runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Steen Gade (SF), 2013-02-22:
Vi har støttet den såkaldte verbalnote, men det er jo en fortsættelse af dansk politik siden anerkendelsen af Kina i 1949, hvor jeg tror Danmark var land nr. 2 til at anerkende Kina.
Hvis jeg tager det der med at skrive under, så er det jo rigtigt, og jeg synes da, at det er en lille smule mere nuanceret.
Det er jo helt rigtigt, at der stod mange ting i DDR's forfatning, som var rent vrøvl og forkert osv.
Ja, jeg er fuldstændig enig.
På den anden side er jeg fuldstændig uenig med hr. Søren Espersen, når det gælder Helsinkiaftalerne.
De var faktisk af stor betydning for den folkelige proces og hele den bevægelse, der gjorde, at kommunistsystemet ikke kunne fastholdes som et autoritært system og måtte falde sammen som etpartistat.
Der er Helsinkiaftalerne faktisk en vigtig del af det.
Jeg snakkede om, hvad der sker i virkeligheden, og jeg snakkede ikke om det hele med det med retssystemet.
Jeg snakkede om, hvad vi gør i Danmark, som faktisk betyder noget in real life, ikke i aftaler og ikke noget, de skriver under på, men in real life.
Der mener jeg faktisk godt at vi kan sige: O.k., vi gør en forskel til den rigtige side, og på den store bane mener jeg at vi har pæne chancer for at påvirke udviklingen, men kun via dialog og ikke bare ved at skubbe en eller anden ny verbalnote i hovedet på kineserne.
Nikolaj Villumsen (EL), 2013-02-22:
Jamen jeg vil tillade mig at spørge SF om det samme, som jeg spurgte De Radikale om, nemlig om SF er enig i, at Tibet har ret til selvstændighed, hvis de skulle ønske at få det.
Lene Espersen (KF), 2013-02-22:
Jeg vil sige til hr. Søren Espersen, at det vil jeg simpelt hen ikke kunne stå på talerstolen og be- eller afkræfte.
Der vil jeg have behov for at gå tilbage i papirer og så se på det.
Jeg bestred en anden ministerpost dengang og var måske optaget af andre ting.
Og meget mere kan jeg ikke sige til hr. Søren Espersen.
Der er i hvert fald ikke uvilje omkring det at forsøge at besvare spørgsmålet.
Nikolaj Villumsen (EL), 2013-02-22:
Selvfølgelig mener jeg, at Danmark skal arbejde for menneskerettigheder på alle de niveauer, vi kan, og jeg vil kraftigt opfordre til at arbejde meget stærkt for det i EU-regi, ligesom vi også bør gøre det i Europaråd- og FN-regi.
Så det skal der herfra være en klar påpegning af og klap på skulderen for, hvis man gør det.
Kina har valgt ikke at underskrive de her konventioner.
Hvad for en konsekvens bør Danmark drage?
Jeg synes, den internationale krise lige nu med al tydelighed viser, at vi har brug for at sætte en minimumsstandard for, hvor lavt ned i sølet lande bøjer sig, så vi ikke konkurrerer internationalt på elendighed, men på knowhow og på, hvem der er bedst til at producere produkter.
Der synes jeg, at det er dybt problematisk, at Kina behandler sine arbejdstagere så skidt, som det er tilfældet i dag.
Villy Søvndal (SF), 2013-02-22:
Vi vil fortsætte med, som vi altid har gjort, at rejse menneskerettighedsspørgsmål, når vi møder kineserne, både når vi møder dem bilateralt, og når vi varetager interesser gennem EU.
Jeg noterer mig i øvrigt også, at hr. Nikolaj Villumsen synes, det er vigtigt, at EU også er med på banen omkring diskussionen af menneskerettigheder og internationale konventioner.
Det gælder i sagens natur også ILO-konventionen.
Nikolaj Villumsen (EL), 2013-02-22:
Tusind tak.
Hvis man kigger på danmarkshistorien, vil man se, at vi i Danmark i nogle perioder har spillet en dårlig rolle i forhold til at fremme demokrati.
Et eksempel på det er, at Danmark i en længere årrække støttede, at det var Pol Pot-regimets rester, der repræsenterede Cambodia i FN's generalforsamling efter Røde Khmers fald i Cambodia.
Når jeg ikke har støttet flertalsudtalelsen i dag, skyldes det, at vi i Enhedslisten er uenige i etkinapolitikken.
Jeg mener, at Danmark bør støtte, at tibetanerne har ret til selvstændighed, hvis de skulle ønske at få det.
