runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Karen Hækkerup (S), 2009-03-27:
Nu er der jo meget forskel på, hvor alvorlige lovovertrædelser er, og hvor alvorlige overfald er.
I de sager, hvor overfaldet har været af mild karakter - det er selvfølgelig stadig væk et overfald, og der er selvfølgelig stadig væk et offer, ellers ville der aldrig nogen sinde være en konfliktmægling - og i de sager, hvor man rent faktisk må sige, at der har været en succesfuld konfliktmægling, hvor gerningsmand og offer sammen på en eller anden måde er kommet ud af det forfærdelige forhold, der jo er, fordi der har fundet en forbrydelse sted, kan man så argumentere for, at straffen stadig væk er det vigtigste for Dansk Folkeparti, i stedet for man fokuserede på at sige, at der har været den her retssag, der har været en mægling, alle har sådan set vundet ved det? Jeg går ikke ind for, at der skal være strafnedsættelser, men kan man ikke godt forstå, at det kan være en formildende omstændighed, at en gerningsmand rent faktisk selv forstår, hvad vedkommende har gjort og måske også derfor i virkeligheden på en eller anden måde kan give udtryk for, at det ikke er noget, der kommer til at ske igen?
Det er angående Fru Marlene Harpsøes kommentar om, at det vil kunne føre til formildende omstændigheder.
Er det ikke rigtigt, at når man læser lovforslaget igennem, kan man se, at der ikke er tale om strafnedsættelse?
Der er tale om, at man laver en ordning, hvor man skal visiteres for overhovedet at få lov til at deltage.
Det vil sige, at man får sorteret de folk fra, der går ind i det her med andre motiver end den oprigtige soning.
Man får sorteret dem fra, som i virkeligheden ikke vil gå ind i det for at få lettet sit eget hjerte og sætte sig ind i, hvordan offeret har det, og for i virkeligheden at komme videre sammen med det offer, som man nu engang som gerningsmand har gjort til offer.
Derfor forstår jeg ikke rigtig Dansk Folkepartis bekymring om, at det vil kunne føre til en formildende omstændighed.
Målet med vores straffesystem må vel være, at vi skaber færre ofre i fremtiden.
Derfor er det da klart, at hvis en gerningsmand oprigtigt angrer og oprigtigt har indset, at det, vedkommende har gjort, har skadet andre, må det vel være en del af resocialiseringen, at man siger, at der selvfølgelig er en straf, men at det vel nok kan være en formildende omstændighed, at en gerningsmand har indset den smerte, som vedkommende har pådraget en anden, og i virkeligheden derved ikke vil være kriminel.
Marlene Harpsøe (DF), 2009-03-27:
Jeg kan bekræfte over for Socialdemokraternes ordfører, fru Karen Hækkerup, at også jeg, det vil sige ordføreren fra Dansk Folkeparti,
har gennemlæst forslaget, så derfor har jeg et godt kendskab til, hvad der står i forslaget.
Men der er stadig væk eksempler på retssager - det fremgår også af bemærkningerne til lovforslaget - hvor personer, som ellers ville have fået en ubetinget straf, har fået en betinget straf ved at deltage i konfliktråd.
Det er sådan nogle ting, som vi gerne vil have redegjort for under udvalgsbehandlingen.
Det synes vi er positivt.
Som det også viser sig af erfaringerne, finder voldsofre og ofre generelt, der har deltaget i den her forsøgsordning, det også positivt.
Karen Hækkerup (S), 2009-03-27:
Det er på mange måder en glædens dag i dag.
Det er 15 år siden, SR-regeringen startede et konfliktråd.
Vi syntes dengang, at det var noget, der skulle prøves.
Vi havde en masse tillid til, at det ville være en rigtig god ordning, som f.eks. ville kunne hjælpe de ofre, som har været udsat for ganske forfærdelige forbrydelser, til at komme videre i livet.
For der skal jo være et liv efter en forbrydelse.
Det kan være meget svært at leve videre, hvis det, man har været udsat for, eksempelvis har været et overfald, hvor man efterfølgende hele tiden plages af skyldfølelse og stiller sig selv spørgsmålene: Var jeg selv skyld i det, hvorfor var det lige mig, det gik ud over, kunne jeg have gjort noget anderledes?
Alle de tanker, som rumsterer i hovedet på et offer, har vedkommende brug for at få hjælp til at få bearbejdet.
