runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Johs. Poulsen (RV), 2011-03-01:
Altså, man kan vel godt sige, at når vi taler om nanopartikler, er vi i den situation, at de ikke rigtig kan passes ind i nogen af de undersøgelsesformler, eller hvad man nu skal kalde det, som man har for en række kemiske stoffer og farlige stoffer i vores miljø.
Det gør også, at man i den her diskussion måske i virkeligheden kan få en lidt vanskeligt håndterbar diskussion, fordi vi vel alle sammen i et eller andet omfang famler i forhold til et forslag af den her karakter, når det handler om stoffer af den her karakter.
Ikke desto mindre hører jeg i al fald, at man i debatten hele vejen rundt har sagt, at man jo ikke kan sige, at man ikke taler om et stof, som i hvert fald med den tilgang, der har været, og de undersøgelser, der trods alt er blevet lavet på området, indikerer, at her er noget, der er stærkt problematisk.
Jeg tror, at alle ligesom siger, at det er det muligvis.
Det er derfor heller ikke så underligt, synes vi, at man fra Enhedslistens side har den opfattelse, at man kan forsøge at gribe det an, som man har gjort med det beslutningsforslag her.
Det er vi sådan set i bund og grund positive over for.
Når det forholder sig sådan, at man med de begrænsede resultater, man har kunnet tilegne sig fra dem, der har beskæftiget sig med eventuelle skadevirkninger, bl.a. partiklerne, får en indikation af, at der er tale om stoffer, som kan være stærkt problematiske over for levende organismer, så må man nødvendigvis forholde sig til, om man under en eller anden form så kan sikre, at de risici minimeres.
Der har vi også den opfattelse, at det har vi dog forsøgt at adressere i den nationale kemikaliehandlingsplan.
Vi synes, ligesom andre ordførere har været inde på, at det vil være ganske væsentligt, at vi meget snart får resultater fra de undersøgelser, der som aftalt skal ligge her i foråret, som vil kunne fortælle noget om, hvordan man i givet fald kommer videre.
Det er en ting, som vi synes man skal afvente, før man endelig forholder sig til beslutningsforslaget, som det ligger her.
Vi synes måske også nok, at man yderligere kunne dyrke, hvilke konsekvenser det i øvrigt har, hvis man beslutter sig for at anvende forsigtighedsprincippet og gennemfører et forbud, som vi kan have stor sympati for.
Også det mener vi der er grund til at man i udvalgsarbejdet beskæftiger sig med.
Men hvis man i øvrigt kigger på nogle af de ting og nogle af de andre ting, som en række ordførere har været inde på, vil vi formodentlig også i løbet af en måned eller to kunne være klar til endeligt at forholde os til, om man skal anvende forsigtighedsprincippet i en sag som den her med et stof som det her, eller om der er andre veje at gå.
Vi er altså i vores udgangspunkt, medmindre vi bliver overbevist om noget andet, positive over for, at det her er en fremgangsmåde, som så må tages i anvendelse.
Tage Leegaard (KF), 2011-03-01:
Man skal altid være forsigtig, når nye midler implementeres på markedet.
Omvendt skal man samtidig være åben, hvis nye midler åbner mulighed for at implementere stoffer, der åbenlyst påvirker omgivelserne mindre end de stoffer, som så eventuelt erstattes.
Der har tidligere i Folketinget været fokus på nanomaterialer, og siden hen er et nanospraymiddel blevet fjernet fra markedet efter Miljøstyrelsens anvisninger.
I EU har der været fokus på midlerne på nanoområdet, og der arbejdes på at afdække eventuelle risici ved anvendelse af nanosølv.
Eftersom det er EU-lovgivning, der dækker området, vil dansk enegang være uden betydning, og eftersom der ikke er påvist risici ved at anvende nanosølv, kan forsigtighedsprincippet ikke tages i brug.
