runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Sophie Hæstorp Andersen (S), 2013-06-03:
Det sidste kan jeg slet ikke forstå, for sådan som lovforslaget ligger, skal regionen jo først afsøge mulighederne for at sælge et ydernummer videre til en anden praktiserende læge, inden man foretager sig yderligere.
Der er jo netop sat et hegn op om, at man kan lave regionsklinikker eller udbyde regionsklinikker til private i maks. 4 år, fordi målet hele tiden er at få en praktiserende læge til at tage et ydernummer, købe det og være der og praktisere, sådan at der kommer den kontinuitet for patienterne, som man ønsker.
Men jeg kan stadig væk ikke forstå: Synes fru Benedikte Kiær, at det var o.k., sådan som det f.eks. foregik oppe i Helsingør, hvor de praktiserende læger sammen med PLO-Hovedstaden nægtede at flytte ind i en ny sundhedsklinik og dermed medvirke til, at borgerne i Helsingør kunne få adgang til en vagtlæge?
Flemming Møller Mortensen (S), 2013-06-03:
Så flytter man sig ikke, så moderniserer man ikke, så står man stille, og så risikerer man lige nøjagtig, at der sker det for mig og mine medborgere i Nordjylland, at vi kommer til at stå med idealer om et sundhedsvæsen, som vi ikke kan efterleve, fordi den ene part har en vetoret, til at man ikke vil udvikle.
I forhold til bekymringen om at afhænde ydernumre ved udbud og regionsdrift vil jeg gerne spørge ordføreren, om det ikke er korrekt, at det er sådan, at som aftalen er i øjeblikket, kan regionsklinikkerne kun se 2 år frem, og det er ligesom den mulighed, man har.
Deri ligger der vel en barriere, en forhindring til at prøve at lave noget, der på sigt også er attraktivt for de læger, man gerne vil lokke ud til et område.
Men altså i kraft af at Det Konservative Folkeparti ikke ønsker noget ændret, hvordan er det så, at De Konservative vil skaffe de her læger til de mange områder i min region, hvor der ikke er praktiserende læger i dag, hvis ikke ordføreren vil være med til at give politikerne i regionsrådet det mandat til at gøre, som de gerne vil?
Benedikte Kiær (KF), 2013-06-03:
Nu er det jo ikke sådan, at fordi vi ikke støtter alt det, der ligger her, så vil vi ikke udvikling.
Selvfølgelig vil vi det.
Jeg tror ikke lige, at ordføreren hørte helt præcis, hvad det var, jeg sagde.
Jeg sagde faktisk, at man ikke skulle have vetoret der, hvor man skulle sikre en lægedækning, hvor man ikke kunne afhænde, som man ellers plejer at gøre.
Det synes jeg egentlig at jeg sagde ret tydeligt, og jeg sagde også, at når man ikke kunne blive enige – og nu vil jeg lige sige, at det jo ikke kun er to parter, men tre parter, hvor man får kommunerne med – så jeg gerne, at man fremmede muligheden for at kunne få fælles fodslag, ved at man kunne få hjælp udefra.
Nu lyder det sådan set egentlig på ordføreren, som om lægerne ikke vil være med til at udvikle.
Det er altså ikke det, jeg oplever.
Jeg oplever, at både læger og regioner og egentlig også kommuner, nu hvor de skal på banen, har lyst til at være med til at udvikle den primære sundhedssektor, for vi ved bare, at det er der behov for.
Og ja, det er 2 år med den undtagelsesbestemmelse, vi har i dag, men vi aner jo ikke noget om, hvordan det fungerer, for der jo ikke engang er gået 2 år, siden reglen blev vedtaget.
Benedikte Kiær (KF), 2013-06-03:
Vi kunne jo alle sammen godt have tænkt os, at de havde fundet en forhandlingsløsning i stedet for, for det er jo rigtig ærgerligt, at vi har den her meget opkørte situation.
Jeg er glad for, at ministeren sådan fik blødt lidt op på nogle af de ting, som SF-ordføreren kom til at sige om almen praksis.
For min opfattelse er også, at der er rigtig mange dygtige praktiserende læger rundtom i landet, som virkelig gør et hårdt stykke arbejde, og som meget, meget gerne vil udvikle deres praksis og gerne vil tage ansvar.
Det, jeg vil høre, er om de her tilfælde, hvor man ikke kan finde en praktiserende læge lige her og nu og lave den sædvanlige overgang fra den ene praktiserende læge til den anden praktiserende læge, men hvor man laver udbud.