Det kan man få ved psykologbehandling, men man kan også finde fred ved at se den gerningsmand, som har overfaldet en, i øjnene.
Forsøget har nu kørt i 15 år, og da Socialdemokraterne, SF og Det Radikale Venstre satte det i gang for 15 år siden, vidste vi allerede, at det ville blive en succes.
Derfor er det selvfølgelig skønt i dag at se, at den borgerlige regering nu har bøjet sig og bakker op om, at konfliktrådet skal gøres landsdækkende, for der er behov for, at alle ofre hele vejen rundt, uanset i hvilken politikreds de bor i i landet, kan få mulighed for at få hjælp til at komme videre, hjælp til at se gerningsmanden i øjnene - hvis det altså er det, offeret vil.
Hvis folk synes, de har behov for det, hvis offeret er identificerbart, hvis offeret gerne vil, og hvis gerningsmanden har tilstået det, der er sket, så kan man komme videre både som offer og som gerningsmand, og derfor er det her på den kriminalpræventive indsats et rigtig, rigtig vigtigt alternativ.
Vi er glade for, at det, som Socialdemokraterne satte i gang for 15 år siden, nu bliver landsdækkende, og vi bakker selvfølgelig helhjertet op om at permanentgøre ordningen.
Knud Kristensen (KF), 2009-03-27:
Da ordføreren på området her ikke kan være til stede, har jeg lovet at læse talen vedrørende L 158 om konfliktråd op.
Det Konservative Folkeparti mener, at konfliktråd er et rigtig godt supplement til straffesagen.
Vi tror på, at det kan have en gavnlig virkning for offeret og en gavnlig påvirkning af gerningsmanden, at gerningsmanden og offeret får talt om det, som skete.
Offeret kan få sat ansigt på forbryderen; offeret kan få talt ud om dét, det betød for offeret; offeret får ved konfliktråd en forvisning om, at der ikke er nogen grund til at gå og frygte, at gerningsmanden kommer igen; offeret kan med andre ord få bearbejdet sin frygt og sin vrede og afmagt.
Samtidig kan gerningsmanden ærligt og oprigtigt få gjort op med sin forbrydelse, angre eller fortryde, og samtidig se det menneske, som det gik ud over, og dermed forstå, at forbrydelsen ikke bare var hurtigt overstået, men faktisk fik alvorlige konsekvenser for offerets liv.
De Konservative tror på konfliktråd som et supplement til straffesagen, et supplement, der kan få både offeret og gerningsmanden til at komme videre med deres liv.
Derfor støtter vi også en permanentgørelse af ordningen, som samtidig udbredes til at gælde hele landet, hvor alle politikredse skal sikres, at der er en koordinator, som sørger for, at alle egnede sager bliver prøvet ved konfliktråd, hvis offeret har lyst, og hvis gerningsmanden vil.
Det Konservative Folkeparti kan til gengæld ikke støtte tanken om, at konfliktråd skulle træde i stedet for retssagen eller automatisk medføre strafnedsættelse.
Det er helt fint, at domstolene ved strafudmåling kan vælge at tillægge det værdi, at gerningsmanden har medvirket til konfliktråd, men det må aldrig blive sådan, at det er en kold og beregnende overvejelse hos gerningsmanden, der afgør, om han vil deltage i konfliktråd eller ej.
Gerningsmandens deltagelse i konfliktråd skal være frivillig og oprigtig og ærlig.
Marlene Harpsøe (DF), 2009-03-27:
Dansk Folkeparti mener, at et konfliktråd kan være et rigtig godt supplement til en straffesag, hvis offeret og gerningsmanden frivilligt får mulighed for at tale om den strafbare handling.
For offeret kan det betyde, at offeret får lettet hjertet, og samtidig giver det offeret mulighed for at komme videre i livet, idet gerningsmanden er blevet konfronteret med det strafbare forhold, som vedkommende har udsat offeret for.
Vi har bemærket, at deltagelse i konfliktråd i mere end 8 ud af 10 tilfælde har været vellykkede eller meget vellykkede for offeret, samt at navnlig voldsofre har fundet mæglingen vellykket.
Af ministerens fremsættelsestale fremgår det, at gerningsmandens deltagelse i konfliktråd efter rettens konkrete vurdering kan indgå som en formildende omstændighed i forbindelse med straffastsættelsen.
Dette sker efter straffelovens § 82, punkt 11 og synes allerede at være gældende domspraksis.
