Lars Barfoed (KF), 2015-04-07:
Jeg vil gerne starte med at takke ministeren for en god redegørelse, som vi har fået, der jo meget godt illustrerer det meget brede, men også meget vigtige arbejde, som Europarådet udfører.
For det er et vigtigt arbejde, og der er ingen tvivl om, at det er et arbejde, som vi fra dansk side fortsat skal bakke stærkt op om.
Vi hører til den kreds af lande, som altid har gjort en aktiv indsats for at fremme demokrati, frihedsrettigheder og menneskerettigheder, ikke mindst i Europa, og der er Europarådet et af de redskaber, som vi har til det.
Redegørelsen afspejler de mange gode indsatser, der gøres, men samtidig må man jo erkende – og det synes jeg også debatten her viser – at redegørelsen også afspejler de dilemmaer, der ligger i netop arbejdet i en organisation som Europarådet.
Og derfor må vi sige, at på den ene side er det vigtigt, at vi fastholder dialogen.
Der er ingen tvivl om, at vi skal fastholde arbejdet i Europarådet, for det er nu det, havde jeg nær sagt, vi må klamre os til i en tid, hvor frihedsrettigheder og demokrati er truet rundtomkring.
Så er det vigtigt, at vi har en institution, et forum for dialog, en basis, som vi kan bruge til at lægge pres på de lande, som ikke vil respektere frihedsrettigheder og demokrati.
Så ja, det er vigtigt på den ene side, at vi fastholder dialogen, men på den anden side må man også sige, at hvis der er lande, og det er der jo, som ikke vil respektere Europarådets fundament, resolutioner og beslutninger, så må det et eller andet sted også have en konsekvens, at de ikke gør det.
For hvad mening giver det, at vi har regler og vedtagelser og et grundlag, og at man er med og forpligtet på deltagelsen i arbejdet på det grundlag, hvis vi andre, havde jeg nær sagt, så ikke vil lade det få nogle konsekvenser, når man ikke vil følge det trods et stort pres?
Det er et dilemma, som vi bare må leve med er til stede, og så må vi fra sag til sag og fra land til land vurdere, hvordan vi bedst kan reagere – hele tiden naturligvis med
det mål at beskytte frihedsrettighederne for de mennesker, som nu lever i de lande, hvor der ikke er den form for demokrati, som vi gerne ser.
Der er selvfølgelig et stort fokus på Rusland og konflikten mellem Rusland og Ukraine i redegørelsen og i det arbejde, der foregår i Europarådet i øjeblikket.
Det er jo ikke så mærkeligt, det skal der også være.
Omvendt vil jeg sige, at det er lige så vigtigt, at vi ikke fjerner fokus fra alle de andre indsatsområder, som også er vigtige, og at vi – når vi bedømmer resultaterne af arbejdet – ikke kun ser på, om det lykkes at påvirke Rusland i den situation, der er i øjeblikket, men at vi også ser på effekten af indsatsen i en lang række andre sammenhænge.
Danmark deltager jo aktivt i naboskabsprogrammet.
Der er gennemført en række vigtige, synes jeg, temadebatter, som kan bruges som grundlag for det videre arbejde.
Alt det er vigtigt, og jeg synes også, det er vigtigt, at vi holder fast i, at det ikke må glemmes og det ikke må nedprioriteres, fordi vi i øjeblikket ser den aggression fra Ruslands side, som vi gør.
Til sidst vil jeg nævne den helt særlige sag, som Danmark meget konkret har været involveret i, da vi selv har rejst den, nemlig sagen om Tyrkiets løsladelse af den formodede gerningsmand i sagen om attentatet mod Lars Hedegaard.
Denne sag er ganske kort nævnt i redegørelsen, og jeg synes for kort, for det fremgår jo, at Tyrkiet ikke har villet medvirke til at opklare sagen ad den vej, som vi har valgt at foreslå at man går ad.
Men mit spørgsmål til regeringen vil være: Hvad gør man så? Er der ikke flere redskaber, er der ikke flere instrumenter, som vi kan bruge?
Det må dog være muligt stadig væk aktivt at bruge Europarådet til at lægge pres på Tyrkiet og også få en anerkendelse af, at her har Tyrkiet ikke levet op til de krav, vi må stille til dem, når de har løsladt den pågældende gerningsmand i den situation.
Det vil jeg meget gerne høre udenrigsministerens kommentar til.