Det er op til dem, og det er ikke noget, som Kina skal kunne fratage dem.
Det, jeg godt kunne tænke mig at høre fra udenrigsministeren, er i forhold til den manglende underskrivelse af ILO-konventioner fra kinesisk side.
Arbejdstagerrettigheder er en grundlæggende del af menneskerettighederne, og jeg synes, det er dybt problematisk, at vi har unfair konkurrence globalt, der skaber et ræs mod bunden.
Så hvad har ministeren tænkt sig at Danmark bør tage af konsekvenser for at sikre en fair konkurrence med respekt for menneskerettighederne?
Villy Søvndal (SF), 2013-02-22:
Hvis jeg bliver stillet de spørgsmål, hvor det måtte ske, om en større demokratisk forandring i Kina, så vil jeg jo med stolt røst kunne sige, at der helt tilbage i tidligere regeringer har været bred konsensus i Danmark om at kritisere de ting, der rettelig bør kritiseres i Kina i retning af manglende demokrati og manglende rettigheder for mindretallet.
Men vi nøjes ikke med at gøre det.
I modsætning til en række andre lande har vi direkte været inde at forsøge at påvirke ved at være markant til stede, og der vil jeg tro at de vil sige: Hvor var det godt, at der dengang var nogle, der var med til at sikre, at vi ikke stod med den kamp alene, og som ikke nøjedes med overskrifterne og skældsordene, som enhver jo godt vidste ikke ville føre til nogen dialog.
Søren Espersen (DF), 2013-02-22:
Jeg kritiserer netop ikke SF's rolle i det system.
Jeg kritiserer eksempelvis, at det officielle Danmark gav elefantordenen til Ceauşescu, og at de måtte hente den tilbage i en eller anden baggård, hvor han lå skudt bagefter, og ærgrede sig over det.
Altså, min pointe er at spørge, hvordan det officielle Danmark vil blive bedømt af vores eftertid, når Kina forhåbentlig bliver et demokratisk demokrati.
Vores efterkommere kan med fuld ret sige: Hvorfor gjorde I det?
Hvorfor lå I på maven for dem?
Hvorfor gjorde I ikke mere?
Hvorfor kritiserede I dem ikke?
Hvorfor gjorde I alt det her?
Hvorfor gik I ind på deres spil i form af verbalnoten i forhold til Tibet?
Hvorfor gjorde I alle de her ting?
Jeg tror, at vi, altså det officielle Danmark, får de samme spørgsmål, som man berettiget fik efter fedteriet for Øst- og Centraleuropas diktatorer.
Villy Søvndal (SF), 2013-02-22:
Det beklager jeg.
Jeg kan godt huske, at det med det sydamerikanske eksempel er rigtigt.
Jeg beklager.
Så er der spørgsmålet om, hvad vi skal gøre.
Der synes jeg igen hr. Søren Espersen svarer på, hvad vi ikke skal gøre.
Nu tilkommer det ikke mig at spørge, men hvis jeg havde kunnet, vil jeg have spurgt: Synes hr. Søren Espersen, at det er rigtigt, at vi er med til at påvirke det kinesiske retsvæsen til færre dødsstraffe.
Er det rigtigt, at vi tager dommere her til Danmark for at uddanne dem til de høje standarder, vi har inden for det danske retsvæsen?
Det har jeg egentlig brug for at høre Dansk Folkepartis syn på.
Det ville undre mig, hvis man ikke syntes, at det var rigtigt.
Må jeg så sige til dialogen med de østeuropæiske antidemokratiske styrer, at jeg tilhører et parti, der er dannet i modstand mod den antidemokratiske tradition derovre.
Jeg tror, at den beskedne rolle, vi havde dengang som et ikkeregeringsparti, var at have kontakt til rigtig mange af dissidentgrupperne i Østeuropa på det tidspunkt.
Solidarnosc i Polen og de forskellige oppositionsgrupper i Tjekkoslovakiet
Søren Espersen (DF), 2013-02-22:
Det er bare lige to ultrakorte kommentarer og så et spørgsmål til noget af det, udenrigsministeren har sagt.
Altså, jeg har faktisk nævnt de sydamerikanske diktaturer her under debatten som eksempler på, at det ikke altid var sådan, at rigdom førte demokrati med sig.
Det andet vedrører, at udenrigsministeren spørger om, hvad vi skal gøre.
Ja, vi skal i hvert fald ikke ligge under for deres trusler mod vores erhvervsliv, som det f.eks. skete ved verbalnoten af 2009.