Lige nu arbejdes der i EU med et regelsæt, som skal anvise, hvordan nanosølv og andre nanomaterialer skal håndteres i forhold til en ny kemikalielovgivning, så lige nu ser Det Konservative Folkeparti ikke nogen grund til at stramme yderligere op, hvorfor vi afviser forslaget.
Jørn Dohrmann (DF), 2011-03-01:
Tak for det.
Igen har vi jo en vigtig sag, som vi i Dansk Folkeparti synes fortjener stor opmærksomhed, og vi er glade for, at den bliver sat på dagsordenen.
Vi har stor sympati for det, der bliver beskrevet vedrørende nanosølv her, nemlig at man bruger forsigtighedsprincippet.
Men jeg kan jo igen konstatere, at flertallet ligesom forsvinder.
Hver gang Socialdemokraterne står heroppe, ønsker man ikke, at der skal ske noget på det her område.
Det skal ske med ganske, ganske små skridt, kan man høre, hvis man lytter rigtig efter.
Det synes vi er lidt ærgerligt, men jeg har også lyttet mig frem til, at man taler for en beretning på det område.
Det er da set med vores øjne i hvert fald et skridt i den rigtige retning, så jeg håber på, at der kan være opbakning til det, så det ikke også smuldrer væk.
Vi ønsker simpelt hen, at befolkningen kan være tryg ved at bruge de produkter, der bliver sendt på markedet.
Vi ønsker, at man ligesom sætter fokus på, om de her ting kan være kræftrelaterede på en eller anden måde, om de er hormonforstyrrende, eller om det er allergi, det ligesom drejer sig om.
Det her er jo ikke et nyt fænomen.
Det er noget, som har haft Folketingets bevågenhed for også flere år siden, kan man sige.
Det er et flerårsprojekt, og man kan jo bare spørge sig selv, hvor lang snor regeringen og EU skal have, inden der sker noget på det her område, og der synes vi at der går for lang tid.
Der er nogle, der er for langsomme i det her system.
Der vil vi gerne give større sikkerhed til borgerne, men jeg kan så konstatere, at det er det ikke alle partier i Folketinget der vil.
Vi glæder os i hvert fald til det videre arbejde i udvalget for at lægge maksimalt pres på både regeringen og EU, som jo er utrolig langsomme i det her.
Man skal nogle gange turde bruge forsigtighedsprincippet, og det tør vi godt i Dansk Folkeparti.
Så er det selvfølgelig ærgerligt, at andre hellere vil holde hånden over EU og sige, at de gør det rigtig godt, når de ikke gør det særlig godt.
Så vi ser frem til udvalgsarbejdet og arbejder videre med sagen, for det er en vigtig sag, hvor vi selvfølgelig skal tage borgerne alvorligt.
Der må vi jo i hvert fald sige, at Dansk Folkeparti i forbindelse med kemikaliehandlingsplanen har været med til at sætte fokus på bl.a. det med kombinationseffekter og den slags ting, vi gerne ønsker undersøgt noget mere, og vi har også sammen med regeringen netop afsat penge til, at man får taget hånd om det problem.
Men problemet med nanosølvet er i hvert fald ikke løst på nuværende tidspunkt, så det skal vi arbejde målrettet videre med.
Tak for ordet.
Benny Engelbrecht (S), 2011-03-01:
Det er faktisk også derfor, jeg mener, at det er fuldstændig relevant, at Enhedslisten nu går ned på enkeltstofniveau til forskel fra det forslag, vi arbejdede med under det foregående punkt.
For her kan vi nemlig gå ind og dyrke relevansen.
Og fordi der er et konkret arbejde i gang vedrørende netop nanosølv i Danmark på baggrund af kemikaliehandlingsplanen, synes jeg sådan set, at det er helt relevant at afvente det resultat, som jo altså åbenbart skal komme i løbet af relativt kort tid.