Vi er i Dansk Folkeparti betænkelige ved, om disse formildende omstændigheder bevidst vil kunne udnyttes fra gerningsmandens side.
Vi ønsker, at tiltaltes motivation bør være, at vedkommende fortryder sine handlinger og derfor gerne vil gøre det godt igen ved at indgå i en dialog med offeret.
Dansk Folkeparti ønsker ikke, at en tiltalt gerningsmand bevidst kan udnytte sin egen deltagelse i konfliktråd til at få nedsat sin straf.
Vi vil derfor i udvalgsbehandlingen stille spørgsmål til ministeren for at få afklaret den nuværende retspraksis på området, samt hvorvidt der er risiko for, at en gerningsmand kan udnytte sin egen deltagelse i konfliktråd til at opnå en lavere straf end den, som vedkommende ellers ville have fået.
Dansk Folkeparti er umiddelbart positive over for en permanent ordning med konfliktråd, men vi vil afvente svarene fra ministeren, før vi tager endelig stilling til, hvorvidt vi tilslutter os forslaget.
Kim Andersen (V), 2009-03-27:
Det forslag, vi her har til behandling, er et rigtig godt og et meget, meget positivt lovforslag, som rummer mange rigtige og ideelle intentioner.
Der har igennem en længere årrække kørt en forsøgsordning i Midt- og Vestsjællands politikreds og på Københavns vestegn om konfliktråd.
Forslaget her lægger nu op til, at den ordning og de erfaringer, der er indhøstet gennem mange års forsøg, faktisk siden 1994, i de pågældende politikredse, skal føre til, at ordningen skal gøres permanent, og at den skal gøres landsdækkende.
Det skal være en frivillig ordning, hvor både den forurettede og foruretteren frivilligt ønsker at indgå i et konfliktråd.
Det skal være en ordning, som medfører, at den pågældendes strafudmåling ikke påvirkes - det kan tages i betragtning ved strafudmålingen, men strafudmålingen er et selvstændigt anliggende i forhold til konfliktråd.
Sådan skal det naturligvis være, sådan må det være.
Konfliktråd vil rumme nogle positive muligheder for den forurettede.
Selv om der er faldet dom, og gerningsmanden har fået sin straf, selv om der måske er faldet en erstatning, så sidder mange, som har været udsat for personvold og personfarlig kriminalitet, tilbage med en voldsom frustration, med en sorg, med nogle ar i sindet, som volder dem problemer og som kan volde deres familier problemer.
Der er et behov for at få læsset af, der er et behov for at få set gerningsmanden i øjnene og få fortalt, hvad den kriminalitet, den vold, vedkommende er blevet udsat for, har betydet af svie og smerte, hvad det har betydet af søvnløse nætter, af ængstelse, af sorg, måske også for den pågældendes børn og ægtefælle.
Dette at få det sagt, at få sat ord på, at se gerningsmandens reaktion vil uden tvivl have stor betydning for den forurettede.
Det vil gøre, at vedkommende kommer videre i livet på en bedre måde, på en mere hel måde.
Man har også lov til at håbe på, at gerningsmanden, som har fået sin dom, vil opfatte det her som en mulighed for at udvikle sig menneskeligt og erkende, at det, han har gjort, er uacceptabelt og har påført andre smerte.
Jeg synes ikke, man skal negligere, at det også kan have en positiv virkning i forhold til, at gerningsmanden kommer på ret køl og får anstændighed ind i sit liv.
Der ligger en betænkning fra slutningen af 2008 til grund, og lovforslaget følger i hovedtræk intentionerne i den betænkning.
Vi ser frem til, at loven træder i kraft den 1. januar 2010 med dette tilbud baseret på frivillighed og med de bedste intentioner, og at det kan blive et nyttigt værktøj, både for de forurettede for at komme videre i livet og i en resocialiseringsproces for de dømte.
Troels Christensen (V), 2009-03-31:
Så kommer jeg til at gentage endnu en gang: Det flødeskum, jeg taler om heroppe fra talerstolen, er det, som de private sponsorer har bidraget med til den basisfinansiering, samfundet har sørget for, og ikke noget som helst andet.
Derfor kalder jeg det flødeskum; det skal være til nogle ekstra ting, en ekstra udstilling - hvad ved jeg?
– noget ekstra godt, man kan gøre.
At gå ind og bruge de penge, som om det er nogle, man har helt sikkerhed for, vil være rigtig, rigtig uheldig ledelse.
