Finn Sørensen (EL), 2015-03-27:
Tak, og tak til ministeren for svaret.
Nu er det jo ikke noget svar på det, jeg har spurgt om, for indtil nu er der mig bekendt ikke fremkommet nogen forslag om at stille barrierer op for de frivillige eller kommunernes samarbejde med dem.
Vi er jo helt tydeligt meget uenige om, hvordan virkeligheden ser ud, så jeg vil prøve at tegne et lidt andet billede af det end det, som indenrigsministeren har.
Det er jo sådan, at mange kommuner annoncerer offensivt for at hyre frivillige.
Det sker i form af særlige hjemmesider med opslag af frivilligejob, ja, der findes sågar en hel jobportal – det er det ord, man bruger – som er målrettet frivillige, og her er der et typisk eksempel fra en kommunal hjemmeside.
Under overskriften »Bliv frivillig i Horsens Kommune« – det kunne også være alle mulige andre kommuner, for det er nogenlunde de samme formuleringer – hedder det: Vil du være en del af flokken?
Flere frivillige er nemlig altid meget velkomne.
Det kan f.eks. være som frivillig på aktivitetscentre, besøgsven på et plejecenter, it-vejleder på det lokale bibliotek eller ældredatastue, turledsager for voksne udviklingshæmmede, klubhjælper for unge med særlige behov, caféfrivillig på værestedet for sindslidende, hjælper på værestedet for socialt udsatte, igangsætter i selvhjælpsgrupper, frivillig i skoler og børnehaver, frivillig til kulturelle arrangementer.
Når det gælder flere af disse opgaver, burde advarselslamperne lyse, for mennesker med særlige behov, sindslidende osv. kræver helt klart et faguddannet personale.
I ældreplejen er der også fart på brugen af frivillige.
Efter at kommunerne har skåret voldsomt i antallet af fastansatte, har hver anden kommune oprettet deres eget korps af frivillige, som de bruger til at udføre opgaver på ældreområdet.
Det viser en gallupundersøgelse fra 2013 blandt mere end to tredjedele af landets kommuner.
Den viser også, at 80 pct. af de kommunale ældrechefer planlægger at inddrage endnu flere frivillige i løsningen af opgaver på ældreområdet end året før.
Det er jo ikke så underligt, at de ansatte er bekymrede, og det burde vi andre faktisk også være.
FOA lavede i 2013 en undersøgelse blandt 559 ansatte på plejehjem og plejecentre.
Her svarer hver tredje, at der er opgaver på deres arbejdsplads, som før blev varetaget af ansatte, men som inden for det sidste år er blevet overtaget af frivillige.
En kommune er gået så vidt som at lukke et aktivitetscenter for ældre, alle 23 ansatte er blevet fyret, og det bliver så op til de ældre selv og frivillige kræfter at videreføre de aktiviteter, de vil beholde.
Hvad er så problemet ved, at frivillige overtager de fastansattes arbejde?
Det er, at det er forkert over for alle parter.
Det er forkert over for de borgere, der skal have hjælp, for de har krav på, at der er tilstrækkeligt faguddannet personale, så hjælpen har den kvalitet, vi alle sammen gerne vil have.
Det er forkert over for de frivillige, fordi det kan bringe dem ud i vanskelige situationer, som de slet ikke er uddannet til at tackle, og hvor de måske kan komme til at forvolde skade på borgeren eller på sig selv.
Lad mig nævne eksemplet med, at en frivillig bliver sat til at ledsage en dement person; så kan man selv forestille sig, hvad det kan føre til.
Det er også forkert over for vores offentligt ansatte.
De har i ringere og ringere grad tid til de menneskelige ting i arbejdet, de bløde ting – samværet og omsorgen – dem tager de frivillige sig af i højere grad end før.
Det er selvfølgelig godt for den frivillige, og i mange tilfælde er det sikkert også godt for beboeren, men det er ødelæggende for den arbejdsglæde og det arbejdsmiljø, der skal være hos de offentligt ansatte, for det betyder jo bare, at job, der i forvejen er meget krævende, bliver endnu mere nedslidende, fordi det hele, jobbet og arbejdstiden, er fyldt op med det, man kunne kalde de hårde opgaver.
Det er ikke så underligt, at vi ser den her udvikling.
Kommunerne holdes i et jerngreb af finansministeren og af alle andre partier her i Folketinget, som mener, det er vigtigere med skattelettelser end med velfærd.
Det tvinger kommunerne til at skære ned, og så er det jo overordentlig fristende at skaffe sig noget gratis arbejdskraft.
Derfor er det jo heller ikke så nemt at komme det til livs, især ikke når regeringen og konsensus i kommunerne har skabt en hel ideologi om det her, der jo handler om at bruge ord som samskabelse og andre plusord, som i sig selv er positive, men hvor det, hvis man kratter lidt i overfladen, måske så er et andet billede, der kommer frem.
Hvad kan vi så gøre som Folketing for at modvirke det?
For det første kan vi anbefale kommunerne at bruge de retningslinjer, som er aftalt i Frivilligt Forum mellem en række frivillige organisationer og fagbevægelsen.
Kernen i disse retningslinjer og anbefalinger er, at når kommunerne skal bruge frivillige, skal de ikke hyre dem selv, så skal det ske i et samarbejde efter aftaler med de frivilliges organisationer.
På den måde bliver der den nødvendige armslængde mellem kommunerne og de frivillige.
Så Enhedslisten fremsætter følgende forslag til vedtagelse: Forslag til vedtagelse
»Folketinget konstaterer, at mange borgere yder en frivillig indsats på en lang række områder, hvilket er til stor gavn for samfundet og for de mennesker, indsatsen omfatter.
Folketinget konstaterer, at kommunerne i vidt omfang selv annoncerer efter frivillige til at deltage i løsningen af en lang række opgaver, som kommunerne selv har ansvaret for.
Folketinget konstaterer, at dette kan føre til fortrængning af ordinære job, og til at grænserne mellem de frivilliges og de ansattes opgaver og ansvar bliver uklare til skade for den frivillige, for de borgere, som skal hjælpes, og for kvaliteten i den offentlige service.
Folketinget opfordrer regeringen til snarest at gennemføre en undersøgelse af myndighedernes brug af frivillige.