Hvis ministerens svar står til troende, er det inden for ganske få måneder, kan jeg forstå, at det her svar vil foreligge, og dermed altså også vise vejen i forhold til netop risikovurdering.
For det vil jo være et retningsgivende svar, det antager jeg i hvert fald.
Det er også derfor, jeg synes, at det relevante er at sige: Lad os lige klappe hesten en eller to måneder, eller hvor lang tid der nu går, før vi har et svar, og så lad os tage det som udgangspunkt i forhold til den videre indsats.
Set i det store perspektiv, set i forhold til hvor lang tid det i øvrigt kan tage at arbejde med de her forholdsvis farlige stoffer, så er det i hvert fald en ret lille grad af tålmodighed, vi beder om.
Per Clausen (EL), 2011-03-01:
Det håber jeg sådan set også vi gør.
Jeg synes f.eks., at det ville være fantastisk, hvis vi kunne få et bud på, hvordan man gennemfører en risikovurdering.
Men jeg vil bare spørge hr. Benny Engelbrecht igen.
Her har vi et produkt, og vi har en diskussion, vi har haft i flere år, hvor vi i hvert fald fra Enhedslistens side gang på gang har spurgt: Kunne vi ikke snart få en stillingtagen til, hvad vi stiller op, når vi ikke er i stand til at gennemføre en risikovurdering af et produkt?
Og så får vi at vide, at nej, det er ikke her, vi skal bruge forsigtighedsprincippet.
Hvis man ikke skal bruge det, når man ikke er i stand til at gennemføre en risikovurdering, hvornår skal man så bruge det?
Benny Engelbrecht (S), 2011-03-01:
Det kan virke som en udmærket idé.
Det, som jeg bare må forholde mig til, er, at den relativt begrænsede viden, som vi har på nuværende tidspunkt, i virkeligheden ikke umiddelbart peger på, at der er en vej at gå med hensyn til at kunne løse problemstillingen i forhold til nanosølv.
Det er også derfor, at vi faktisk mener, at vi lige skal afvente det, der kommer, som er igangsat under den nationale kemikaliehandlingsplan, og som vi alle sammen har været med til at iværksætte, for jeg tror faktisk, at det vil kunne skabe noget afklaring og sandsynligvis også et bedre videngrundlag end det, vi har på nuværende tidspunkt.
Så set i den sammenhæng tror jeg, at vi alle sammen bliver lidt klogere i løbet af relativt kort tid.
Per Clausen (EL), 2011-03-01:
Men det andet, som jo også er vigtigt, er, hvordan vi skal bringe os i den situation, at der foreligger dokumentation for, at de her stoffer enten er farlige eller ufarlige.
Jeg ved det ikke, men hr. Benny Engelbrecht må vel være enig med mig i, at så længe der ikke er et meget klart pres på virksomhederne for at bevise, at stofferne er ufarlige, er der jo ingen grund til at tro, at de skulle have vældig travlt med at bevise, at de er farlige.
Så jeg kunne godt tænke mig at høre, hvad hr. Benny Engelbrecht mener vi skal gøre for også at presse på i den proces.
Benny Engelbrecht (S), 2011-03-01:
Der er ingen tvivl om, at vil det kunne lade sig gøre at få opbakning til sådan nogle tiltag blandt andre lande, skal det bestemt afsøges.
Og som jeg også nævnte i mit spørgsmål til ministeren, er der ingen tvivl om, at nogle af de lande, som ligger tæt på Danmark holdningsmæssigt og geografisk, har en interesse, sandsynligvis også af erhvervsmæssig karakter, i at fremme netop så grønne produkter som overhovedet muligt.
Det synes jeg da ikke vi skal undlade at være opmærksomme på i forhold til at lægge den her strategi, og naturligvis også, fordi vi i den her sammenhæng er et relativt lille land, hvilket jeg nævnte, set i forhold til mængden af elektronikprodukter, som vi aftager. Så med andre ord: Kan vi rykke noget alene, eller kan vi bedre rykke noget ved at stå sammen?
