fædre, som gerne vil være sammen med deres børn, og som gerne vil have større del i deres børns liv, skal have de optimale vilkår for at få det.
Vi har et helt klart indtryk af, at det gør det lettere for fædre at kunne fastholde deres ønske om at have orlov med deres børn, hvis det bliver en del af en tvungen barselorlov, som hr. Per Ørum Jørgensen kalder det.
Charlotte Dyremose (KF), 2007-02-23:
Det ændrer jo ikke på, at man vil tvinge faren til at tage en del af orloven, frem for at lade den enkelte familie indrette sig, som det nu passer bedst for den enkelte familie.
Jeg ved ikke, om hr. Kamal Qureshi så også vil have indført tvungen opdeling mellem de to mødre, sådan at de heller ikke må indrette deres liv, som det nu passer dem bedst.
Jeg går ud fra, at noget af det også har betydning her.
Man taler om ligestillingens hellige navn og alt det der, men der er jo altså forskel på mænd og kvinder, og vi må da anerkende, at der er en forskel på den rollemodel, en mand kan være, og den rollemodel, en kvinde kan være.
Det synes jeg sådan set begge køn har krav på at vi anerkender.
Kamal Qureshi (SF), 2007-02-23:
Jeg tvivler nu på, at jeg har stået og fortalt om det familiesyn, som fru Charlotte Dyremose her fremlægger.
Jeg er ikke i tvivl om, at jeg har argumenteret for, hvorfor det var vigtigt, at forældrene havde adgang til barselorloven, men jeg tvivler på, at jeg har stået og sagt, at jeg synes, det er vigtigt, at børnene kan spejle sig i de to køn under deres opvækst.
Men lad nu det ligge.
Hvis vi skal gøre det her til en barselorlovdiskussion – det kan vi godt vælge at gøre –
er det jo fuldstændig skævt, når fru Charlotte Dyremose taler om, at familierne i dag har frihed til at vælge, hvem af dem der skal være hjemme og gå på barselorlov, for virkeligheden er jo, at økonomien og mange andre faktorer gør, at det for familierne er næsten umuligt for manden at gå hjemme, fordi det betyder et større økonomisk tab for familierne, fordi det typisk er manden, der har en højere indtægt, og det er oftest også sværere for mænd at få barselorlov fra deres arbejdsplads og lignende.
Så den frivillighed, som fru Charlotte Dyremose taler om, tror jeg ikke familierne oplever.
Birthe Skaarup (DF), 2007-02-23:
Jeg tror godt, hr. Kamal Qureshi ved, hvad jeg mener, når jeg siger, at det er naturen, der sætter nogle grænser.
Det er altså ikke normalt, at to kvinder skal have børn sammen.
Det er det simpelt hen ikke.
Det er en mand og en kvinde, der producerer et barn, og det ved hr. Kamal Qureshi også.
Kamal Qureshi (SF), 2007-02-23:
Der er ikke nogen tvivl om, at jeg tror, at med den mangfoldighed, som SF’s medlemmer og SF’s folketingsgruppe udgør, er det i hvert fald ikke altid sådan lige til at se, hvilke egenskaber de mandlige og de kvindelige SF-medlemmer hver især viser.
Nogle gange kan der godt være en sådan lidt skæv kønsmæssig fordeling, så det er måske derfor, jeg ikke tænker i de samme kasser, som hr. Martin Henriksen gør.
Der er ikke nogen tvivl om, at så længe vi har en klar logik, der hedder, at der ikke er nogen, der kan påvise, at børn, der vokser op i homoseksuelle familier, har det dårligere, end børn, der vokser op i heteroseksuelle familier, har det, jamen så er det argument jo ude, og så må man jo forholde sig til, hvad det så er for nogle tilbud, der kan gives.
Og så er det klart, at vi ikke vil være med til, når børn i øvrigt har det fint nok i begge de familiekonstruktioner, at diskriminere de homoseksuelle ved at sige: I må ikke få det tilbud fra det offentlige, som de heteroseksuelle kan få, på trods af I er i stand til at varetage jeres børns tarv på samme måde, som de heteroseksuelle familier kan.
Martin Henriksen (DF), 2007-02-23:
Her synes jeg, det er meget sigende, at ligestillingsargumentet kommer først, og så kommer det argument omkring barnets tarv bagefter.
Så dan hører jeg det i hvert fald, og jeg synes, jeg hører det gentagne gange.
Det er jo slet ikke det, der er tilfældet, og det kunne vi da aldrig nogen sinde drømme om at gøre.
Jeg tror slet ikke, der er noget parti i Folketinget, der kunne drømme om at kriminalisere homoseksuelle.
Det er jo ikke et islamisk diktatur, vi lever i.
