runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Dennis Flydtkjær (DF), 2009-05-04:
Det er angående de her utidssvarende boliger, dem, man kalder § 192-boliger, som vi prøver på at få afskaffet.
Der er det jo sådan, at Århus Kommune og Københavns Kommune er to af de kommuner, der har flest boliger, som ikke er blevet udfaset, og det er jo to socialdemokratisk ledede kommuner.
Samtidig har vi jo herindefra både hævet anlægsloftet og også nedsat den kommunale grundkapital fra 14 pct. til 7 pct., så vi har faktisk herindefra vedtaget nogle ting, som gør, at det bliver nemmere for kommunerne.
Så jeg vil egentlig bare høre, om ordføreren ikke kunne tage det med til sine egne partikollegaer i Århus og København, som er socialdemokratisk ledede, og få dem til at ændre de her ting, så vi kan få udfaset de her boliger.
Det er lidt for nemt, synes jeg, at man bare skyder på regeringen, når man selv sidder med ansvaret ude i kommunerne og ikke gør noget ved det, selv om vi faktisk har sat initiativer i gang for at hjælpe dem.
Thomas Jensen (S), 2009-05-04:
Jeg vil supplere hr. Flydtkjærs oplysninger om de kommuner, som ikke har fået udfaset de her § 192- boliger, ved at sige, at på tredjepladsen kommer den konservativt ledede Frederiksberg Kommune, på fjerdepladsen kommer Lyngby-Tårbæk, og så kommer Gentofte.
Til det med København og Århus vil jeg sige, at det er de største byer, vi har i Danmark, de har den største boligmasse, og derfor vil de også antalsmæssigt have den største andel af § 192-boliger.
Så opgaven hos de to kommuner er selvfølgelig større end hos andre kommuner.
Men om mindre kommuner som Lyngby-Tårbæk og Gentofte må jeg nok sige med hensyn til den store andel af § 192-boliger, som de ikke har fået udfaset, at der også er noget tilbage at ønske for de dem.
Line Barfod (EL), 2009-05-04:
Det er rigtig vigtigt at få diskuteret, hvordan vi sikrer, at alle vores ældre kan få et ordentligt sted at bo, og også, at det bliver mere fleksibelt - som det fremgår af forslaget, og som vi også har været inde på i debatten - så man ikke er tvunget til at sige ja til den første bolig, man får tilbudt, selv om det er en fuldstændig utidssvarende bolig, eller den ligger langt væk fra ens familie og venner, men at man faktisk har muligheden for at vælge.
Det er jo en underlig holdning, at så længe man er nogenlunde rask og rørig, har man fulde rettigheder, men når man bliver ældre og afhængig af andres hjælp, har man lige pludselig ikke de samme rettigheder som andre mennesker, men skal bare være taknemlig over, at man overhovedet får noget hjælp.
Det synes jeg vi skal have ændret, så man som ældre har de samme rettigheder, som man havde, indtil man blev ældre, og at man behandles nøjagtig lige så respektfuldt, som man blev, indtil man blev ældre og afhængig af andres hjælp.
Det skal man også for at have mulighed for at flytte, mens man stadig væk er nogenlunde rask og rørig, selv kan bestemme, hvad man vil have med af møbler, og har overskud til at danne sig en ny bekendtskabskreds, lære de andre mennesker at kende, der er dér, hvor man flytter hen osv., frem for - som det ofte går i dag - at man først flytter, når man har det så svært, at man ikke kan overskue noget som helst, så det er andre, der skal træffe alle beslutninger, og man så ofte kun når at have ganske få måneder i den plejebolig, man flytter hen til.
Det er ikke særlig værdigt for de ældre, der bliver behandlet på den måde.
Det er ikke særlig god politik over for de andre, der bor der, og heller ikke over for de medarbejdere, der er.
I den tidligere Rødekro Kommune, der nu er en del af Aabenraa Kommune, har man f.eks. i mange år arbejdet på at have tilstrækkeligt med gode plejeboliger for at sikre, at ældre, når de begynder at have lidt svært ved at klare de store huse og gårde på landet, har muligheden for at flytte ind til en god plejebolig, hvor de så selv i lang tid kan overskue at stå for rengøring og det hele derhjemme.
Var de derimod blevet i deres store bolig, havde de fået behov for hjælp og var måske hurtigere blevet dårligere, end de bliver, når de kommer i en bolig, de kan overskue.