Vi mener, at vi i den pågældende sag kan rykke mere ved at stå sammen.
Men derfor skal vi naturligvis fortsætte med at afsøge de muligheder, der er, og udpege specifikke farlige stoffer, som vi går efter.
Det tror jeg også sagtens vi kan blive enige om i den forligskreds, der er omkring kemikaliehandlingsplanen.
Per Clausen (EL), 2011-03-01:
Jeg vil bare være helt sikker på, at jeg har forstået hr. Benny Engelbrecht rigtigt.
Det, som hr. Benny Engelbrecht bl.a. siger, er – som jeg forstår det – at dansk enegang er Socialdemokraterne i denne sag ikke med på.
Jeg synes, at der er blevet lidt længe imellem, at Socialdemokraterne er med på det, men vi kan håbe på bedre tider.
Men det, hr. Benny Engelbrecht i stedet for siger, er, at han godt kunne forestille sig, at man kunne forsøge at gennemføre forbud, som f.eks. var målrettet i forhold til en række EU-lande.
Og det skulle så være for at gøre et forbud mere effektivt og for at påvirke markedet, om man så må sige, i større udstrækning, end et dansk forbud kan.
Per Clausen (EL), 2011-03-01:
Nu har jeg deltaget i mange diskussioner om REACH og fået at vide, at man her netop kunne se, hvor rigtig velfungerende og god EU var, for nu ville det blive sådan fremover, at det var industrien, der skulle bevise, at stofferne var ufarlige, før de kunne tages i anvendelse.
Så må man bare sige, at diskussionen med hr. Eyvind Vesselbo i dag jo demonstrerer, at det ikke er blevet sådan, for vi er stadig i den situation, at det skal bevises, at et stof er farligt, før det tages ud af anvendelse.
Derfor vil jeg bare gentage mit spørgsmål til hr. Eyvind Vesselbo: Hvad baserer man den tro på, at de stoffer her, som ikke er forbudt, skulle være mindre farlige end de stoffer, der er forbudt?
Hvis man kigger på de undersøgelser, der er lavet, vil man se, at der kun er én forskel, og det er, at man i nogle tilfælde har fået lavet nogle mere grundige undersøgelser, og de har vist, at det her virkelig er farligt.
I andre tilfælde har man kun nogle foreløbige undersøgelser, der antyder, at det her er farligt, altså at det nok er farligt, men man mangler at lave de resterende undersøgelser.
Så kunne man stille hr. Eyvind Vesselbo et spørgsmål: Hvornår tror hr. Eyvind Vesselbo vi får gennemført en ordentlig analyse af de stoffer, vi altså ikke mener vi i dag har den viden der skal til for at forbyde?
Eyvind Vesselbo (V), 2011-03-01:
Svaret på det spørgsmål gav jeg egentlig ganske klart i min ordførertale, nemlig at for så vidt angår dem, der er blevet forbudt, har man en klar dokumentation for, at de er så farlige, at de skal forbydes.
Man er simpelt hen ikke nået til den slutning endnu igennem videnskabelig forskning og dokumentation, at man kan slutte, at de, der ikke er forbudt, er så farlige, at de skal forbydes, eller at de eventuelt skal udfases.
Derfor er svaret på det spørgsmål: Ja, vi mangler den rygende pistol for en lang række af de her stoffer, så vi kan sige, at de er så farlige, at de skal forbydes.
Men dermed er jo ikke sagt, at man skal gøre det, som hr. Per Clausen siger, nemlig at vi, fordi vi mangler viden, bare forbyder det hele.
Det er en luksuriøs holdning at have, men sådan kan man selvfølgelig ikke gøre, når man sidder i regering og skal gennemføre de beslutninger, der træffes.
Det er nemmere for Enhedslisten.
