Bjarne Corydon (S), 2015-05-08:
Mange tak for det.
Med beslutningsforslag B 105 lægger forslagsstillerne, altså SF, op til, at regeringen pålægges at fremlægge en redegørelse vedrørende budgetloven og sanktionerne over for kommuner og regioner, og at regeringen på den baggrund fremsætter forslag til hensigtsmæssige justeringer af lovgivningen.
Først vil jeg gerne påpege, at vi med budgetloven og med sanktionerne over for kommuner og regioner jo har skabt klare og ansvarlige rammer for den økonomiske politik i Danmark.
Budgetloven og sanktionerne bidrager til at disciplinere den overordnede udgiftsstyring, og det betyder, at vi ikke ser store budgetoverskridelser i samme omfang, som vi tidligere har set, særlig i kommuner og regioner.
Det er helt afgørende, at vi kan fastholde troværdigheden om de finanspolitiske rammer, vi har fastsat, så tilliden til dansk økonomi kan fastholdes og vi kan få gavn af de lave renter, der gør sig gældende for øjeblikket.
På den måde er det et selvstændigt hensyn for regeringen, at de overordnede finanspolitiske mål ikke bør justeres for ofte, da det vil svække troværdigheden om rammerne for den økonomiske politik.
Når det gælder budgetloven, blev den jo vedtaget af et meget bredt flertal i Folketinget i juni 2012.
SF var på det tidspunkt en del af regeringen, og regeringen stemte sammen med Venstre og Konservative for budgetloven, der jo trådte i kraft fra finansåret 2014.
Så vi har på den måde kun et enkelt fuldt finansår, nemlig 2014, at basere vores erfaringer med budgetloven på.
Det er jo klart, at når der indføres et nyt udgiftspolitisk styringssystem, som budgetloven udgør, så kan der være behov for at evaluere systemet efter nogen tid.
Men det er jo samtidig centralt, at eventuelle revisioner af lovgivningen gennemføres på et solidt grundlag, og at der bliver høstet de nødvendige erfaringer, inden vi begynder at foretage ændringer i lovgivningen.
I selve budgetloven er der derfor indsat en revisionsbestemmelse, der fastlægger, at finansministeren fremsætter forslag om revision af loven i folketingsåret 2018-19.
Det er på den måde regeringens klare holdning, at der først bør fremsættes forslag til revisioner af budgetloven i folketingsåret 2018-19 som fastsat i budgetloven.
I forhold til den konkrete kritik, der i beslutningsforslaget rejses af, at budgetloven skulle skabe incitamenter til ikke at spare op, så vil jeg gentage, hvad vi tidligere har anført over for bl.a. Det Økonomiske Råd og Produktivitetskommissionen, nemlig at der inden for rammerne af budgetloven er ganske vide muligheder for at videreføre og forbruge midler for de enkelte institutioner, og det gælder i både stat, kommuner og regioner.
De relativt få begrænsninger, vi har indført på forbruget af opsparing, skal jo ses, i lyset af at det var nødvendigt at håndtere den budgetmæssige risiko, som forbrug af opsparing udgør, og det skal især ses, i lyset af at der i de 2 første år med budgetloven ikke har været en buffer, hverken i forhold til udgiftsloftet eller til saldogrænserne i den økonomiske politik.
Hvis vi endelig skal se på de begrænsede erfaringer, vi har med budgetloven, kan vi se, at det første år på statens område jo peger i retning af, at det gennem central koordinering i langt overvejende grad har været muligt at imødekomme ministeriernes ønsker om forbrug af opsparing.
Så budgetloven indeholder en balance, hvor der på den ene side er fleksibilitet og mulighed for langsigtet planlægning i de offentlige institutioner, og hvor der på den anden side sikres en samlet overholdelse af udgiftsloftet og de finanspolitiske målsætninger.
Budgetloven og de medfølgende sanktioner sikrer jo, at kommunerne i fællesskab har et klart ansvar for at leve op til de aftalte rammer for økonomien, og det bidrager til at sikre troværdighed om den overordnede udgiftsstyring, og det er helt centralt for tilliden til dansk økonomi.
Med det nye styringssystem, vi har, er der nu kommet styr på udgifterne i kommunerne.
Det er klart, at kommunerne skal have tid til at vænne sig til det nye system, og vi har da også set nogle meget klare tegn på, at kommunerne bliver bedre og bedre til at ramme stregen nedefra, om man så må sige, og udnytte de udgiftspolitiske rammer, der stilles til rådighed.
Underskudsgrænsen i budgetloven skal jo ses i sammenhæng med, at de offentlige finanser i Danmark er meget konjunkturfølsomme, og en underskudsgrænse på 0,5 pct. af BNP giver større sikkerhed for, at det faktiske offentlige underskud ikke overstiger 3 pct. af BNP under normale lavkonjunkturer.
Danmark har også tidligere i 2010- og 2015-planerne sat mere ambitiøse mål for den strukturelle saldo, end der blev gjort gældende i EU's mindstekrav.
Afslutningsvis vil jeg gentage, at vi med budgetloven har skabt ansvarlige rammer for den økonomiske politik i Danmark, og det synes jeg jo at de partier – og det er bestemt inklusive SF – der var med til at vedtage budgetloven, kan være meget, meget stolte af.
Det er for mig at se helt afgørende, at troværdigheden om de økonomiske rammer fastholdes, og derfor er det også min vurdering, at vi skal give budgetloven lov til at virke, så eventuelle fremtidige justeringer sker på et solidt erfaringsgrundlag og ikke på fornemmelse og kritik, der baserer sig på et meget spinkelt empirisk grundlag.