Kristian Jensen (V), 2008-10-24:
Nu er det sådan, at jeg aldrig har sagt, at alting er i orden i SKAT; jeg har tværtimod sagt, at der er store udfordringer, og det er der fortsat.
Jeg har sagt, at der på inddrivelsesområdet fortsat er en klar ledelsesmæssig udfordring med at sikre, at vi får et korrekt overblik over de restancer, der måtte være.
Og derfor har jeg ikke sagt, at alt er perfekt, og heller ikke tegnet et glansbillede.
Men jeg har sagt, at det blev gjort bedre i 2006, end det blev gjort det år, hvor fusionen fandt sted, og at antallet af skattesnydere er på vej ned i Danmark.
Det, der er hr. Jesper Petersens beklagelige udgangspunkt, er, at man kun kan gøre ting, som man har været vant til at gøre, hvorimod mit udgangspunkt er, at man naturligvis gennem stordriftsfordele, gennem moderniseringer, gennem en forenkling af lovgivningen og også gennem en bedre arbejdstilrettelæggelse kan arbejde med at modernisere og effektivisere den offentlige sektor, og det gælder også skatteadministrationen.
Og derfor er det lykkedes os med et lavere omkostningsniveau at opretholde en god, effektiv skatteligning, og også - når man ser bort fra det år, hvor fusionen fandt sted - igen at nedbringe skattegabet.
Nu vil jeg tillade mig bare lige at gribe fat i den sidste bemærkning fra hr. Frank Aaen.
Jeg tror ikke, at der er nogen transportform, der er så lidt støttet og så meget skattemæssigt belastet som privatbilismen.
Naturligvis er gulpladebiler lidt mindre belastede end biler på hvide nummerplader, men hvis man kigger på, hvilke transportformer der støttes og hvilke transportformer der beskattes, så er privatbilismen eller bilismen i det hele taget blandt de transportformer, der støttes mindst og beskattes mest. Der er en fundamental forskellighed i opfattelsen af, hvorledes vi skal indrette vores samfund, og derfor er det ikke nogen overraskelse, at Enhedslisten også tidligt meddelte, at de egentlig ikke var interesserede i at indgå i forhandlingerne på det her område.
Og derfor var det de øvrige partier i Folketinget, som havde et langt og konstruktivt og meget godt forløb, der førte frem til den aftale, der nu ligger til grund for lovforslaget i dag.
Lige for at ridse et par pointer op, så har det været min hensigt at finde balancen mellem på den ene side en smidiggørelse af de eksisterende regler, således at det er muligt ud fra en rationel og fornuftig tilgang at benytte også gulpladebiler til formål, som ligger uden for eller på kanten af formålet med at benytte dem i en virksomhedsdrift, og så på den anden side at holde sig klart for øje, at vi netop ikke ønsker, at gulpladebiler skal blive brugt til almindelige transport med den difference i beskatning, der følger med, og som dermed også vil medføre et fald i statens provenu, fordi man skifter over.
Det er også derfor, at der lavet en klar skillelinje mellem, hvad vi tillader med hensyn til specialindrettede biler, som er biler, der er indrettet til erhvervsmæssig brug, og som normalt vil blive anset som værende uegnet til almindelige eller længere persontransport, og så på den anden side det, man vel populært kalder almindelige gulpladebiler, som er en personvogn med en ændret indretning og færre antal sæder og som dermed egentlig er transportmæssigt lige så god, bare til færre personer.
Jeg vil bare minde om, at risikoen er, at hvis man udvider de regler, vi nu har for specialindrettede biler, til at gælde for almindelige varevogne, så vil almindelige varevogne hurtigt blive en forandret institution eller en forandret type bil, og jeg vil med mit kendskab til danskernes kreativitet vove den påstand, at vi vil se endog meget dyre biler, luksuriøse biler, hurtigt blive omdannet til varevogne, hvis det skulle være muligt at kunne bruge dem efter de samme regler, som de specialindrettede har.
Derfor er det, at jeg har holdt meget fast i den skillelinje mellem specialindrettede biler og almindelige varevogne, som ligger til grund for den aftale, der nu engang er.
Jeg vil sådan set fortsætte med at holde fast i den skillelinje.
Hvis Folketinget måtte ønske generelt set at gøre det billigere at købe bil i Danmark, så kan jeg sagtens forstå det, og så kan vi tage diskussionen derfra, men jeg mener ikke, at vi bør gennemføre en sådan sænkelse af beskatningen af biler tilfældigt ved at sløre grænsen mellem specialindrettede og almindelige varevogne.
Til gengæld er jeg glad for, at der kommer klare regler.
Grænsen på de 3 t, som fru Colette L. Brix også nævnte, er ikke noget, som jeg har siddet i snævre drøftelser med embedsværket i Skatteministeriet og fundet frem til, det fremgår faktisk direkte af aftalen i indledningen, men det er korrekt, at der er en vis logik i at sætte grænsen efter de 4 t, der f.eks. bruges både registreringsafgiftsloven og i vægtafgiftsloven.
Så der tror jeg også, at vi kan finde en vej frem.
Derimod er jeg mere bekymret ved at sætte prisniveauet på en dagsafgift for lavt.
Hvis man går ud og kigger på, hvad det vil koste på markedet at leje en tilsvarende bil pr. dag, så tror jeg næppe, det vil være muligt at finde lavere tilbud om leje af bil end det niveau, vi har sat her.
Og jeg mener ikke, at det ønske om smidiggørelse af regler, som vi i fællesskab har lavet, skal betyde, at vi unødvendigt konkurrenceudsætter de virksomheder, der har udlejning af biler som deres primærdrift.
Derfor synes jeg, det er vigtigt at holde fast i et rimeligt niveau, og at vi ikke går udlejningsselskaberne i bedene ved at sætte niveauet for lavt, og det mener jeg ikke vi gør ved at fastholde de 225 kr., der ligger i forslaget her.
Jeg er som sagt glad for det positive forløb, og jeg ser frem til, at vi med lovforslaget her smidiggør reglerne for de ansatte og virksomhederne.