Per Clausen (EL), 2011-03-01:
Under forudsætning af at vi kan få udvidet taletiden med 3-4 timer, kan vi måske klare det, men vi må vel hellere nøjes med det, vi har.
Jeg synes jo, at det, hr. Eyvind Vesselbo siger, er lidt spændende, for jeg kan huske, at da vi diskuterede REACH, blev det jo solgt til befolkningen med, at det nu ville være sådan fremover, at det var industrien, der skulle bevise, at stofferne var ufarlige, og så ville man bruge dem, som industrien havde bevist var ufarlige.
Nu er vi kommet til realiteterne, og så er det alligevel blevet omvendt, kan jeg forstå, nemlig at vi skal bevise, at stofferne er farlige.
Så vil jeg bare spørge hr. Eyvind Vesselbo, om det er sådan, at han er vidende om, at der skulle være noget videnskabeligt belæg for at sige, at de bromerede flammehæmmere, der ikke er forbudt, skulle være mindre farlige end dem, der er forbudt, eller om det bare er, fordi vi ved mindre om dem, at vi ikke har forbudt dem.
Johs. Poulsen (RV), 2011-03-01:
I bemærkningerne til beslutningsforslaget fra Enhedslisten er der gjort opmærksom på, at der er tale om en delvis genfremsættelse af det, der hed B 117, fra folketingsåret 2006-07.
Jeg vil også gerne henvise til de bemærkninger, som Radikale Venstre fremførte dengang, dem kender hr. Per Clausen og de øvrige forslagsstillere sikkert udmærket.
Men i den korte udgave går de ud på, at vi er positivt indstillet over for beslutningsforslaget og den tankegang, der ligger deri, dog således forstået, at vi gerne vil tage hensyn til de bemærkninger, der er faldet fra en række af de partier, der i debatten her i dag har sagt, at det her bør bruges til, at udvalget måske laver en beretning, der rent faktisk kunne være en hjælp til regeringen med hensyn til at anvise en vej for, hvordan vi kommer bedst muligt videre med det, som jeg opfatter er det vigtige formål med forslaget og også grunden til, at vi er positive over for forslaget, nemlig at man hele tiden og konkret arbejder med, hvordan man kan få flest mulige af de meget farlige og miljøskadelige stoffer og kemikalier, som findes i vores miljø, vores nære miljø og vores brugsgenstande og de ting, vi omgiver os med, udfaset på kortest mulig tid.
Det er der jo ikke enkle svar på, og det har debatten også vist.
Men til gengæld synes vi, at beslutningsforslaget lægger op til, at man fastholder fokus på, at det er noget, vi hele tiden skal beskæftige os med.
Der vælger vi altså positivt at høre bemærkningerne fra en række partier, herunder for den sags skyld også fra miljøministeren, sådan at det bør der kunne findes en måde at anvise veje til, som måske er endnu bedre end det, der hidtil har været lagt frem.
Det arbejde deltager vi gerne i, og i den forstand finder vi som sagt, at beslutningsforslaget er positivt, og vi går også ind i arbejdet i udvalget med henblik på at kunne lave en sådan videre anvisning med afsæt i det, der er lagt frem.
Tage Leegaard (KF), 2011-03-01:
Enhver kan vist forestille sig ubehaget, hvis barbermaskinen bryder i brand under brug, og derfor er det ganske betryggende, at vores elektroniske apparater, herunder barbermaskiner, er beskyttet mod, at der går ild i dem, ved hjælp af flammehæmmende midler.
På den baggrund er der al mulig grund til skepsis over for Enhedslistens sikkert velmente forslag om forbud mod bromerede flammehæmmere og ftalater i elektronikprodukter.
Der er ikke belæg for at begrænse alle flammehæmmere i elektronik.
Allerede i dag er der forbud mod de mest problematiske af slagsen, og en yderligere dansk enegang på området vil være ganske uden effekt.