De kommer meget tættere på og kan være med i et foreningsliv, kan være med i aktiviteter osv.
På den måde kan man holde sig i gang meget længere og kan have et godt liv meget længere.
Så der er rigtig god brug for både at ændre tankegangen og holdningerne og ændre på realiteterne på det her område, så man reelt får muligheden for at få en plejebolig af en god kvalitet og også kan vælge, hvor man vil bo henne.
Vivi Kier (KF), 2009-05-04:
Da vores boligordfører ikke har mulighed for at være til stede, skal jeg her fremføre De Konservatives syn på det her beslutningsforslag.
Plejeboliggarantien trådte i kraft den 1. januar 2009, og man må sige, at den har fungeret i for kort tid til, at vi allerede nu kan reagere på eventuelle uhensigtsmæssigheder.
Dermed siger jeg også, at De Konservative ikke kan støtte det her beslutningsforslag.
At en garanti for en plejebolig nu også skal virke som en garanti for frit valg, vil jo faktisk betyde, at kommunerne skal have en overkapacitet, og det finder jeg ikke fornuftigt.
Så ønskes der en årlig opfølgning på, om garantien overholdes ude i kommunerne.
Jamen i loven er der indskrevet, at der kommer en årlig opfølgning, og af helt naturlige grunde er den jo ikke klar endnu, da der endnu ikke er gået 1 år, fra loven trådte i kraft.
Erling Bonnesen (V), 2009-05-04:
Som vi på glimrende vis lige har hørt ministeren redegøre for, er der jo iværksat en række ting og stillet både økonomiske og praktiske værktøjer til rådighed for kommunerne, således at de har muligheden for at fortsætte udbygningen.
Jeg synes også, der er god grund til at glæde sig over den meget gode, stærke udvikling, der sker over en årrække.
Vi har jo alle sammen kunnet se masser af billeder i pressen af indvielser af enten renoverede eller nybyggede plejeboliger.
Så er det jo fair nok, at der stadig væk står en række ønsker på listen, som skal prioriteres, om, at man ud over at få et tilbud gerne vil have et bestemt sted osv. – fair nok – så er der stadig væk noget at arbejde på.
Line Barfod (EL), 2009-05-04:
Nu får Venstres ordfører det til at lyde, som om man er sådan lidt forkælet.
Det er muligt, at hr. Erling Bonnesens synes, at det altså er ren forkælelse i et samfund som det danske, for den slags skal man ikke tage hensyn til, men det kunne også godt være, at Venstres ordfører mente, at det faktisk var meget rimeligt, at man prøvede at tage hensyn til den slags og derfor sagde, at der var mulighed for at lave en ønskeliste i forhold til plejeboliggarantien, og at man skulle have mulighed for at kunne tage hensyn til den slags.
Erling Bonnesen (V), 2009-05-04:
Nu var det ikke mig, der brugte ordet forkælelse, men det er velkendt, at Enhedslisten har en vis evne til at prøve at overdramatisere tingene for at skabe sådan lidt falske debatbilleder.
Det må så stå for Enhedslistens egen regning.
Jeg er fuldstændig klar på indholdet af det billede, som fru Line Barfod prøver at tegne af, at der kan være situationer, hvor den ene ægtefælle bliver ramt af senildemens, og hvor man så selvfølgelig prøver at tilgodese de ønsker, der måtte være i lige præcis en sådan situation.
Det er min erfaring og mit klare indtryk, at det forsøger kommunerne også at leve så godt op til, som det nu er muligt.
Marianne Jelved (RV), 2009-05-04:
I Det Radikale Venstres synes vi, det er et ganske glimrende beslutningsforslag.
Det, vi især er optaget af, er, at vi får udfaset de utidssvarende boliger.
Det er ikke lang tid siden, vi havde en anden diskussion her i Folketinget om det samme tema, hvor jeg gjorde gældende, at det er vigtigt for os, at vi får lavet en plan for, hvordan vi får tilgodeset den planlægning af handicapboligbyggeriet, som også gerne skulle følge den demografiske udvikling.
Ældre Sagen har lavet en beregning, som viser, at hvis vi fremover skal have samme andel af plejeboliger for den ældre befolkning, som vi har i dag, skal vi bygge 10.000 nye plejeboliger, 1.000 om året de kommende 10 år.
