Dennis Flydtkjær (DF), 2011-12-20:
Nu står vi her ved anden behandling af et forslag om en sænkning af grænsen for finansielle aktiver ved succession og det, man kalder pengetanksreglen.
I Dansk Folkeparti mener vi, det skal være let at lave et generationsskifte, så virksomheder kan drives videre uden at blive ribbet for kapital, hvilket de stadig vil blive med det her lovforslag, hvis man kommer over grænsen på 50 pct., som der er stillet ændringsforslag om her ved andenbehandlingen.
Det er ganske enkelt, fordi vi gerne vil være med til at mindske skaderne, for det er et rigtig skadeligt lovforslag, vi behandler her i dag.
Jeg vil gerne minde om, at selv om vi nu ser ud til efter andenbehandlingen at få en grænse på 50 pct., er der altså en lang række virksomheder, som stadig vil blive ramt.
Det er bl.a. en stor del af videnvirksomhederne, som jo ikke har en stor portion anlægsaktiver, men har en meget større grad af finansielle aktiver.
Det kan f.eks. være en it-virksomhed, som ikke har et stort produktionsapparat og ikke har et stort varelager, men i stedet for har en masse medarbejdere, som har en stor viden.
Det er jo virksomheder, som typisk vil have en høj grad af finansielle aktiver, og de vil så stadig blive ramt af det her skadelige lovforslag.
Det er det, der gør, at Dansk Folkeparti stadig væk siger nej til lovforslaget, selv om vi egentlig støtter, at der bliver mindsket lidt på skaderne, ved at grænsen bliver sat op til 50 pct. I det hele taget undrer jeg mig over, at der overhovedet er behov for det her indgreb, altså ændringen af loven, for der står jo i lovforslagets bemærkninger, at der ikke foreligger oplysninger om, hvor mange virksomheder der i dag anvender reglerne om skattemæssig succession i forbindelse med generationsskifte.
Men hvis Skatteministeriet ikke ved, hvor mange der benytter denne regel, hvordan ved man så, at der overhovedet er behov for at ændre pengetanksreglen?
Og hvis man ikke ved, hvor mange der benytter den, hvordan er man så overhovedet i stand til at beregne de provenumæssige konsekvenser af det her lovforslag?
Altså, jeg kan konkludere i dag, at selv om vi støtter ændringen til de 50 pct., som mindsker skaderne, synes vi stadig væk, at det her er et skadeligt forslag, og derfor stemmer vi nej.
Jeg vil også gerne kommentere forløbet lidt i forbindelse med det her lovforslag, for jeg synes faktisk ikke, det har været særlig kønt, for at sige det ærligt.
Situationen i sidste uge var jo, at regeringen fandt ud af, at det her var et meget dårligt forslag.
Man havde fået meget kritik igennem forløbet både fra erhvervslivet og fra oppositionen, og man gik så ud i medierne og sagde, at nu havde man lyttet til de forskellige parter og var derfor villig til at ændre det.
Man stod så med tre muligheder:
Man kunne gå direkte ud og sige, at nu gik man ind og stemte for Dansk Folkepartis ændringsforslag på de 50 pct.
Det er klart, at det var man ikke interesseret i, for så havde man jo lidt mistet skindet på næsen, og man ville give Dansk Folkeparti en fjer i hatten ved det.
Så var der løsningsmulighed nr. 2, nemlig at man kunne vælge at prøve, om man, selv om man havde et flertal i forvejen, kunne få et borgerligt parti med på at ændre det her, selv om det i princippet ikke burde være nødvendigt.
Man kunne forsøge at gå ud og prøve at sælge historien på, at man nu ikke havde det her skadelige forslag, men i stedet for havde fået en sejr igennem, fordi man forhandlede bredt, altså prøve på at få drejet fokus over på noget helt andet.
Samtidig med det kunne man stille sit eget ændringsforslag, der, som man ser i dag, er fuldstændig identisk med Dansk Folkepartis ændringsforslag, så det ikke var Dansk Folkeparti, der fik en fjer i hatten ved det.
Der var selvfølgelig også den tredje løsning, nemlig at man kunne vælge at holde fast i grænsen på de 25 pct., som man havde sagt fra starten af, men der havde man jo ligesom malet sig selv op i et hjørne ved at melde ud i pressen og sige, at nu var man villig til at ændre det her.
Man havde lyttet til erhvervslivet, og man var indstillet på, at det ikke skulle være det, det oprindelig var.
Så lige meget om der var kommet en aftale i går morges eller ej, er jeg ret sikker på, at regeringen nok alligevel havde ændret det til de 50 pct.
Det eneste, der står tilbage i det her forløb, er, at det er noget rent Christiansborgfnidder, og jeg tror ærlig talt, at befolkningen sidder og griner af os derude.
For af hvilken grund kunne regeringen ikke bare i går, da vi havde anden behandling, have stemt for Dansk Folkepartis ændringsforslag?