Mai Henriksen (KF), 2012-11-08:
Tak, formand.
Alle skal have mulighed for at være en del af et fællesskab, og ingen skal efterlades på passiv forsørgelse uden mulighed for at komme ind på arbejdsmarkedet.
Det var Konservatives ønske, da vi satte os til forhandlingsbordet om førtidspensions- og fleksjobreformen, for ingen er tjent med at blive efterladt på passiv forsørgelse uden for fællesskabet.
Vi skylder bl.a. de unge, der har det svært, en chance for at få balance i tilværelsen, så de kan komme videre i livet og bidrage med det, de kan.
Den mulighed får de nu, så de kan komme helt eller delvis tilbage på arbejdsmarkedet og blive en del af fællesskabet, måske også på en arbejdsplads.
Det er ingen hemmelighed, at vi Konservative igennem mange år har ønsket en reform af førtidspensionen, og at vi har erkendt, at vi har sendt for mange, især unge, på passiv forsørgelse for tidligt.
Samfundets svar til en ung pige på 23 år med svær depression var ikke et løfte om at hjælpe, støtte og bakke hende op.
Nej, samfundets svar var i mange år at sige direkte: Vi har ikke brug for dig; du behøver ikke at bidrage til dette samfund; vi overlader dig til dig selv og til passiv forsørgelse.
Det er ikke solidarisk, og det er ej heller medmenneskeligt.
Det er misforstået godhed, og det er godt, at vi nu får gjort op med dette.
I juni kom aftalen i hus, og den livslange passive forsørgelse til unge mennesker med begrænset arbejdsevne er nu blevet erstattet med en individuel og håndholdt indsats.
Der bliver nu etableret ressourceforløb, som er til for de svageste mennesker i samfundet, der har brug for en særlig indsats for ikke at havne på førtidspension.
Ressourceforløbene skal fokusere på, hvordan hver enkelt bedst kan udnytte sit potentiale med udgangspunkt i de ressourcer, hver enkelt har.
Ressourceforløb er således ikke endestationen før en førtidspensionering.
Tværtimod forudsættes der, at en række af de mennesker, som kommer i ressourceforløb, rent faktisk kommer til at klare sig så godt, at de med særlig støtte og hjælp igen kan få fodfæste på enten arbejdsmarkedet eller i uddannelsessystemet, og det skal ske, ved at der bliver skræddersyet et længerevarende forløb, der går på tværs af beskæftigelses-, uddannelses-, social- og sundhedsområderne.
Den enkelte får én koordinerende sagsbehandler i kommunen, der har ansvaret for at koordinere indsatsen.
Vi er tilfredse med den tværgående koordination, men vi er kede af, at reformen har skabt et nyt monopol, idet den kliniske funktion, som jo er den sundhedsfaglige udredning, fremover skal forestås af regionerne, selv om der er glimrende eksempler på, at der er kommuner, der som f.eks. Odense klarer at løfte opgaven selv på en rigtig god måde.
Vi er kede af et monopol, fordi et monopol typisk og traditionelt fører til en højere prisdannelse, når konkurrencen udebliver, og det betyder, at borgerne i sidste ende taber på det her og får et dårligere forløb.
Det er vi bestemt ikke tilfredse med.
Foruden førtidspensionsreformen bliver der også indgået aftale om en fleksjobreform.
Mange nuværende fleksjobbere føler sig ramt af reformen – det skal siges – og selv om vi hverken stavnsbinder eller nedsætter lønnen for dem, som i dag er i fleksjob, så er holdningerne til det her delte.
På fleksjobsiden er vi glade for, at det rent faktisk lykkedes Konservative at forhindre regeringen i at afskaffe fleksjobreformen for selvstændige.
Vi er også glade for, at de absolut svageste nu kan få et fleksjob.
Tidligere var der jo ikke nogen tilskyndelse for virksomhederne til at ansætte fleksjobbere under 12½ time grundet tilskudsreglerne.
Det er der heldigvis nu.
For ligesom lønmodtagere kan gå hen og blive syge, kan selvstændige altså også blive det.
Derfor skal selvstændige også kunne få fleksjob.
Sygdom og ulykke skelner ikke mellem, om man er lønmodtager, eller om man er selvstændigt erhvervsdrivende.
Også regeringens forslag om at differentiere ydelsesniveauet, alt efter om man er medlem af en a-kasse eller ej, har regeringen måttet droppe.
Når vi i dag har a-kasser, er det for at sikre os under ledighed, og det er altså en helt anden diskussion, når vi skal ind og forsikre os mod sygdom.
Så vi medvirker ikke til, at regeringen vil sikre fagbevægelsens overlevelse på bekostning af samfundets svageste.
Derfor er vi glade for, at tvungent a-kasse-medlemskab blev pillet ud af forhandlingerne.