Der findes lige nu ikke noget videnskabeligt belæg for yderligere tiltag.
Endvidere bør eventuelle nye tiltag finde sted i fælles EU-regi, og der er tiltag på vej.
Der er således ikke grund til at forsøge at løse et problem, som måske slet ikke er et problem, for blot at øge risikoen ved brug af elektroniske hjælpemidler med de mange gener, det kan medføre.
Det Konservative Folkeparti er imod beslutningsforslaget.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2011-03-01:
For det første har verden forandret sig siden 2005, da SF fremsatte det her beslutningsforslag i Folketingssalen, og jeg synes, at det er vigtigt at understrege, at der er sket noget på internationalt plan.
De første bromerede flammehæmmere er blevet forbudt i EU, og vi har også REACH, der faktisk er kommet til at fungere.
Så ja, tingene har flyttet sig, og nogle gange må man også erkende, at verden ændrer sig.
Det synes jeg måske også at hr. Per Clausen skal være opmærksom på.
For det andet synes jeg, at det i forhold til tidsplanen i den videre proces kunne være oplagt at diskutere med miljøministeren, om vi kan forestille os, hvordan vi vil spille ind i forhold til en revision af REACH, og vi kunne også lægge op til en drøftelse af, hvad det er for nogle stoffer, vi ønsker Miljøministeriet skal have så meget viden om, at vi faktisk kan melde ind og sige, at vi vil have det forbudt i EU – altså sådan at vi melder ind til listen.
Det er det, der bliver relevant i den her sammenhæng, og der synes jeg jo at Danmark har gjort det, der er interessant.
Vi kørte en benhård sag under RoHS om Deca-BDE, og det samme skal vi selvfølgelig gøre i den videre REACH-proces.
Vi skal have samme viden, og vi har jo faktisk kompetencen i Danmark til at kunne varetage det her.
Per Clausen (EL), 2011-03-01:
Det tror jeg godt jeg kan love, og jeg er helt med på, at SF ikke har ændret holdning, men at det er verden, der har forandret sig.
Det er sikkert rigtigt.
Men jeg vil så godt spørge fru Pia Olsen Dyhr, om det ikke ville være en idé at få, hvad skal jeg sige, en lidt mere udfoldet plan for, hvad Danmark skulle foretage sig, altså sådan at man ligesom sagde: Vi har et perspektiv om, at vi skal have lavet om på de her ting i forbindelse med nogle REACH-forhandlinger; vi skal styrke vores position i forhold til andre EU-lande; vi skal kunne være mere konkrete i vores kritik.
Det ved vi jo godt kræver en indsats, og det kræver en indsats, der skal planlægges nu.
Så der vil jeg så spørge fru Pia Olsen Dyhr, om hun ikke mener, at det ville være fornuftigt, at vi hjalp miljøministeren med sådan en plan i Folketingets Miljøudvalg.
Per Clausen (EL), 2011-03-01:
Nu ved jeg jo ikke, om det er, fordi SF har skiftet holdning siden 2005, hvor man foreslog et nationalt forbud, eller det er, fordi tingene har udviklet sig.
Lad os bare lade, som om det er det sidste, det er det mest venlige.
Men jeg vil godt spørge fru Pia Olsen Dyhr
: Hvad er tidsperspektivet i disse tanker om, at man skal komme længere ad EU- sporet?
Det er jo ikke så lang tid siden, man nede i Europa-Parlamentets miljøudvalg afviste at gøre noget ved det her.
Så hvad ser fru Pia Olsen Dyhr som et perspektiv, der kan gøre, at vi kan få resultater på det her område sådan rimelig hurtigt?
Jørn Dohrmann (DF), 2011-03-01:
Jamen så tror jeg, at man skal rette en henvendelse til vores europaparlamentsmedlemmer.
Jeg går jo ikke og holder øje med hvert enkelt medlem, heller ikke i Folketinget: hvordan de stemmer, og hvad de går og laver.