Det skal vi i hvert fald ikke gøre.
Så vil jeg gerne stille et spørgsmål: Når nu udenrigsministeren taler om dialog med diktatorer, vil jeg spørge, om den dialog, vi havde med Rumæniens diktator, Ceaușescu, i gamle dage, med Polens diktator, med DDR's diktator, med Bulgariens diktator, hjalp.
Var det en rigtig debat?
Var det de rigtige folk, vi talte med?
Gjorde Danmark det, man skulle?
Det gjaldt skiftende regeringer, hvor SF jo altså ikke var medlem dengang.
Rasmus Helveg Petersen (RV), 2013-02-22:
Der er ikke nogen tvivl om, at tibetanerne udgør et folk i folkeretlig forstand.
Men som sagt: Politisk går vi ikke ind for en løsrivelse fra Kina; der støtter vi etkinapolitikken.
Nikolaj Villumsen (EL), 2013-02-22:
Tak for det, og tak til den socialdemokratiske ordfører.
Det, som bare for mig er det afgørende, er, at de kritikpunkter, som jeg synes er berettigede at have over for kineserne, kommer frem i dialogen.
Helt konkret vil jeg spørge Socialdemokraterne, om de er enige i, at man bør kritisere undertrykkelsen i Tibet, og at man bør kritisere, at Kina ikke har underskrevet adskillige ILO-konventioner, hvilket betyder, at lønmodtagere undertrykkes, og at vi ser et internationalt pres på lønog arbejdsvilkårser og et ræs mod bunden.
Er det to spørgsmål, som Socialdemokraterne mener skal rejses fra dansk side og fra EU's side over for Kina?
Jeppe Kofod (S), 2013-02-22:
Jeg kan ikke genkende det forløb, som hr. Søren Espersen beskriver.
Men jeg vil gerne sige til hr. Søren Espersen, at jeg jo stillede et modspørgsmål, som hr. Søren Espersen ikke svarede på.
Hr. Søren Espersen sagde, at den note legitimerede den kinesiske leders overgreb på Tibet, og så kom der ikke noget konkret eksempel på, hvordan det var sket.
Men hvis man nu læser den note, kan man se, at der ikke er noget i den, der forhindrer nogen i at have en kritisk dialog med Kina, heller ikke om menneskerettighedssituationen i Tibet.
Det kan Danmark fortsat have, og det har vi også fortsat.
Jeg synes, det er lidt mærkeligt med den retorik, der bliver ført, uden at man så kommer med konkrete eksempler.
Så vil jeg gerne sige til hr. Søren Espersen: Jeg havde håbet på, at vi i den her debat kunne have stået sammen om menneskerettigheder og set på, hvordan vi konkret kan forbedre menneskerettigheder i den verden, vi lever i, herunder i Kina.
Lad os få et bud på, hvordan man konkret kan forbedre menneskerettighedssituationen i Kina i stedet for det andet her.
Det vil være meget mere konstruktivt i sådan en debat.
Søren Espersen (DF), 2013-02-22:
Jeg tror, der er noget galt med hr. Jeppe Kofods hukommelse; hvis han ikke erindrer, hvad der skete omkring den der verbalnote, skal jeg prøve at forklare det.
I månedsvis op til, at den note blev skrevet – jeg tror, det var den 9. december 2009; det var det vist, eller også var det i 2008 – havde Kina chikaneret vores erhvervsliv på det groveste.
Containere forsvandt i havnene derude, der blev ikke givet nye licenser, og man syltede alt, hvad der kom fra Danmark, fordi Danmark havde understået sig i at modtage Dalai Lama på Marienborg Slot – det var hr. Lars Løkke Rasmussen, som var statsminister dengang.
Da Danmark så skrev den verbalnote dikteret af Kommunistkina, hvor man direkte skrev, at man fra dansk side modsatte sig tibetansk selvstændighed, skete der mirakler.
I løbet af fire et halvt minut fandt man alle containerne ude i havnene, og licenserne væltede ind, og de danske erhvervsvirksomheder kunne handle frit.
Det var det, der skete i forbindelse med verbalnoten.
Er det ikke korrekt?
Jeppe Kofod (S), 2013-02-22:
For det første vil jeg gerne slå en pæl igennem en eller anden myte om, at vi med en note skulle have legitimeret et kinesisk overgreb på tibetanerne.
Jeg synes, hr. Søren Espersen må komme med et konkret eksempel på, hvordan man kan nå til den konklusion.