Kommer der til at være forskel på de krav til uddannelse og kvalitet, som hvis det havde været praktiserende læger, speciallæger i almen medicin, der havde overtaget et område, i forhold til at det nu er en privat aktør, der skal drive praksissen?
Astrid Krag (S), 2013-06-03:
Nu skulle jeg lige til at finde lovforslaget frem og læse på side 23, hvor det står.
Nu står der jo ikke en med streg over e'et, men ellers så var det meget korrekt læst højt af den konservative ordfører.
Altså, det er jo en parallelitet til almen praksis, hvor den praktiserende læge jo også har klinikpersonale, det være sig sygeplejerske eller bioanalytiker, som det jo typisk er, og som laver opgaver på lægelig delegation.
Det vil selvfølgelig også være muligt i et udbud, men der skal jo være en speciallæge i almen medicin tilknyttet et ydernummer
Så kan der være opgaver på lægelig delegation, men det er jo en fuldstændig parallelitet til systemet inden for overenskomsten, som det gælder i dag.
Benedikte Kiær (KF), 2013-06-03:
Nu har jeg selv siddet i et regionsråd og har også oplevet, at der var udfordringer med at få læger til et område, men det kunne faktisk godt lade sig gøre ad samtalens vej til sidst at få lavet en regionsklinik, før man fik indført undtagelsesbestemmelsen.
Så PLO og samarbejdsudvalgene og lægerne i samarbejdsudvalgene har jo ikke været fuldstændig umulige at tale med.
Men ordføreren taler jo om de her praksisudvalg, nu hvor lægerne kommer med, og om det der med, at lægerne er bange for, at de skal lave nogle ting, uden at de overhovedet er med på den eller har mulighed for at finansiere det, fordi det selvfølgelig kræver nogle ekstra ydelser fra dem, og siger, at det ikke kommer til at ske, fordi lægerne er med i beslutningen.
Vil ordføreren ikke give mig ret i, at det faktisk fremgår af lovforslaget, at selv om der tilstræbes en vis enighed, er det regionerne, der har muligheden for at overrule til sidst, og at de faktisk egentlig har en vetomulighed, hvis nu man ikke kan blive enige?
Det vil sige, at man har ophævet vetoretten, og det vil sige, at man faktisk godt kan overrule lægerne i praksisudvalgene.
Özlem Sara Cekic (SF), 2013-06-03:
Der er sikkert mange, der sidder og følger med i den her debat, og jeg vil starte med at sige, at vi forlænger overenskomsten med 1 år.
Så vi håber selvfølgelig, at samtalens vej er den rigtige vej, og at man i fællesskab kan beslutte nogle ting.
Men i forhold til om man kan sidde og have vetoret over, hvor der skal være læger, siger vi nej.
Altså, ad den vej går vi ikke længere.
Det skal være muligt for alle at have adgang til en læge.
Sophie Løhde (V), 2013-06-03:
Hvad angår de indledende bemærkninger fra min konservative kollega, må jeg da sige, at jeg havde svært ved at nikke genkendende til det billede, som ordføreren tegnede af almen praksis og af, at der overhovedet ikke er indsigt i, hvad pengene bliver brugt til på området m.v.
Det var måske sådan en lille smule generaliserende.
Men jeg hæftede mig ved en ting, som ordføreren sagde i sin tale, nemlig at praktiserende læger ikke har løftet deres ansvar for at sikre lægedækning i hele landet.
Jeg vil bare høre, om ordføreren er helt sikker på, at ordføreren mener, hvad ordføreren siger i Folketingssalen.
Er det ikke regionerne, som ikke har kunnet løfte deres myndighedsansvar og myndighedsforpligtelse, eller hvem er det, der ifølge SF's ordfører i dag har forsyningsforpligtelsen med henblik på at sikre lægedækning i alle egne af landet og efter ordførerens opfattelse også bør have det fremadrettet?
Benedikte Kiær (KF), 2013-06-03:
Jamen nu fik vi jo sådan set undtagelsesbestemmelsen, som blev vedtaget sidste år, i februar 2012, som netop skulle sikre, at man, de steder, hvor der ikke kunne findes en praktiserende læge, kunne lave en regionsklinik, så man altid kunne sørge for, at der var en praktiserende læge til borgerne i det område.
Så jeg kan ikke forstå, hvorfor man ikke lige ser, hvordan det virker, og evaluerer, om der yderligere er brug for noget.