Det er ikke en idé, der er vokset i Det Radikale Venstres have, for vi mener, at en plejeboliggaranti bør give reelle muligheder for borgerne til at vælge en plejebolig, og det er ikke det, der er meningen med garantien her.
Der skal man tage det første tilbud, man får.
Det kan vi simpelt hen ikke være bekendt, og derfor burde den nye minister for det her område være taknemlig over den store og glædelige interesse, der er for den politik, der skal føres på det meget vigtige sociale område, som handler om de gamle, de handicappede, de svageste i vores samfund, og så tage mod til sig og gå til finansministeren og sige, at man må kunne lave en handlingsplan med kommunerne, når man diskuterer kommuneøkonomien, både hvad angår handicapboligerne og udbygningen af plejehjemsboliger.
Man kan lave aftaler om så mange andre ting, og handleplaner for så mange andre ting kan man også lave på det her område.
Det ville klæde Folketinget, hvis det kunne lade sig gøre.
Dennis Flydtkjær (DF), 2009-05-04:
Vi har selv lavet beregninger på det her.
Vi har fået samme henvendelse som Socialdemokratiet fra Ældre Sagen om den her del, for det er egentlig dem, der er kommet med ideen fra starten af.
Der har vi undersøgt det lidt: Hvis der er den her prioritering, at man skal kunne opfylde garantien inden for fem muligheder, og hvis det så er sådan, at kommunen ikke kan opfylde ønsket inden for de fem muligheder, så skal man have en eller anden ekstra kapacitet for at sikre det, ellers kommer man jo til at overskride det.
Det er så der, at man siger, at man skal have en slags overkapacitet.
Lige nøjagtig hvad overkapaciteten vil blive, kan jeg ikke svare på, men der har jeg bare lavet et eksempel og sagt, at hvis nu det er 5 pct., vil det svare til, at det vil koste 2 mia. kr. og svare til 2.500 boliger.
Det kan godt være, at det måske er 3 pct., det kan også være, at det er 6 pct., der skal være i overkapacitet.
Men det er det, jeg har som argument for at sige, at vi ikke kan sige ja til det lige nu.
Thomas Jensen (S), 2009-05-04:
Vi vil så fra Socialdemokraternes side gøre vores for, at vi hurtigst muligt kan få undersøgt det, hvis det betyder, at vi kan få Dansk Folkepartis opbakning til den her del af vores beslutningsforslag.
Jeg vil også sige, at der er noget andet af det, som hr. Dennis Flydtkjær nævner, der undrer mig lidt, nemlig at hr. Dennis Flydtkjær ikke ser nogen grund til, at man går ind og laver en rundspørge hos kommunerne her og nu for at høre, om plejeboliggarantien er opfyldt.
Dengang det blev vedtaget som en del af satsforliget tilbage i 2005, gik fru Pia Kjærsgaard ud med overskriften, at der var grund til stolthed i Dansk Folkeparti, fordi der blev gennemført en plejeboliggaranti.
Jeg har det lidt sådan i dag, at hvis jeg var Dansk Folkeparti og virkelig havde sat mig op på den høje hest og talte om stolthed over plejeboliggarantien, ville jeg nok føle mig lidt til snydt, når vi nu i dag ikke engang kan få vished for, om de ældre medborgere, som er visiteret til en ældrebolig, også kan få den inden for 2 måneder.
Derfor er mit spørgsmål også: Hvorfor vil Dansk Folkeparti ikke være med til at sikre, at ældre medborgere kan få en plejebolig inden for 2 måneder, også her i 2009?
Dennis Flydtkjær (DF), 2009-05-04:
Jeg kan starte med at sige til hr. Thomas Jensen, at jeg synes, det er fint, hvis vi hurtigst muligt kan få undersøgt, hvordan økonomien er i det her forslag.
Det kan vi kun være interesserede i begge to.
Som jeg har læst forslaget, går det ikke ud på, at man vil pålægge regeringen at lave en rundspørge.
Jeg har i hvert fald læst det sådan, at der skal laves en fast opfølgning hver 12. måned også fremover.
Jeg har ikke læst forslaget sådan, at det kommer an på at lave en rundspørge lige her og nu.
Jeg har samme interesse som hr. Thomas Jensen i, at vi får undersøgt, om den her garanti bliver overholdt.
Hvis man undersøger det baggrundsmateriale, der har været til forslaget, kan man også se, at Dansk Folkeparti har stillet spørgsmål til det for at finde ud af, om garantien bliver overholdt i dag, og hvor mange kommuner der eventuelt ikke har overholdt den.