Det andet er så, hvordan man konkret forbedrer menneskerettighedssituationen i Kina, og der synes jeg jeg savner et svar fra hr. Søren Espersen.
Vi er forhåbentlig enige om – det er jeg ikke helt sikker på vi er, men jeg tror, vi er enige om det – at det vil være en stor fordel at forbedre menneskerettighedssituationen i Kina, også for kineserne, på trods af at vi ikke altid skal blande os i andre landes indre anliggender, som hr. Søren Espersen har udtrykt det.
Så jeg vil svare hr. Søren Espersen på spørgsmålet ved at sige, at for os er det de konkrete eksempler, det, at vi indgår i en dialog, hvor vi også er kritiske, der forandrer, men en ligeværdig dialog, hvor man har respekt for hinanden.
Så nogle af de forandringer, der er sket i Kina på det område her, er jo noget, der også er afledt af de dialoger, man har haft med omverdenen.
Og jeg tror i øvrigt heller ikke, det er noget, Danmark kan gøre alene.
Jeg tror, det er meget vigtigt, at vi gør det igennem EU, ikke mindst, og det partnerskab, EU har med Kina, igennem FN og med andre allierede, altså, at vi rejser de spørgsmål, når der er grund til kritik af menneskerettighedssituationen i Kina.
Det er den bedste måde at gøre det på, og det vil vi fortsætte med.
Søren Espersen (DF), 2013-02-22:
Jamen jeg mener da, at et folk har de tyranner, det fortjener, så det er fuldstændig korrekt citeret – sådan er det.
Jeg mener også, at de eneste, der kan skille sig af med de kinesiske kommunister, er det kinesiske folk.
Det er faktisk hele min pointe i det her, altså at der kan vi hverken gøre fra eller til.
Men vi behøver da ikke at hjælpe dem; vi behøver da ikke at hjælpe dem ved at fedte for dem og lave en Tibetnote, som hr. Jeppe Kofod selv var med til at lave dengang i 2008 eller 2009, hvor man egentlig fuldstændig legitimerede deres overfald på Tibet.
Vi behøver da ikke ligefrem at hjælpe til.
Det gør vi jo kun, fordi vi bliver presset til det, fordi de chikanerer vores erhvervsliv, hvis vi ikke makker ret, i forhold til hvad de gør.
Det synes jeg da er en ganske forfærdelig situation.
Hr. Jeppe Kofod mener, at det kan skabes ved en dialog.
Tror hr. Jeppe Kofod virkelig – det er egentlig det, der er mit spørgsmål – at et kommunistisk regime falder, fordi vi har en dialog med dem, eller tror man, der er større chance for, at de falder, hvis man protesterer over for det, der foregår, protesterer over, at vores erhvervsliv bliver chikaneret i tide og utide, protesterer over, at restauranter her i Danmark bliver boykottet, hvis der f.eks. er møder med Taiwan eller tibetanere?
Tror hr. Jeppe Kofod på det?
Søren Pind (V), 2013-02-22:
Helt i bedste overensstemmelse med kinesisk kultur og tradition gående flere århundreder tilbage er det kinesiske styre altid god til præcis i handelsspørgsmål og andre spørgsmål at spille de enkelte lande ud mod hinanden.
Man kan jo bare se til Norge eller for den sags skyld tænke lidt tilbage på det her lands forbindelse og så tænke over, hvordan det egentlig foregår, når det går virkelig hårdt for sig.
Min tilgang til hr. Nikolaj Villumsens spørgsmål er derfor den meget enkle, at præcis den form for spørgsmål bør vi løse i samarbejde med Den Europæiske Union og USA.
Nikolaj Villumsen (EL), 2013-02-22:
Det tror jeg heller ikke, og det tror jeg faktisk ærlig talt også at det kinesiske regime kommer til at erfare.
Det er rigtigt, at man som land kan undlade at underskrive internationale konventioner.
Men andre lande kan jo så også vælge at sige, at det skal have konsekvenser eksempelvis for, hvordan man handler med de her lande.
Jeg vil mene, at det er unfair konkurrence, og at vi lige præcis nu her ser, at der er et internationalt ræs mod bunden af løn- og arbejdsvilkår.
Hvilke konsekvenser mener Venstre vi skal drage af det?
Hvad bør vi gøre for at værne om ordentlige forhold på arbejdsmarkedet?
Søren Pind (V), 2013-02-22:
Nu må lande jo selv om, hvilke konventioner de underskriver.