Det kan godt være, at man siger, at baggrunden for de nye regler – også for, at man f.eks. kan bruge udbud –
er, at det kan være svært at blive dækket ind med læger over hele landet, og at det her så skal afhjælpe lægemangelen.
Men som lovforslaget ligger lige nu, kan jeg blive bekymret for, om en region faktisk kan bruge mulighederne, uden at der egentlig foreligger en lægemangel, og det er noget af det, som jeg har tænkt mig at spørge ind til.
Özlem Sara Cekic (SF), 2013-06-03:
Der er noget, jeg synes at ordføreren fra Venstre er ekstremt dygtig til.
Det er i forhold til de der ord.
Det, jeg mener, er, at det er fuldstændig rigtigt, at det er regionerne, der skal løfte ansvaret, men hvis man sidder som PLO og siger nej og har vetoret, har det jo heller ikke været muligt at sige, at vi så skulle have lægedækning alle steder.
Det er jo det, der er baggrunden for, at vi laver det her lovforslag.
Sophie Løhde (V), 2013-06-03:
Jeg takker for de første bemærkninger, som jeg vælger at tage som en ros.
Men for lige at stille helt skarpt på det vil jeg sige, at jeg synes, at der er et eller andet galt, hvis man i dag tager det udgangspunkt, at man bebrejder de praktiserende læger for, at vi i dag ikke har lægedækning i hele landet.
Altså, forsyningsforpligtelsen ligger i regionerne.
Det, som det her lovforslag bl.a. handler om, når vi taler lægedækning, er, hvilke instrumenter, redskaber i værktøjskassen, man kan kalde det, som man vil, der skal være fremadrettet, for at regionerne netop kan leve op til deres forsyningsforpligtelse.
Det håber jeg da at ordføreren anerkender, nemlig at man er med til at forbedre det med lovforslaget her og ikke peger fingre ad de praktiserende læger og siger, at det er dem, der ikke har løftet ansvaret, for det er jeg sådan set ikke enig med ordføreren i.
Özlem Sara Cekic (SF), 2013-06-03:
Det er jo det, der er sket hidtil, fordi man har haft et system, der har gjort, at PLO har haft vetoret, så man ikke har kunnet lave den lægedækning.
Selvfølgelig er ansvaret i sidste ende altid regionernes, men hvis man har et aftalesystem, der gør, at den ene part kan nedlægge veto, er det jo lidt svært at komme videre.
Og det er jo derfor, at jeg synes, at det bedste ved det her lovforslag er, at man går ind og siger, at vi vil have lægedækning alle steder.
Det synes jeg faktisk er rigtig, rigtig positivt.
Joachim B. Olsen (LA), 2013-06-03:
I dag behandler vi L 227, forslag til lov om ændring af sundhedsloven og lov om klage- og erstatningsadgang inden for sundhedsvæsenet.
Regeringen betegner lovforslaget som en modernisering af sundhedsvæsenet.
Fra begge sider er det helt store spinapparat sat i gang, og det er nærmest umuligt for almindelige borgere at komme til bunds i, hvad sagen drejer sig om.
Præcis som i lærerkonflikten bliver almindelige borgere taget som gidsler i en retorisk kamp mellem to magtfulde parter.
De praktiserende læger beskriver deres virksomhed som et liberalt erhverv.
Det er delvis også rigtigt, men deres samlede indtægter stammer fra de offentlige kasser, og det er ganske gode indtægter, også når man tager højde for de udgifter, de har til personale, husleje, edb, medicinsk udstyr osv.
Sandheden er dog den, at hverken jeg eller andre ved, om de praktiserende læger tjener for meget eller for lidt, for den eneste mulige målestok, det frie marked, er sat ud af funktion.
Der åbnes også op for, at borgerne kan vælge en læge, som ligger længere væk end 15 km fra deres bopæl.
Dette er lægerne modstandere af.
Det er direkte selvmodsigende at kalde sig liberale erhvervsdrivende og samtidig være for sådan en regel, som i den grad er en indskrænkning af det frie valg.
Hvis lægerne oprigtigt mener, at de er liberale erhvervsdrivende, så burde det ikke give anledning til modstand.
De burde faktisk hilse konkurrencen velkommen, men præcis som med lærerne eller apotekerne eller andre aktører, som får deres privilegier udfordret, værger man for sig med argumenter om, at det naturligvis er for børnenes, borgernes eller patienternes skyld, at man ikke ønsker forandringer.