Men jeg kunne godt tænke mig at høre ganske kort: Hr. Kamal Qureshi startede med at læse nogle citater op fra nogle lesbiske, som havde udtalt sig, da hr. Kamal Qureshis ændringsforslag blev vedtaget sidste år, så vidt jeg husker – har hr. Kamal Qureshi nogen udtalelser fra børn, der glæder sig over det?
Kamal Qureshi (SF), 2007-02-23:
Jeg vil lige starte med at sige, at for SF er børns tarv helt centralt.
Det startede jeg sådan set også med at sige.
Det, vi har været inde og kigge på, er: Hvordan har børn det i de her familier?
Og når vi ligesom kan konstatere, at de har det lige godt eller lige dårligt, hvordan man nu skal sige det, så er børnenes tarv sikret i vores tankegang.
Så bliver vi nødt til at gå et skridt videre og sige: O.k., hvor er det så, forskellen ligger?
Derfor er børnenes tarv meget centralt.
Vi har da udtalelser fra børn i den forstand, at der var masser af familier, der var til stede herinde på Christiansborg nede på mit kontor, da loven blev vedtaget, børn, som lever i homoseksuelle familier, og de børn var glade og havde det godt.
Så den logik om, at børn skulle have det dårligere eller ikke ønske at leve i familier, der er homoseksuelle, er der jo ingen dokumentation for, og det kan hr. Martin Henriksen jo heller ikke påvise.
Martin Henriksen (DF), 2007-02-23:
Det ville selvfølgelig også være helt forfærdeligt set ud fra et SF-perspektiv, hvis hr. Kamal Qureshi havde sagt, at et barn skulle kunne spejle sig i en mandlig rollemodel og en kvindelig rollemodel.
Det kan jeg godt se, det er jo helt galt, det er jo noget værre noget.
Det, jeg bare gerne vil have hr. Kamal Qureshi til at svare bekræftende på, og som jeg ikke kunne få fru Charlotte Fischer til at svare bekræftende på, er, at det her i sidste ende er et spørgsmål om ligestilling.
Jeg synes også, hr. Kamal Qureshi illustrerede med de citater, der blev læst op, og med den argumentation, der er lagt for dagen, at det her i sidste ende handler om ligestilling, og dermed er det ikke barnets tarv, der i første omgang er i centrum, men det er et ligestillingsspørgsmål.
Er det ikke korrekt forstået?
Søren Krarup (DF), 2007-02-27:
For det første vil jeg sige, at når jeg anlagde injuriesag mod hr. Thorkild Simonsen i 1986, var det, fordi det at være racist jo netop er noget, der er strafbart.
Det var simpelt hen en beskyttelse af min egen frihed.
Og for det andet vil jeg lige sige til det, som fru Line Barfod nævner, altså at racismeparagraffen er fra før anden verdenskrig, at det er fuldstændig rigtigt, at der var noget, der mindede om den.
Men den racismeparagraf, der blev til § 266 b, har sit udgangspunkt i den internationale konvention mod racisme fra 1965, og det er udelukkende på grund af den konvention, at det i 1970 blev foreslået af daværende justitsminister Knud Thestrup i VKR-regeringen, at man skulle oprette § 266 b. Så det er fuldstændig korrekt, hvad jeg der har sagt.
Lene Espersen (KF), 2007-02-27:
Det er jo svært at svare på hr. Per Clausens spørgsmål uden måske at blive beskyldt for at være noget sippet, men jeg vil sige, at folks seksuelle vaner jo er noget meget privat.
Og personligt vil jeg sige, at der er ting – jeg ved ikke engang, om man må sige det fra Folketingets talerstol – og der er visse typer af seksuelle forhold, som mange måtte mene er meget ulækre, men ikke desto mindre er der nogle mennesker, der praktiserer det.
Derfor tror jeg også, at det eneste, man kan sige, er: Punkt 1, for så vidt angår seksuelt misbrug af dyr, er det helt afgørende, og det vil jeg gerne præcisere, at dyreværnsloven altså allerede i dag har regler, der beskytter dyrene.
Punkt 2 er så, at jeg som følge af Det Dyreetiske Råds udtalelser har fundet, at når det gælder den kommercielle udnyttelse af dyr til disse typer formål, er jeg simpelt hen ikke godt nok klædt på til at kunne sige, hvor stort problemet er i Danmark, og derfor kan jeg heller ikke redegøre for, hvad der bør ske, hvis det viser sig at være et problem.
Men det ser rigspolitiet på nu.
Og jeg mener altså, at det er den type tilgang, man må have til emner som de her, som er meget vanskelige, og som jo først og fremmest beror på, hvad man selv synes er rigtigt og forkert.