Vi har desværre ikke kunnet få et svar fra ministeren endnu, da hun, så vidt jeg kunne forstå på hendes tale, først får svar i 2010.
Så var der det andet spørgsmål, nemlig om vi var meget glade for garantien.
Ja, selvfølgelig er vi det, og det ændrer jo ikke på noget af det, vi har i dag.
Jeg har også talt meget positivt for forslaget og sagt, at vi godt kunne tænke os, at det blev mere fleksibelt, men vi skal have undersøgt økonomien i det her, inden vi kan sige ja til det.
Anne Baastrup (SF), 2009-05-04:
Da fru Meta Fuglsang ikke kan være til stede, vil jeg læse hendes tale op. Det kan umuligt komme som en overraskelse, at kommunerne har problemer med at overholde plejeboliggarantien.
Det har stået bøjet i neon længe.
Der er store problemer med mængder af utidssvarende ældreboliger, og det vil kræve en massiv indsats at rette op på det.
Desværre har regeringens linje været at skyde skylden på kommunerne.
Hvis mange pensionister lige nu sidder og føler sig tilsidesat i mudderkastning mellem regeringen og kommunerne, kan jeg godt forstå dem.
Det er et meget rimeligt krav at forlange tidssvarende ældreboliger, boliger med eget bad, hvor der reelt er mulighed for at have besøgende.
Det er heller ikke urimeligt, når ældre lægger vægt på, at de kan være tæt på familien, når de skal se på plejeboliger.
Tværtimod er det en vigtig del af kvaliteten i plejesektoren.
Men slagsmål til side.
Vi er meget glade for Socialdemokraternes bud på, hvordan vi sørger for, at plejeboliggarantien reelt kommer til at virke.
Vi skal vise vilje til handling for at gøre plejeboliggarantien god.
Det er nødvendigt at holde et vågent øje med området.
En årlig opfølgning vil sikre, at garantien ikke bliver et paradenummer, men at vi bliver forpligtet til at sikre dens overholdelse.
Garantien skal også sikre attraktive ældreboliger, og derfor er det fornuftigt at se på, hvordan vi kan få udfaset forældede plejeboliger, som er små og uden toilet og bad.
Thomas Jensen (S), 2009-05-04:
Tak, og tak til hr. Dennis Flydtkjær.
Det er da meget glædeligt, at DF kan se noget positivt her i Socialdemokraternes forslag.
Det argument, hr. Dennis Flydtkjær bruger til ligesom at afvise forslaget, er, at det vil føre til overkapacitet, eller at man skal bygge til overkapacitet ude i kommunerne, og det vil koste 2,5 mia. kr. Så vil jeg spørge hr. Dennis Flydtkjær: Hvis vi går ind og sikrer den her prioritering for den ældre medborger, hvor vedkommende kan vælge at prioritere imellem fem plejeboliger, har det nogen økonomiske konsekvenser?
Lise von Seelen (S), 2009-05-04:
Jeg tror, der i høj grad er brug for en begrebsafklaring her, for vi opfatter jo netop ikke, at det her handler om, hvorvidt det er mennesker, som er gode til at administrere deres private budgetter, eller det ikke er det.
Når vi gerne vil arbejde frem imod en model, så vi, der skal være interesserede i, hvordan samfundet udvikler sig, kan følge, hvordan den her gruppe udvikler sig, så er det lige præcis for at forebygge, at vi ikke får et samfundsproblem, der vokser, som vi har set det vokse de sidste år.
Vi har ikke modellen, men vi er meget åbne over for at gå i dialog med dem, som vil drøfte med os, hvordan vi kunne få et bedre overblik over det her, hvordan vi kunne blive dygtigere til at forebygge, at vi får mennesker, som er lang tid væk fra arbejdsmarkedet, og hjælpe dem til at kunne være på arbejdsmarkedet.
Den type spørgsmål er vi meget optaget af, dem drøfter vi gerne med alle, der er interesserede.
Ellen Trane Nørby (V), 2009-05-04:
Hvad er det for nogle håndfaste tal, som den socialdemokratiske ordfører har på, at uligheden er steget?