Det virker dog ikke helt troværdigt.
Vi er også positive over for, at en læge kan eje op til seks ydernumre.
På en række områder er der altså tale om en liberalisering.
Fra LA's side havde vi gerne set, at man var gået endnu længere.
Men de praktiserende læger har også nogle rigtig gode pointer, når de påpeger, at dette lovforslag stærkt indskrænker lægernes medindflydelse på, hvilke opgaver de skal løse.
Det er ikke acceptabelt.
Selv om det er en klar forbedring, at de praktiserende læger får sæder i de nye praksisplanudvalg, så er det efter vores opfattelse problematisk, at regionsrådet har den endelige beslutningsret.
De forhold, mennesker arbejder under, skal være genstand for en forhandling.
Er de ikke det, så er mennesker ikke frie.
Det er også helt centralt for os, at det bliver indskrevet i loven, at sundhedsdata ikke kan føres tilbage til den enkelte patient.
Derudover rejser høringssvarene en række spørgsmål, som vi ønsker afklaret, inden vi kan tage endelig stilling til dette lovforslag.
Karina Adsbøl (DF), 2013-06-03:
Tak til ministeren.
Jeg kunne godt tænke mig at høre om de forhandlingsmetoder, regeringen bruger.
Er regeringen af den holdning, at det at blive enig er lig med, at man skal sige ja til det, der ligger på bordet, ligesom det skete ved trepartsforhandlingerne og med lærerne?
Nu er det så lægernes tur.
Det kunne jeg egentlig godt tænke mig at spørge ind til, for jeg synes, det er lidt mærkeligt, fordi statsministeren tidligere har været ude at sige: Vi lytter.
Men det virker bare ikke, som om regeringen lytter særlig meget.
Astrid Krag (S), 2013-06-03:
Jeg vil sådan set egentlig gerne sige, hvis jeg ikke har fået sagt det klart endnu, at ligesom de fleste andre ordførere har udtrykt det heroppefra, så havde jeg jo også meget gerne set, at man havde kunne indgå en forhandlet aftale.
Det havde været det bedste, og jeg ønsker, at aftalesystemet lever videre på ryggen af det her lovforslag.
Jeg må sige, at jeg er ikke sikker på, at jeg forstår, hvad det er, spørgeren sigter til.
Altså, kan man ikke indgå en aftale om at implementere en konkret praksisplan fra et praksisudvalg, så må parterne jo tage det til efterretning og gå tilbage og finde ud af, hvad man så kan gøre, hvis de praktiserende læger f.eks. ikke ønsker at spille en rolle i forhold til de ældre medicinske patienter.
Men jeg vil nu bare sige, at om noget har de sidste ugers debat også bekræftet mig i, at de praktiserende læger ønsker at spille en rolle i det sammenhængende sundhedsvæsen.
Og de praktiserende læger deler ligesom regeringen ambitionen om, at familielægen også i fremtiden skal være langt de fleste danskeres indgang til sundhedsvæsenet.
Karina Adsbøl (DF), 2013-06-03:
Det, jeg gør, er, at jeg drager en parallel til de forhandlinger.
Det er, ligesom om man skal tage det, der ligger på bordet – ellers er der ikke rigtig nogen reelle forhandlinger.
Det er det, jeg hentyder til.
Men jeg kunne godt tænke mig at høre, om ministeren kan redegøre for, hvor mange regioner der er startet på at oprette de her regionsklinikker, og hvor mange der er oprettet nu.
Astrid Krag (S), 2013-06-03:
Jamen det har jeg tal på, og jeg har også tal på, hvor mange ledige ydernumre, altså vakante kapaciteter, der ligger rundt omkring, dels på praktiserende lægehånd og dels på regionshånd, og dem sender jeg gerne over.
Men jeg bliver nødt til at sige noget, som måske ikke er blevet sagt tydeligt nok her i dag til spørgsmålet om regionsklinikkerne.
Der er jo den grundlæggende forskel, at regionsklinikkerne hidtil med den gældende sundhedslovgivning har været begrænset af et 2-årigt loft for, hvor længe de kan eksistere.
Det bliver nu udvidet til 4 år.
Det betyder noget for muligheden for at drive et stabilt tilbud i den periode, hvor man har brug for at drive en regionsklinik, fordi man ikke ad anden vej har kunnet sikre lægedækningen.
Det vil gøre en forskel, også i forhold til den kvalitet, borgerne oplever.