Per Clausen (EL), 2007-02-27:
Jeg vil spørge ministeren, om hun ikke er enig i, at det sådan set var et stort fremskridt, da vi i Danmark afskaffede forbuddet mod en række seksualformer, som der nok på det tidspunkt var stort flertal for i befolkningen at man ikke brød sig om – altså at det, at man ikke forbyder forskellige former for seksuel adfærd, faktisk er en god ting.
Lene Espersen (KF), 2007-02-27:
Jeg vil sige til hr. Christian H. Hansen, at jeg ikke er bekendt med den hjemmeside.
Der er i hvert fald ikke nogen, der har spurgt mig, om jeg ønskede at optræde på den.
Så ligger det ligesom fast.
Men jeg vil sige, at det er korrekt, at der i hvert fald i et enkelt medie har været en beskrivelse af, at dette skulle være et fænomen, der også var udbredt i Danmark.
Det har vi ikke efterfølgende kunnet få bekræftet, og derfor har jeg bedt rigspolitiet om nu at tage kontakt til samtlige politikredse for at spørge til, om det her er et problem.
Jeg har allerede i dag under førstebehandlingen præciseret, at dyreværnsloven faktisk allerede i dag yder en vis beskyttelse, og at man derfor kan gøre et strafferetligt ansvar gældende, såfremt dyr udsættes for den slags ting og tvinges til noget, som ikke ligger i dyrets natur.
Og jeg vil sige til hr. Christian H. Hansen, at det, der for mig at se er meget afgørende, er, at efter vi havde debatten her i Folketingssalen sidst, tilkendegav jeg jo, at Det Dyreetiske Råd ville gå ind og så se på problemstillingen.
Og jeg synes, at de argumenter, som Det Dyreetiske Råd kommer med, må veje meget tungt i forhold til Folketingets behandling af sagen i dag.
Christian H. Hansen (DF), 2007-02-27:
Jeg må så sige, at det, som ministeren betragter som et uklart grundlag, har jo været dokumenteret både med billeder og videooptagelser af, hvordan det foregår.
Vi optræder med billeder og er blevet blacklistet inde på den hjemmeside.
Vil ministeren også overveje, om man så i det mindste også får det forbudt, når man nu sådan alligevel synes, det er lidt i orden, at vi har det i Danmark?
Det må man jo synes, når man ikke vil have præciseret dyreværnslovgivningen.
Lene Espersen (KF), 2007-02-27:
Jeg vil sige til hr. Christian H. Hansen, at det, der for mig at se har været helt afgørende, er, at Det Dyreetiske Råd, hvis medlemmer har en særlig indsigt i dyrevelfærdsmæssige forhold og dyreetiske betragtninger, meget, meget grundigt har gennemgået lovgivningen og er – i hvert fald et stort flertal i Det Dyreetiske Råd – nået frem til, at den lovgivning, der er i dag, faktisk yder en tilstrækkelig beskyttelse af dyrene.
Ikke desto mindre er det naturligvis politiets og anklagemyndighedens arbejde at løfte bevisbyrden i de sager, der måtte være, men jeg er ikke bekendt med, hvor mange anmeldelser der har været på området, og dermed heller ikke bekendt med, hvor mange sager der er endt med, om man så må sige, at blive opgivet på grund af bevisets stilling.
Endelig vil jeg sige til hr. Christian H. Hansen, der brugte udtrykket, at der var afsløret en meget massiv anvendelse af dyrebordeller, at det er jeg ikke bekendt med.
Christian H. Hansen (DF), 2007-02-27:
Det skuffer mig, at ministeren ikke er rykket længere, end ministeren var, sidst vi havde debatten, også fordi der jo i mellemtiden er foregået meget afsløring.
Og derfor kan det også undre mig, at ministeren vil bede rigspolitiet om en udtalelse om, hvorvidt der forefindes dyrebordeller i Danmark, for det er allerede afsløret både på tv og i dagspressen.
Finder ministeren ikke, at det her igen bare er sådan en talen udenom, og når ministeren nu også faktisk står og bedyrer, at ministeren tager afstand fra det, hvorfor så ikke få det præciseret i lovgivningen?
Hvilken betydning ville det have andet end positiv betydning, at vi sendte det signal igennem lovgivningen?
Jeg ved godt, hvad der står i dyreværnslovens § 1, men ministeren kan jo så samtidig oplyse mig om, hvor mange domme der er faldet om seksuelt misbrug af dyr med baggrund i dyreværnslovens § 1.
Line Barfod (EL), 2007-02-27:
Det var sådan set også, hvad jeg sagde, nemlig at den blev indsat i 1939 på baggrund af det, man havde oplevet i Nazityskland, og så er den ændret på baggrund af FN's racismekonvention i 1971.