Men helt generelt vil jeg sige, at en af de vigtigste frihedsrettigheder for mit vedkommende er retten til at organisere sig, og en af grundene til, at jeg bl.a. som udviklingsminister kraftigt støttede, at vi engagerede os i fagforeningsarbejde i den tredje verden, var, at retten til at organisere sig er en af de mest centrale grundrettigheder, for at man overhovedet kan forandre et samfund.
Men jeg kan jo modsat spørge hr. Nikolaj Villumsen, om han virkelig tror, at man i længden kan basere et styre på at unddrage arbejdere de mest centrale frihedsrettigheder.
Jeppe Kofod (S), 2013-02-22:
Altså, der er ingen tvivl om, hvad Socialdemokraterne mener.
Vi arbejder for, at alle lande inklusive Kina undertegner konventionerne, ikke bare ILO-konventionerne, men også konventioner om civile og politiske rettigheder.
Det er helt afgørende, og det arbejder vi for, uanset om det er i Kina eller andre steder i verden, så det kan jeg svare bekræftende på.
Det er noget, som er meget højt på vores dagsorden.
Spørgsmålet er så, hvordan man får de lande til at gøre det.
Det er ved at indgå i en dialog, og jeg tror, hr. Nikolaj Villumsen og jeg er enige om, at det er en dialog, der skal til.
Der er en meget tæt dialog og også en kritisk dialog igennem EU, f.eks. i forbindelse med de her selvafbrændinger, som vi ved er et stort problem.
Det er noget, vi har kritiseret igennem EU bl.a., og Catherine Ashton har også kritiseret de brændinger, der foregår, på vegne af EU og medlemslandene.
Man må tage initiativ til, at de bliver stoppet.
Det tror jeg er vigtigt.
Jeg tror, det er vigtigt, at vi står sammen for at kunne skabe en forandring, så vi vil arbejde for at fremme menneskerettigheder og konventioner, ja.
Nikolaj Villumsen (EL), 2013-02-22:
Jamen jeg synes, det vil være fantastisk, hvis vi i dag kan nå til enighed om, at vi skal kritisere det kinesiske regime, hver gang vi har lejligheden til det, for de krænkelser af menneskerettigheder, arbejdstagerrettigheder, organisationsfrihed, som sker i Kina og også i Tibet.
Så skal jeg opfatte Socialdemokraterne sådan, at det er det, vi kan forvente fremover fra danske ministre, både når de sidder i EU-topmøder, og når de mødes med repræsentanter for Kina, gennem udenrigstjenesten, altså at det er det, vi vil rejse over for kineserne i fremtiden?
Søren Espersen (DF), 2013-02-22:
Mit spørgsmål var egentlig, om det er radikal politik, at det tibetanske folk ikke længere er et folk i folkeretlig forstand.
For hvis man er kommet så langt ud, har man jo faktisk lagt sig fast på det, som er Kommunistkinas holdning, nemlig at landet nu er absorberet – at der ikke er noget med hjemmestyre mere og et folk i folkeretlig forstand.
Rasmus Helveg Petersen (RV), 2013-02-22:
Nej, jeg ikke klar over, at det var et krav fra ambassadøren, at der skulle stå præcis det.
Jeg har altid opfattet verbalnoten som en dansk formuleret note til Kina, hvor vi klargør vores holdning til etkinapolitikken.
Søren Espersen (DF), 2013-02-22:
Det her er interessant, synes jeg.
Nu er det ikke længere De Radikales politik, at der findes noget, der hedder det tibetanske folk.
Det mener jeg nu alligevel aldrig at man har hørt fra De Radikales side før.
Det var jo det, der blev resultatet af den verbalnote, som vi har talt om tidligere i dag, altså at der netop fra officiel dansk side blev sagt, at Danmark ikke alene støtter etkinapolitikken – det ved jeg godt man gør – men at man også, som der står i verbalnoten, vil modsætte sig tibetansk selvstændighed.
Er hr. Rasmus Helveg Petersen ikke opmærksom på, at der var et krav fra den kinesiske ambassade her i Danmark til den daværende udenrigsminister, hr. Per Stig Møller, om, at det skulle stå der?
På engelsk står der ordet opposes, som betyder at modsætte sig.
Rasmus Helveg Petersen (RV), 2013-02-22:
Jamen det er rigtigt nok, at det ikke er noget, jeg eller mit parti kan afgøre.