Jeg synes egentlig, at det står meget tydeligt i paragraffen og i bemærkningerne, men vi kan jo gerne uddybe det yderligere.
Det vil jo typisk være, fordi en praktiserende læge med PLO-overenskomst forgæves har forsøgt at afsætte sit ydernummer til en anden PLO-læge, men at der ikke er nogen, der er interesseret i at overtage det.
Så kan man udbyde nye ydernumre i de tilfælde, man opretter nye ydernumre.
Og endelig kan regionen som led i praksisplanen opkøbe eksisterende ydernumre fra læger, som har ønsket at sælge og ønsker at sælge til regionen, og dem kan man vælge at udbyde.
Men man kan sige, at det jo på den led er et politisk valg, og der bliver jo med lovgivningen her – ud over at der bliver åbnet op for udbudsmulighederne – også åbnet op for at kunne sikre lægedækning inden for PLO-systemet bedre end i dag, fordi der bliver åbnet op for, at en PLO-læge kan eje mere end et ydernummer, nemlig op til seks ydernumre.
Det er jo også en ny mulighed, vi ikke har set før end i dag.
Derfor er der jo også flere, der har spurgt, hvordan det egentlig er, at det her lovforslag sikrer bedre mulighed for at sikre lægedækning.
Jamen der er forskellige nye praksisformer, man så kan prøve at gøre brug af for at sikre danskerne lægedækning.
Stine Brix (EL), 2013-06-03:
Skal man forsøge at afhænde dem først til en PLO-læge, eller kan man selv træffe et valg om, hvilken af de her modeller man bruger i en given region?
Astrid Krag (S), 2013-06-03:
Man kan sige, at i rigtig mange af de tilfælde, hvor regionen får overdraget et ydernummer af en læge, er det jo, fordi det ikke har kunnet afsættes til en anden PLO-læge efter den klassiske model: 1 til 1.
Der kan man jo så vælge enten at prøve at udbyde det i det, vi kunne kalde for en PLO-kæde, altså at en PLO-læge kan eje mere end et ydernummer, nemlig op til seks, og ansætte andre praktiserende læger, eller man kan vælge et udbud.
Regionsklinik bliver jo først relevant, hvis udbuddet er for dyrt, kan man sige.
Det er en overbetalingsklausul, som er vigtig at have, al den stund at det her jo ikke handler om at bygge et privat marked op for det private markeds skyld.
Det her handler om at give flere muligheder for at sikre alle danskere adgang til læge ved også give mulighed for nogle nye organisationsformer, vi ikke kender i dag.
Men jeg kan ikke forestille mig andet, end at PLO-læger, som har deres praksis i dag, i mange og langt de fleste tilfælde jo vil forsøge at afsætte deres ydernummer til en PLO-læge, som vi også ser det er tilfældet i dag.
Når man ender med at overdrage sit nummer til regionen, er det altså, fordi man ikke har kunnet afsætte det på anden vis.
Der får regionen så med det her lovforslag nogle flere forskellige muligheder, end den har i dag.
Stine Brix (EL), 2013-06-03:
Der er allerede blevet stillet mange interessante spørgsmål, og jeg har et nyt, som vedrører § 227, stk. 3, altså det her, der vedrører udbud til private.
Jeg har bemærket, at PLO i deres høringssvar skriver, at det ikke er hegnet tilstrækkeligt ind, hvornår det kan bruges.
De skriver, at de mener, at en region kan vælge at sætte drift og praksis i udbud når som helst, altså som en generel betingelse.
Jeg har tidligere hørt ministeren sige, at det skal være, når man ikke kan afhænde et ydernummer ad den normale vej så at sige, altså til en praktiserende læge.
Så kan ministeren opklare, hvad der er den korrekte fortolkning af loven her?
Altså, kan man altid bruge muligheden for at udbyde praksis til private, eller skal man altid have forsøgt ad anden vej, både når det gælder eksisterende numre, oprettelse af nye numre og andre muligheder, der er, for at få fat i et ydernummer?
Astrid Krag (S), 2013-06-03:
Det er rigtigt forstået af Venstres ordfører, at aftalesystemet lever videre på ryggen af det her lovforslag, og derfor skal aftaler om nye opgaver, når de er aftalt på myndighedsplan, jo implementeres sammen med de praktiserende læger.
Så det er rigtigt forstået af Venstres ordfører, og hvis det kan gøres tydeligere, end det står i bemærkningerne til lovforslaget nu, så stil endelig spørgsmål om det i udvalgsbehandlingen.