Det, der er vigtigt for mig, er jo bare, at jeg kan se, hvad det er, der er sket i Folketinget.
Det hjalp.
Det kan godt være, at man kommer med nogle meldinger i øst og vest, men det er jo et slag i luften, en gang sniksnak, når det er sådan, at man ikke ligesom er med til at rykke noget.
Der, hvor det tæller – synes jeg – er der, hvor man opnår nogle resultater.
Så kan man melde en masse ud i aviserne, og det er der mange der gør hver eneste dag, men det er jo ikke altid det, der hjælper i sidste ende.
Vi fik et klart signal med hensyn til ftalaterne i sutteflasker.
Vi ønskede et forbud her i Danmark, og det har vi så fået ministeren, regeringen og alle med på, og det resultat er vi jo glade for, og det er det, der tæller for mig.
Det er det, der ligesom skal besluttes på borgernes vegne, så borgerne kan føle sig sikre, og så vi ikke udsætter dem for, at de kan få kræft af sådan nogle ting og allergi, og hvad det ellers kan medføre.
Så resultatet tæller for Dansk Folkeparti og ikke alt det sniksnak.
Benny Engelbrecht (S), 2011-03-01:
Først vil jeg gerne kvittere for, at hr. Jørn Dohrmann også er interesseret i at sikre en klar strategi på det her område, sådan som vi også har lagt op til det, altså ved at vi laver en fælles beretning.
Det synes jeg er en klar og god udmelding.
Med jeg vil godt lige anholde et enkelt argument, som hr. Jørn Dohrmann fremførte, nemlig argumentet omkring min kollega i Europa-Parlamentet, hr. Dan Jørgensen, og jeg skal blot i den sammenhæng gøre opmærksom på, at årsagen til, at ikke blot jeg, men også en bred offentlighed ved, hvordan hr. Dan Jørgensen forholder sig til det, er, at han har udtalt sig om det her emne i pressen.
Han har også udtalt sig om, hvordan han i øvrigt har stemt i Europa-Parlamentet, hvor han har stemt for, at listen over farlige stoffer skal udvides, altså sådan at flere stoffer vil blive omfattet af RoHS-direktivet.
Imidlertid ved man faktisk ikke, hvordan Dansk Folkepartis medlemmer af Europa-Parlamentet har forholdt sig til det her, fordi de ikke har udtalt sig i pressen, og fordi de heller ikke har indikeret, hvordan de har stemmeafgivet.
Så jeg skal blot spørge hr. Jørn Dohrmann, hvordan det forholder sig med lige præcis det punkt, altså hvordan forholdt hr. Jørn Dohrmanns partifælle sig til præcis RoHS-direktivet?
Pia Olsen Dyhr (SF), 2011-03-01:
For det første er der sket noget på den internationale scene, og det er derfor, SF siger, at det ikke er tiden til et nationalt forbud.
Det er det første, som spørgeren spørger lidt subtilt til.
Til det andet element, som spørgeren spørger ind til, nemlig det her med tidsplanen, vil jeg sige, at der jo kommer en revision af REACH.
Nu er REACH jo ligesom gået i gang, folk er blevet præregistreret, registreringsfristen udløb for nylig, og man kan sige, at REACH er på sporet.
Det, det handler om, er, at næste gang REACH skal revideres, skal vi allerede fra dansk side have flere undersøgelser om bromerede flammehæmmere klar, så vi i virkeligheden kan melde ind i processen i forbindelse med REACH.
Jeg forestiller mig ikke mere end et par år frem.
Det er jo ikke sådan en proces, hvorom jeg siger, at om 30 år er vi kommet i mål.
Det er en forholdsvis kort frist, og jeg forventer bestemt, at hr. Per Clausen minder os om det i kemikalieforhandlingerne, det er jeg faktisk ikke i tvivl om at han løbende vil gøre.