Jeg havde i øvrigt den udmærkede oplevelse sidste år, da jeg var med Det Udenrigspolitiske Nævn i nogle af de tibetanske områder, at de to medlemmer af Folketinget, der repræsenterer Grønland, var med og kunne berette for medlemmer af det tibetanske kommunistparti, hvordan vi havde arrangeret os i Danmark med en selvstyreordning.
Og der kunne man se, at der var meget stor opmærksomhed om lige præcis det spørgsmål.
Det var ganske interessant.
Så svaret er nej.
Vi anerkender, at Tibet er en del af Kina.
Vi har en etkinapolitik.
Vi har en etkinapolitik, som Radikale også er en del af.
Vi har heldigvis også noteret os, at Dalai Lama jo arbejder for noget autonomi inden for Kina.
Og jeg har det fint med de ting.
Altså, vi arbejder ikke for et selvstændigt Tibet.
Vi respekterer Kina som én stat.
Nikolaj Villumsen (EL), 2013-02-22:
Det, jeg godt kunne tænke mig at høre fra den radikale ordfører, som jeg takker for et udmærket indlæg, er, om De Radikale mener, at Tibet har ret til selvstændighed, hvis de skulle ønske det.
Rasmus Helveg Petersen (RV), 2013-02-22:
Tak for det.
Jeg vil også takke hr. Søren Espersen for at have foranstaltet, at vi får den her debat, selv om jeg måske ikke er helt enig i, at man konsekvent bør omtale Kina som Kommunistkina, men ikke desto mindre tak.
Jeg må også erklære mig meget enig i mange af de ting, som hr. Jeppe Kofod har sagt.
Kinas vækst og velstand har forandret verden på mange måder.
Det er både økonomisk, miljømæssigt og sikkerhedsmæssigt.
Folketingets Udenrigspolitiske Nævn var sidste år i Beijing og i de tibetanske områder.
Her oplevede vi den dobbelthed, der er mellem en markedsøkonomi i rasende udvikling og et styre, der forsøger at styre debat og frie udfoldelser med hård hånd.
Det er en svær opgave, for den stigende velstand giver den enkelte borger større muligheder for at orientere sig i verden.
Det kinesiske partis informationsmonopol er brudt.
Der er millioner af sprækker og revner, hvorfra der siver information ud i det kinesiske samfund.
Folk reagerer i stigende grad på urimeligheder; social uro opstår igen og igen, som respons på f.eks. ekspropriationer eller forurening.
Jeg tror ikke, at der er nogen grund til at tro, at kineserne af kulturelle eller andre årsager ikke egner sig til demokrati og åben debat.
Det gør de såvel som alle andre.
Disse steder har man forskellige erfaringer med åben debat, men man har en meget vidtgående åben debat og i et vist omfang respekt for menneskerettigheder og for Taiwans vedkommende et egentligt demokrati.
Disse steder er også meget vigtige, når man tænker på bruddet med informationsmonopolet.
Fra disse steder siver der altså information på kinesisk ind i Kina.
Jeg hørte med interesse hr. Søren Espersens tese om, at der ikke nødvendigvis er en sammenhæng mellem velstand og demokrati; at det rum, der går til borgere i et stadig mere velstående samfund, ikke vil blive omsat i demokrati automatisk.
Jeg ved ikke, hvorfor reglerne skulle være anderledes i Kina end i alle andre samfund.
Jeg læste for et lille år siden en ret interessant artikel i Financial Times, der refererede et studie, der er lavet over forskellige lande, der er gået fra et totalitært styre til demokrati i de sidste 30 år.
Der er en grov fælles median omkring 10.000 dollar i BNP pr. indbygger; dér er der rigtig mange lande, der overgår fra en anden styreform til demokrati.
Det virker, som om der er en sammenhæng.
Og det er faktisk nogenlunde det sted, Kina er ved at være nu velstandsmæssigt.
Så jeg mener bestemt, at der er ting, der kan underbygge det, og at det ikke bare er snak, når vi siger, at samhandel og dermed en stigende rigdom i Kina hen ad vejen vil føre til et stadig større pres for ordnede forhold for den enkelte borger og i sidste ende til demokrati.
Vi vil fra radikal side selvfølgelig meget gerne arbejde med menneskerettighedsspørgsmålet i vores direkte kontakter med Kina og, som flere af de tidligere talere har givet udtryk for, gennem EU.
Den dobbelte tilgang med samhandel og samtale er vores bidrag til at hjælpe Kina med at flytte sig i den rigtige retning.
Derfor er vi meget glade for det forslag til vedtagelse, der er fremsat.