De steder, det går galt, er jo de steder, hvor man ikke har udvist rettidig omhu i forbindelse med sin økonomi og sikret sig, at tingene fungerer forsvarligt, og at ambitionerne for det, man vil lave, er afstemt med den økonomi, man har via sit budget.
Pernille Frahm (SF), 2009-03-31:
Jamen så synes jeg bare, at ordføreren burde læse forslaget og bemærkningerne en gang mere, for det er jo slet ikke det, vi snakker om.
Vi snakker om kulturinstitutioner, der er i nød, vi snakker om kulturinstitutioner, der er truede, vi snakker om steder, hvor man står over for at måtte lukke dele af eller hele kulturinstitutionen.
Det er derfor, det der med flødeskum lyder dejligt, lad os få noget mere af det, især til kulturen, for der er ikke meget af det nu.
Troels Christensen (V), 2009-03-31:
Sådan som jeg har forstået hele beslutningsforslaget, står der jo, at det handler om finanskrisen og dem, der på grund af finanskrisen er kommet ud i særlige problemer.
Så bliver det nævnt, at der er nogle kulturinstitutioner som Skolemuseet, og hvad ved jeg, som har problemer.
Men det har jo ikke noget med finanskrisen at gøre; det har noget at gøre med, at de, der har stået bag dem, lige pludselig ikke ønsker at bakke dem op, og derfor kan jeg jo ikke gå ind i den diskussion her.
Det er altså sådan, at man er nødt til at se på: Hvad har årsag i finanskrisen, og hvad har årsag et helt andet sted?
Der er jo kulturinstitutioner ligesom alle andre institutioner, der har svært ved det, og sådan vil det vel altid være.
Mogens Jensen (S), 2009-03-31:
Jeg står her med et brev, der er underskrevet af fru Karin Nødgaard den 25. november 2008, hvor fru Karin Nødgaard på Folketingets Kulturudvalgs vegne skriver til kulturministeren, at udvalget er opmærksom på den økonomiske turbulens, der for tiden præger den internationale økonomi og påvirker danske kulturinstitutioner, og at det er indlysende, at det pludselig er noget vanskeligere for en række initiativer at få enderne til at hænge sammen.
Og så beder fru Karin Nødgaard ministeren om at se på muligheden for i den øjeblikkelige situation at finde midler til nødlidende kvalitetsinitiativer, til nogle af de initiativer, der er ramt af den pludselige økonomiske afmatning.
Det beder fru Karin Nødgaard om den 25. november.
Nu står vi i dag og behandler et forslag, der faktisk omhandler det her.
Hvad er der sket, siden fru Karin Nødgaard ikke kan støtte det her initiativ i dag, men kunne det den 25. november?
Pernille Frahm (SF), 2009-03-31:
Det virker som en provokation, når ordføreren står deroppe og snakker om flødeskum, og det er sikkert også ment sådan.
Jeg har simpelt hen så svært ved at snuppe, at man siger, at det, vi vil, er at hælde flødeskum ud over kulturen.
Jeg vil gerne spørge ordføreren: Hvor er flødeskummet henne med hensyn til Gladsaxe Teater, som har været lige ved at lukke?
Hvor er flødeskummet henne med hensyn til Den Frie Udstilling, som har været lige ved at lukke?
Og hvad med Dansk Skolemuseum, som er lukket?
Hvad er det for noget flødeskum, ordføreren står deroppe og snakker om?
Det er simpelt hen ikke i orden.
Troels Christensen (V), 2009-03-31:
Set generelt, set under et er det altså sådan, at kulturen ligger på et meget, meget stabilt niveau.
Det er endda sådan, at hvis vi ser bort fra den statslige finansiering af kulturen og ser på den kommunale side, er der jo virkelig mange steder, hvor man, efter at vi har gennemført kommunalreformen, har lagt sig på højeste niveau i de kommuner, der er blevet lagt sammen.
Det kender jeg lidt til fra det område, jeg selv kommer fra, ved Slagelse, hvor vi på den måde har fået hævet hele kulturbudgettet, og det er altså faktisk tilfældet rigtig mange steder.
Der investeres meget i kultur rundtomkring i landet, det er måden, kommunerne brander sig på, og det er i det hele taget noget, som der er meget stor lokal opmærksomhed omkring derude, hvor det rigtig sner.
