Søren Pind (V), 2013-12-10:
Oprøret i Syrien begyndte i foråret 2011.
Her 3 år senere er millioner på flugt, over 130.000 er dræbt, over 11.000 af dem er børn, og internt fordrevne kan lige så vel tælles i millioner.
Der er stadig flere unge europæere, der rejser til Syrien.
De gør det for at agere en slags Jihadturister.
Nogle af dem gør det også for at bekæmpe den magtesløshed, som de vestlige lande udstråler.
Nogle gør det rent humanitært, andre gør det med våben i hånd.
Samtidig ser vi, at sygdomme og flygtningestrømme spredes til Europa, og vi ser et magtesløst Vesten, som gentagne gange har vidst, at der var demokratiske, moderate kræfter, men som man fravalgte at støtte, når man havde muligheden.
Det er sådan set
bagtæppet for det beslutningsforslag, vi står over for i dag.
Det er det, der er sagens egentlige kerne – og skægt nok, eller måske forstemmende nok, alt andet end det, vi egentlig skal tale om.
Det, vi skal tale om i dag, er et dansk bidrag til problematikken om de kemiske våben, som også forefindes i Syrien.
De kemiske våben i Syrien har stået for et absolut minimalt antal af de dræbte, vi har set i konflikten, og alligevel er det det, hele den internationale opinion skjuler sig bag, når vi diskuterer de her forhold.
Det skal ikke forhindre, at vi i Venstre støtter, at Danmark bør bidrage, men det må heller ikke være sådan, at den diskussion forsvinder bag vores beslutning om nu at udsende dels skibe, dels soldater i den her konflikt.
Vi synes, det er glædeligt, at Danmark har kapaciteten til at understøtte muligheden for at få fjernet de kemiske våben.
Vi synes tilmed, det er klogt, at man, når man fjerner disse kemiske våben, sørger for, at de skibe, der fjerner dem, også er ledsaget af skibe, der kan slå fra sig, hvis det skulle være sådan, at nogen havde interesse i at prøve på at tage de pågældende våben.
Så er der også spørgsmålet om de livvagter, som man vil udstyre FN's særlige udsending med i Syrien.
Efter min opfattelse er der ikke nogen tvivl om, at det er den farligste del af missionen.
Vi ønsker alle, der skal af sted på Danmarks vegne, det bedste.
Men det bryder jo med det diktum, der har været regeringens, nemlig at der ikke ville blive sat danske soldater på syrisk jord.
Det har man så valgt nu alligevel at gøre.
Det skal vi ikke kritisere, vi tager det til efterretning.
Vi finder det imidlertid problematisk i forhold til det, vi havde forestillet os, at det skal ske i samarbejde med Assadstyret.
Det er der jo ikke nogen grund til at lægge skjul på.
Det er den linje, som Vesten er slået ind på, og det vil vi godt beklage.
Det er sådan, at inden længe vil vi se den her konflikt ende.
Men Vesten har nægtet at handle, derfor er Vesten også bragt i den situation, den er i nu, hvor vi bl.a. har set magasinet Forbes udnævne Vladimir Putin til verdens mest magtfulde mand.
Og nu har vi så altså dog fået muligheden for at fjerne nogle af de kemiske våben fra Syrien – de masseødelæggelsesvåben, som vi jo før er gået i krig for at hindre udbredelsen af.
Det støtter vi.
Men det sker ikke uden de betænkeligheder, jeg har nævnt her.
Når det kommer til de udsendte danske, vil vi ønske dem alt det bedste.
Vi i Venstre står helhjertet bag deres indsats.
Vi kan nok diskutere her i Folketinget, hvad der er hensigtsmæssigt politisk, men ikke støtten til dem.