Lise von Seelen (S), 2009-05-04:
Vi har bl.a. fået tallene fra Rådet for Socialt Udsatte; vi har fået tal fra Arbejderbevægelsens Erhvervsråd, og vi har fået tal fra SFI, der også viser, at der er nogle grupper, som er i en varig tilstand, hvor de har meget svært ved at være inkluderet i det, vi betragter som det, vi gerne vil have dem inkluderet i.
Så jeg synes, vi har tal, der fortæller os, at uligheden er steget, og at der er større afstand mellem dem, der har få penge, og dem, der har almindelige indtægter.
Ellen Trane Nørby (V), 2009-05-04:
Men så er vi jo tilbage til der, hvor vi kender Socialdemokraterne, så er vi jo tilbage ved medianindkomstmodellen, så er vi jo tilbage ved nogle økonomiske beregninger og slet ikke ved en flerdimensionel diskussion om fattigdom.
Så er vi jo tilbage til der, hvor vi altid har haft Socialdemokraterne, nemlig der, hvor det er sådan, at hvis man beregner fattigdom ud fra en økonomisk model, ja, så er der kommet flere fattige – helt tilbage fra 1994 og altså også i de år med en socialdemokratisk regering.
Det er jo det, tallene fra AErådet og SFI og de andre, som fru Lise von Seelen refererer til, viser.
Og hvad dækker de tal så over?
Ja, de dækker jo over, at der har været en velstandsstigning i samfundet.
De seneste tal, vi har fået, er 3 år gamle, og allerede ud fra de 3 år gamle tal fra AErådet kan man se, at der er sket et lille fald fra 2005 til 2006, som jo netop på alle måder viser, at den her model kan man ikke bruge til andet end at slå hinanden i hovedet med nogle tal.
Men jeg kan jo forstå på den socialdemokratiske ordfører, at vi er tilbage ved, at fattigdom igen defineres ud fra, om man har under halvdelen af middelindkomsten i Danmark.
Dennis Flydtkjær (DF), 2009-05-04:
Nu nævnte fru Lise von Seelen i sin tale kulturel fattigdom, og så vil jeg gerne komme med et eksempel i forbindelse med det.
Der kan være en far, der har et lavt rådighedsbeløb, som betyder, at han ikke kan give sin søn de samme oplevelser rent kulturelt, som dem med et højere rådighedsbeløb kan, og derfor er der jo selvfølgelig på den måde tale om kulturel fattigdom.
Men omvendt kan der være en person, som har et meget højt rådighedsbeløb, lad os sige 15.000 kr., men som måske er stofmisbruger eller alkoholiker, og som bruger alle pengene på det, og den persons søn kan vel også godt være kulturelt fattig. Så jeg vil gerne spørge ordføreren, om hun ikke godt derfor kan se, at det ikke giver mening alene at snakke om økonomisk fattigdom, altså ud fra et rådighedsbeløb, når man kan være fattig på mange andre områder – kulturelt, men også på andre måder.
Men netop ud fra rådighedsbeløbet
giver det jo ikke nogen mening.
Lise von Seelen (S), 2009-05-04:
Jeg vil gerne anerkende, at alle os, der har arbejdet med socialpolitik, kunne hente eksempler frem, der viste sagen vice versa.
Det, der er hovedpointen her, er jo: Er der en gruppe, som har en øget risiko for at blive ekskluderet?
Ja, det er der.
Og den kulturelle fattigdom vanskeliggør at bryde den negative sociale arv, hvilket jo står på mange af partiernes hjemmeside er det, vi gerne vil.
Hvis vi mener det, er det rigtig, rigtig vigtigt, at de familier ikke lever i fattigdom.
Dennis Flydtkjær (DF), 2009-05-04:
Der er måske heller ikke så meget underligt i, at det minder om det, for nu er SF jo blevet en meget stor tilhænger af EU.
Det her forslag handler jo som nævnt af de tidligere ordførere om indførelse af en officiel fattigdomsdefinition, der går ud på, at der skal fastsættes det mindste acceptable leveniveau og rådighedsbeløb.
Jeg vil gerne starte med at slå fast, at når der i det her forslag tales om fattigdom, er det jo ikke fattigdom, som vi kender fra Afrika, der er derimod tale om relativ fattigdom, hvor fattigdom sættes i forhold til det leveniveau, andre mennesker her i landet har.
Dansk Folkeparti mener ikke, at det giver mening at snakke om en officiel fattigdomsgrænse i Danmark.
Hvis man har en indkomst, der ligger under 50 pct. af medianindkomsten, er man fattig.
