Orla Hav (S), 2016-05-24:
Tak for det.
Når Socialdemokratiet er medforslagsstillere på dette forslag, hænger det sammen med, at vi ser det som af stor vigtighed, at det sociale sikkerhedsnet fungerer, er effektivt, koordineret og forståeligt.
Vi ønsker yderligere, at sikkerhedsnettet er baseret på høj viden og indsigt i alle dets funktioner, og samtidig skal vi naturligvis sikre, at der er hånd om omkostningerne.
Vi har desværre talrige eksempler på familier med børn, der har et handicap, som føler sig udfordret og indimellem nærmest som en kastebold mellem flere instanser, der ikke nødvendigvis koordinerer deres indsats med de øvrige aktører.
Det er den situation, som vi meget gerne med forslaget her i dag vil give bolden op til at få løst.
I forbindelse med kommunalreformen blev der talt meget om, at der kun skulle være én indgang for borgerne til den offentlige sektor.
Kommunerne fik med denne begrundelse et stort ansvarsområde for de borgernære opgaveløsninger.
Desværre er der alt for mange eksempler på søjletænkning, som ministeren jo i øvrigt også selv har beskrevet, i forhold til at der er mange opdelinger i forskellige sektorer inden for kommunen.
Jeg tror, der kan findes mange isoleret set gode forklaringer på opdelingerne, når man anskuer sagerne fra en systemisk side.
Over for denne synsvinkel står imidlertid ofte en familie, der har en oplevelse af at være kastebold mellem forskellige kasser og sektorer samtidig og samtidig skal have deres hverdag til at fungere i en familie, der skal håndtere opgaver, de ikke i deres vildeste fantasi havde forestillet sig.
Vores ærinde i den diskussion er at tage borgernes parti over for systemernes ved at sikre os, at der er koordineret, og at der er tænkt over, hvordan den enkelte families situation er i hverdagen med alle de kontakter, de har og skal stille op til, når afgørelser skal tages og udmålinger skal finde sted.
Sker der den fornødne inddragelse af familierne i måden, vi strikker hjælp sammen til dem og deres børn på?
Det vil vi gerne sikre os bliver resultatet af den debat, og vi vil bestemt også gerne kvittere for ministerens udstrakte hånd om at være med til at nedsætte et udvalg, som kan være med til at finde de gode eksempler og være med til at finde gode og konstruktive løsninger.
Derimod må jeg i forhold til ministerens uddybende kommentarer sige, at jeg synes bedre om det, der var i anden halvdel end det, der var i første halvdel, hvor der var mange løftede pegefingre i forhold til alt det, som systemerne skulle repræsentere.
Sandheden er jo, at inden for den enkelte kommune, er det kommunen, der disponerer og siger, at de vil have arbejdet til at foregå i den og den søjle.
Det er jo ikke nødvendigvis borgernes vilkår, og kommunen har kompetencen til at række hånden ud og sige, at de har en koordinerende funktion, som de sætter på opgaven med den hensigt at sikre, at borgerne forstår og har indsigt i og ovenikøbet også somme tider indflydelse på, hvordan og hvorledes hjælpen tilrettelægges.
Det synes vi sådan set er rimeligt og forståeligt.
Vi synes ikke, der er stor musik i at ændre på opgavefordelingen mellem regionerne, som jo har det sundhedsfaglige og ofte behandlende islæt.
Det er ligesom en del, som vi er nødt til at have som en underliggende præmis, men kommunerne kan godt præstere og præsterer jo også i dag efter ministerens udsagn stor forskel i kvaliteten af den ydelse, som mange familier oplever.
Og det er det, vi gerne vil spille på banen i forhold til fremsættelse af det her forslag.