Sophie Løhde (V), 2009-11-19:
I flere år har regeringen bl.a. i fællesskab med satspuljepartierne haft fokus på behandlingen af spiseforstyrrelser, som jo desværre er den psykiske sygdom, som flest unge dør af i Danmark.
Som ministeren allerede var inde på i sin tale
, udgør forebyggelse af spiseforstyrrelser i sig selv et komplekst område, fordi der findes så mange forskellige årsager til sygdommen.
Og der er ingen tvivl om, at modebranchen i sig selv er med til at påvirke holdningerne til krop og idealer i de unges selvopfattelse såvel som i samfundet generelt.
Men en anden og helt grundlæggende årsag til sygdommen bunder i ikke mindst også i manglende trivsel og dårligt selvværd blandt især unge mennesker – et udgangspunkt, som ikke nødvendigvis behøver at have noget med modebranchen og udseender på fotos i diverse kulørte magasiner at gøre.
Jeg vil derfor også gerne i dag starte med at fastslå, at modebranchen har et stort ansvar, men dog langtfra står alene med det ansvar, når det gælder spørgsmålet om, hvordan vi fremmer sundheden og forebygger spiseforstyrrelser hos unge mennesker.
For selv om modebranchen har et stort ansvar og oven i købet et vigtigt ansvar, når det gælder skønhedsidealer og forebyggelse af spiseforstyrrelser blandt unge, kan man ikke komme uden om, at branchen deler det selv samme ansvar med en lang række andre.
For vi har alle sammen, hvad enten vi er søskende, forældre, lærere, venner eller kollegaer, et ansvar for hver især at fremme sunde spisevaner hos os selv og i vores omgivelser og modvirke fejlagtige forestillinger om kroppen og dens udvikling.
Men vi har også alle sammen et individuelt så vel som et fælles ansvar for at sikre, at vores nærmeste omgivelser har det godt.
Vi har med andre ord mange forskellige grupper, der har et ansvar for at forebygge og hjælpe unge, der lider af eller er i fare for at udvikle en spiseforstyrrelse.
Men modebranchen har måske et af de allerstørste ansvar for at gå forrest og være bevidst om sit ansvar.
Foruden modebranchen, som jeg nok skal vende tilbage til, er det eksempelvis også vigtigt, at vi helt generelt ser på, hvordan vi bliver bedre til at italesætte problemerne omkring spiseforstyrrelser.
For spiseforstyrrelser er jo som bekendt som så mange andre psykiske sygdomme desværre også til stadighed et område, som er forbundet med megen tabu.
Mange unge går alene rundt med problemerne omkring en spiseforstyrrelse, som de ikke tør tale højt om, eller som de ikke føler de møder den nødvendige forståelse for.
Ved et enkelt klik på en støttegruppe for unge med spiseforstyrrelser på Facebook læste jeg eksempelvis et citat fra en ung mand, der lider af en spiseforstyrrelse, som skrev – og jeg citerer
: Jeg føler tit og ofte, at jeg bliver mødt af systemet såvel som normale mennesker med en masse fordomme omkring denne sygdom, fordi der ikke bliver oplyst nok om den. Citatet understreger for mig at se i sig selv, at vi står over for en udfordring med hensyn til at oplyse om og bryde de tabuer, der er forbundet med manglende trivsel og dårligt selvværd.
For hvis det ikke er acceptabelt at snakke åbent og ærligt om en spiseforstyrrelse, er det selvsagt også svært for de samme unge mennesker, der er i risikozonen eller har udviklet en spiseforstyrrelse, at turde bede om den fornødne hjælp.
Som ministeren redegjorde for i sin tale, blev der for godt 2 år siden formuleret et etisk charter i et samarbejde mellem DAFI og LMS.
I efteråret tog LMS så initiativ til at evaluere det her charter og har undersøgt, om det har skabt holdningsændringer og dialog i modebranchen.
Og uden at være alt for store sortseere her i dag må vi jo nok i fællesskab konstatere, at chartret ikke har skabt de nødvendige resultater og holdningsændringer, som man må formode var hele formålet med samarbejdet mellem LMS og DAFI.
Vi synes i Venstre, det er sørgeligt, at der på trods af et udarbejdet charter, som flere parter har været med til at lave, herunder jo ikke mindst DAFI selv, endnu ikke er opnået tilstrækkeligt med positive resultater efter de her knap 2 år – snarere tværtimod.
Vi har derfor også i Venstre en forventning om, at alle parterne bag det etiske charter nu følger op på de fælles målsætninger og fremadrettet følger op på evalueringen med de fornødne initiativer.
Venstre kan på den baggrund støtte op om det foreliggende forslag til vedtagelse.