Det er en måde, man har brugt til at afgøre, om man er fattig, hvilket svarer til den måde, OECD gør det op på.
Problemet med at gøre det op på den måde er, at hvis vi forestiller os, at vi alle sammen fik 100.000 kr. mere i lønningsposen, så ville vi alle sammen være meget rigere, men andelen af fattige i Danmark ville være nøjagtig den samme, fordi det jo måles i forhold til de andres indkomst.
I det her beslutningsforslag foreslår man så i stedet at bruge budgetmetoden, som siger, at ligger man under et mindste rådighedsbeløb, er man fattig.
Der er tale om et rådighedsbeløb, efter at udgifter til bl.a. bolig, vand og varme er betalt.
En sådan måde kan også hurtigt blive misvisende, for hvad med en person, som har betalt et hus, og som frivilligt har valgt at tage et sabbatår uden for arbejdsmarkedet?
Er han reelt fattig, fordi hans rådighedsbeløb er lavt?
Hvad med en person, som har et hus på Strandvejen, og som nu er blevet fyret fra sit arbejde, han har et rådighedsbeløb, der opfylder kravene for at være fattig, men er han reelt fattig, når han samtidig har et hus, der måske koster 20 mio. kr.?
Jeg mener derfor heller ikke, man kan gøre fattigdom op i Danmark via den her model.
I Dansk Folkeparti er vi enige i, at det er vigtigt at overvåge udviklingen i indkomstforskelle, og derfor er vi også opmærksomme på, hvilke konsekvenser det giver for de enkelte grupper, når vi behandler lovforslag her i Folketinget, men at indføre en fattigdomsgrænse alene baseret på økonomisk indkomst og rådighedsbeløb giver simpelt hen ikke nogen mening.
For Dansk Folkeparti kan fattigdom være meget andet end at sidde hårdt i det rent økonomisk.
Jo, vil jeg selvfølgelig sige.
Det er derfor vigtigt, at vi ikke udelukkende fokuserer på fattigdom som et økonomisk fænomen.
Dermed ikke være sagt, at vi ikke skal hjælpe dem, der har det økonomisk hårdt, for det er bestemt en af de ting, vi i Dansk Folkeparti har meget fokus på, hvilket vi også viser ved at prøve at få forholdene forbedret for de her mennesker, hver gang vi har finanslovforhandlinger.
Vi deltager derfor også gerne i at forbedre forholdene for de her mennesker, men vi mener bare ikke, at løsningen er at sætte en officiel fattigdomsgrænse, fordi fattigdom kan være rigtig mange ting.
Vi kan derfor ikke støtte det her forslag i dag.
Lise von Seelen (S), 2009-05-04:
Jeg tror, at det, der adskiller os, lige præcis er det, at vi opfatter det som en styrke i vores samfund, at vi ikke har en gruppe, som risikerer at blive ekskluderet af det øvrige samfund.
Jeg kan godt huske, da vi havde fru Eva Kjer Hansen som socialminister og hun sagde, at hun opfattede det sådan, at det gav dynamik i samfundet, at uligheden voksede.
Og det er jo den tænkning, som jeg også hører fru Ellen Trane Nørby give udtryk for, altså at vi skal sørge for, at der er det spænd, for det får nok nogle op på tæerne, så de gør sig umage for at være med.
Det er ikke vores måde at tænke socialpolitik på.
Vores måde at tænke socialpolitik på er, at den inkluderer – altså den inkluderende del af det – og derfor tror vi, at det er ekstremt vigtigt, at vi ikke varigt har en gruppe, som ikke kan nå hen til det øvrige samfund.
Det vil vi gerne være med til at drøfte med alle dem, der har den samme interesse.
Anne Baastrup (SF), 2009-05-04:
Jeg vil godt spørge hr. Dennis Flydtkjær: Mener hr. Dennis Flydtkjær, at der er fattige mennesker i det danske samfund?
Erling Bonnesen (V), 2009-05-04:
Jeg hæftede mig også ved, at der skulle sættes rigtig mange ord på, uden at man sådan set kunne forklare det fuldstændig præcist, men jeg tager det også som et udtryk for, at der ikke sådan lige kan findes en præcis model til at beskrive, om vi overhovedet har fattige.
Vi kunne jo også stille den modsatte hypotese op og spørge: Hvis man har en person, der har et meget højt rådighedsbeløb, men stort set drikker det hele op, er vedkommende så fattig?