Mogens Jensen (S), 2009-03-31:
Men kan Venstres ordfører ikke bekræfte, at problemet her er, at vi har en regering, der nu siden 2002 har holdt kulturbudgetterne,
lad os så sige, når vi ser situationen i dag, på et stagnerende niveau, men har lavet en masse omfordelinger, der har betydet, at en lang række kulturinstitutioner har mistet penge?
Nu står man så i en situation, hvor de erhvervsindtægter, de sponsorindtægter, man har haft - og som man har været nødt til at gå ud og forsøge at få fat i, fordi man har fået færre offentlige midler - oven i købet også forsvinder.
Stiller det så ikke kulturinstitutioner i en særlig situation?
Og kan ordføreren ikke bekræfte, at det er rigtigt nok, som ordføreren selv tidligere har udtalt til en avis, at i forhold til de tal, vi har fået fra kulturministeren i svaret på spørgsmål 7, mangler der i forhold til de opgørelser, vi har her, 80 mio. kr. på statens kulturbudget i forhold til 2001?
Troels Christensen (V), 2009-03-31:
Det var en pudsig udlægning fra Socialdemokratiets ordfører.
Jeg vil sige til hr. Mogens Jensen, at det, som jeg gav udtryk for, var, at det her jo handler om, at der er nogle af sponseringerne til kulturen, som er blevet mindre på grund af finanskrisen.
Når det drejer sig om de private, som sponserer, vil jeg kalde det flødeskum, for det er jo det, der ligger oven på den gode kagedej, som er hele den finansiering, som vi jo har sikret alle kulturinstitutionerne.
Det ekstra, man kan få ud af det, den flødeskum, som de private har været med til at give kulturinstitutionerne, kan der jo være et problem med i en periode her, hvor det ikke går lige så godt.
Så skal man sikre, at virksomheden overlever, og at der er beskæftigelse i firmaet, og det kan være sværere.
Sådan er det.
Mogens Jensen (S), 2009-03-31:
Jeg tror, Venstres ordfører brugte udtrykket - og det må han jo mene at det handler om, at når der skal deles noget nødhjælp ud til kulturinstitutioner, så begynder vi at dele flødeskum ud;
jeg ved ikke, om det var sådan, jeg skulle forstå Venstres ordfører.
Men er det virkelig rigtigt, at Venstre hellere end gerne deler milliarder af kroner ud til de danske banker, hvor direktører med høje optioner har siddet og forvaltet - og man kan også sige skaltet og valtet med - bankindehavernes penge i risikable projekter og selv scoret skyhøje lønninger, altså at ordføreren mener, at det er rimeligt nok, at samfundet træder til og kaster milliarder af kroner efter bankerne, mens kulturinstitutioner, som jo ikke er skyld i nogen som helst form for krise, men som bliver voldsomt ramt af den, ikke skal have en rød øre?
Er det virkelig Venstres kulturordførers opfattelse af, at det er sådan, man deler flødeskum ud?
Troels Christensen (V), 2009-03-31:
Med beslutningsforslaget her, B 91, ønsker forslagsstillerne, at der oprettes en statslig nødpulje på 50 mio. kr., der skal hjælpe de kulturinstitutioner, der på grund af finanskrisen har fået ondt i økonomien.
Venstre skal være de første til at anerkende, at der, ligesom der er virksomheder, forretninger og andre, der har det svært, også er nogle kulturinstitutioner, der har det svært, for de er jo et spejl af samfundet.
Heldigvis kan man sige, at kulturinstitutionerne jo så ikke er nær så konjunkturfølsomme, som andre brancher er, og ej heller har det sådan, som kulturområdet har det andre steder, bl.a. i USA og England, hvor en langt større del af kulturinvesteringerne jo er baseret på private midler.
I Danmark ligger vi på omkring 7 pct., der kommer fra private midler.
Og det er jo sådan, at nogle får mere og at andre får mindre, og det vil jo også være sådan i krisen, at nogle mærker den meget, og at andre ikke mærker den så meget.
Når oppositionen så kommer med det her beslutningsforslag og siger, at staten skal træde til de steder, hvor det kniber, jamen så kan man jo stille spørgsmålet: Hvem skal så til at vurdere, hvad der skyldes en finanskrise, og hvad der skyldes andre forhold?
Det kan jo blive noget af en opgave at komme ud i.