Så kigger vi på, om man kan formulere det endnu tydeligere, altså så vi går med livrem og seler, eller hvad det hedder populært.
Sophie Løhde (V), 2013-06-03:
Tak for besvarelsen fra ministeren.
Måske vil ministeren også blive bare en lille smule mere konkret i forhold til det specifikke spørgsmål om sundhedsaftaler.
Det er noget af det, der også har optaget os i Venstre – i forhold til netop hele den her debat om, om man kan aftale noget uden indflydelse fra de praktiserende læger selv i forhold til implementering og spørgsmålet om økonomiske ressourcer.
Er det sådan med lovforslaget her – nu citerede jeg før fra side 14 – at hvis man via en sundhedsaftale, som indgås mellem kommuner, regioner m.v., aftaler noget, som f.eks. påfører de praktiserende læger nogle nye opgaver, så vil det også specifikt forudsætte en særskilt, hvad der i lovforslaget omtales som en underliggende aftale om vilkårene for at følge denne forpligtelse?
Kan ministeren bekræfte, at det også gælder for sundhedsaftaler, og at det dermed, når der f.eks. bruges betegnelsen forløbsprogrammer, ikke er udtømmende, sådan som man umiddelbart kan læse det af de praktiserende lægers notat, eller hvordan skal man forstå det?
Astrid Krag (S), 2013-06-03:
Jamen først vil jeg bare sige, at det er klart, at der skal selvfølgelig være kvalitet.
Det er ikke sådan, at skal man sikre lægedækningen i en egn af landet gennem udbud, kan man se stort på kvaliteten.
Det synes jeg nu også fremgår af bemærkningerne, men kan vi tydeliggøre det yderligere, så stil endelig spørgsmålet, så får vi gjort det tydeligere.
Til det sidste vil jeg jo sige, at jeg forestiller mig sådan set, at man kan blive enig om langt det meste.
Det afgørende er, at vi nu får et praksisplanudvalg, så vi undgår de situationer, man jo indimellem støder på, hvor der går sport i at sende aben videre og sige: Jamen det er også sygehusene, der ikke sender beskederne rigtigt; og det er også kommunerne, der ikke har de rigtige it-systemer til at modtage beskeden; eller det er også lægerne, der ikke rykker ud.
Nu sidder parterne rundt om bordet og skal finde ud af, hvordan de håndterer de patienter, de er fælles om.
Og det vil være stadig flere patienter i fremtiden, man er fælles om, i kommune, sygehus og almen praksis.
Jeg ser, at formanden beredvilligt giver ordføreren en läkerol – der er virkelig, synes jeg, en god fællesskabsånd her i eftermiddag.
Jeg tror faktisk også, at man vil kunne nå til enighed i langt de fleste tilfælde, men det er klart, at i sidste ende er det regionerne, der har myndighedsansvaret for at sikre alle danskere en læge og i øvrigt at finansiere det.
Derfor fastholder vi altså, at kan man i sidste ende ikke blive enig, er det regionerne, der har det endelige ansvar og dermed også den endelige myndighedsbestemmelse.
Liselott Blixt (DF), 2013-06-03:
Der er nogle ting, der undrer mig i de her debatter om hele vores sundhedsvæsen i forbindelse med sundhedsministerens plan for, hvordan sundhedsvæsenet skal se ud fremover, hvor det her vil være en stor del af selve planen.
Da jeg læste planen, tænkte jeg: Hvor får vi alle de her læger fra?
Ministeren og regionsformanden vil meget gerne have, at patienterne rykkes ud af sygehusene, og derfor nedlægges der sengepladser en masse i øjeblikket, mens patienterne ligger på gangene rundtomkring, men så skal der jo være en praktiserende læge, der tager sig af dem, når de kommer hjem, og i forvejen har vi for få praktiserende læger udeomkring, som så nu skal til at have endnu flere opgaver.
Jeg tænker ikke på økonomien her, jeg tænker på mandskabet, personalet, altså hvor er lægerne henne?
Når man samtidig siger, at vi nu laver den her plan, for så kommer der flere læger til, tænker jeg: Hvor kommer lægerne fra?
Kommer der flere almenpraktiserende læger med det her forslag, eller er det ikke de samme almenpraktiserende læger, vi har?
Jeg tænker: Hvor får vi alle de her læger fra?
Og kan de klare den her arbejdsopgave?