Kulturstøtten aftales, som vi alle sammen ved, i forbindelse med finanslovforhandlingerne - sådan er det - og det ville jo være noget af et skråplan at komme ind på at skulle udpege finanskrisedommere, som skulle vende tommelfingeren op for den ene institution og ned for den anden.
Det må være op til den enkelte kulturinstitution at tænke i nye baner og klare de nye tider, og der er da heldigvis også rigtig mange, der udviser rettidig omhu og god ledelse og får afstemt ambitionerne med den økonomiske formåen.
Man skal vel heller ikke sådan relativt set
straffe dem, der har styr på tingene.
De guldrandede tider er jo nok forbi for en stund: Det går op, og det går ned, og det går op igen; sådan er det jo.
Billedkunstneren Lise Blomberg Andersen udtrykker det så fint, når hun siger: Ja, nu må vi kunstnere til at leve lidt mere kunstneragtigt igen.
Alle, også kulturinstitutioner, må erkende, at der i disse tider ikke er økonomisk råderum til lige så meget flødeskum på kagen som tidligere, og i stedet for at staten begynder at dele fløde og piskeris ud, hvor det kniber, bør der kigges indad og sørges for, at kagedejsopskriften er ordentligt sammensat, at konsistensen er i orden, og måske skal der endda spekuleres i nye opskrifter.
Med disse ord kan jeg sige, at Venstre ikke kan støtte beslutningsforslaget.
Carina Christensen (KF), 2009-03-31:
Vi har prioriteret kulturen ved at fastholde et højt offentligt støtteniveau, samtidig med at vi har arbejdet på, at private virksomheder og andre, der måtte gå ind aktivt og støtte kulturen i de år, hvor de har mulighed for det, også har haft gode muligheder for det.
Det synes jeg sådan set er en god og fornuftig politik, og den vil vi også føre videre.
Karin Nødgaard (DF), 2009-03-31:
Jamen der er jo bl.a. sket det, at vi har fået et svar på det brev, som et samlet kulturudvalg, samtlige partier, var enige om, på baggrund af at vi havde haft besøg af mange forskellige grupper og kunne høre, at der var nogle problemer rundtomkring i kulturlivet.
Så rettede vi en henvendelse, en skriftlig henvendelse, som et samlet udvalg og fik også et svar fra ministeren, som netop redegjorde for de ting.
Der er det jo så netop, at jeg også i min ordførertale gør klart, at vi selvfølgelig stadig væk også i Dansk Folkeparti er bekymrede for den udvikling, der sker, men vi vælger så at være en del af finanslovforhandlingerne, lave finanslovaftaler med regeringen, og på den måde få afsat nogle midler, også til glæde for kulturen.
Vi skal også passe på, at det ikke bare bliver tomme ord fra forslagsstillernes side.
Mogens Jensen (S), 2009-03-31:
Jeg går ud fra, at når fru Karin Nødgaard underskriver et brev den 25. november, hvor hun beder ministeren om at finde midler til nødlidende kulturinstitutioner - ligesom det forslag, som bliver lagt frem her i dag - er fru Karin Nødgaard og hendes parti også indstillet på at være med til at finde midler til det.
Og ordføreren sagde jo selv, at man i en finanslovaftale har fundet 150 mio. kr., som skulle udmøntes over de næste 3 år.
Kunne man ikke forestille sig i den her akutte situation, hvor der er institutioner, der er ved at dreje nøglen om, at man tager 50 mio. kr. af disse penge og fremrykker dem og bruger dem på det her initiativ?
Det er vel også at bevare kulturarven og sikre, at lukningstruede institutioner bliver reddet og ikke skal dreje nøglen om på grund af finanskrisen.
Eller er det ikke at bevare kulturarven?
Martin Henriksen (DF), 2009-03-31:
Når nu ministeren lovpriser morgensang og fællessang osv. og jo egentlig siger, at det er rigtig godt, og at det er noget, som alle bør opleve og bør være en del af, har jeg lidt svært ved at forstå, at ministeren så ikke tager skridtet fuldt ud.
Jeg bemærkede også, at ministeren sagde, at han synes, at man skal have det, men ministeren vil ikke sige, hvordan man skal have det.
Jeg kan ikke se, hvad det er, der forhindrer ministeren i at sige på regeringens vegne, at man stemmer for Dansk Folkepartis beslutningsforslag, for i det siges det sådan set, at man skal have det, men der er sådan set også nogle rammer for det, og inden for de rammer kan man jo så selv bestemme, hvordan man skal have det.