runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Malene Søgaard-Andersen (SF), 2010-12-03:
Det beslutningsforslag, som vi behandler i dag, handler jo som nævnt af de andre ordførere om loven om beskatning af unoterede porteføljeaktier, og den lovgivning blev vedtaget af Folketinget som en del af forårspakke 2.0.
Lovgivningen omkring unoterede porteføljeaktier er meget indviklet og meget usexet – må jeg have lov til at sige – og jeg skal forsøge at redegøre for beslutningsforslaget og SF's holdning til det.
I beslutningsforslaget bruges begrebet iværksætterskat konsekvent i stedet for at bruge lovens egentlige betegnelse, nemlig beskatningen af unoterede porteføljeaktier, og det vil jeg sige har gjort arbejdet med det her beslutningsforslag en del mere indviklet, for mit vedkommende i hvert fald.
I SF synes vi faktisk, at det er forkert at bruge betegnelsen iværksætterskat, da det ikke er særlig rammende for indholdet.
Jeg kan forstå, at argumentationen for at kalde det iværksætterskat er, at den beskatning skulle ramme iværksættere særlig hårdt, men når jeg ser på beslutningsforslaget, er det ikke sådan, jeg opfatter det.
På Erhvervsog Boligstyrelsens hjemmeside kan man finde en definition på ordet iværksætter, og jeg citerer: En iværksætter er en person, der etablerer en reel ny virksomhed som enkeltmandsfirma.
Hvis jeg tager udgangspunkt i det regneeksempel, som er anført i bemærkningerne til beslutningsforslaget, og hvis det er en nystartet virksomhed som i definitionen fra Erhvervs- og Boligstyrelsens hjemmeside, vil denne virksomhed normalt ikke have skattemæssigt overskud i de første år, da det jo er en helt nystartet virksomhed.
Da der i regneeksemplet er taget udgangspunkt i et selskab, som har et overskud på 100.000 kr., må jeg konkludere, at der altså ikke er tale om en iværksættervirksomhed.
I SF synes vi ikke, at det er forkert, at der sker en beskatning af overskuddet i en virksomhed, og vi synes heller ikke, at det er forkert, at der sker en beskatning af aktieudbyttet, når det kommer til udbetaling.
Det er altså det, der er tilfældet i regneeksemplet fra beslutningsforslaget, som jeg ser det.
I beslutningsforslagets bemærkninger er der også opstillet en finansiering, som tager udgangspunkt i nogle beregninger fra DVCA, der viser, at Danmark vil miste risikovillig kapital.
Derfor er det ifølge bemærkningerne indtjening i sig selv, hvis man ændrer loven om beskatningen af unoterede porteføljeaktier.
De antagelser og beregninger, der ligger til grund for den vurdering, er i SF's øjne meget usikre, og derfor vil vi gerne have lavet en mere grundig vurdering af det beregningsgrundlag og de konsekvenser, som beregningerne opstiller.
Morten Østergaard (RV), 2010-12-03:
Tak for det, og især tak for det sidste.
Jeg vil bare prøve at retfærdiggøre, hvorfor det her kaldenavn, iværksætterskatten, er berettiget.
Det er jo, fordi det handler om investeringer i iværksættervirksomheder, som netop af de grunde, som fru Malene Søgaard-Andersen opridser, har brug for at få investeringer af nogle, som har lavet selskaber med overskud og derfor har penge til at investere.
Hvis man f.eks. tager Børsen den 10. maj, kan man læse om en iværksætter, der hedder Jon Friis, som er grundlægger af firmaet INSEETO, og som har fået den første kontrakt.
Men det, han har brug for, er mere kapital for at kunne komme i gang med at flytte sin idé ud på markedet og få flere kontrakter.
Men desværre er det sådan, at de svar, han får fra investorerne, er, at på grund af den her iværksætterskat er man ikke villig til at investere i hans virksomhed, for nu er det mere attraktivt eksempelvis at investere i fast ejendom, hvis man har penge på lommen.
Det er derfor, effekten bliver, at kassen bliver smækket i netop for de vækstiværksættere, som vi har så god brug for, og som altså står i en situation, hvor de har brug for indskud af kapital for at kunne flytte deres idé ud på markedet og forhåbentlig skabe en virksomhed, der kan skabe arbejdspladser til andre, og derfor kaldenavnet.
Bente Dahl (RV), 2010-12-03:
Nu er det jo et faktum, at når man går rundt i byerne og ser postkasserne, der hænger inden for gadedøren, kan man se, at det cirka er halvdelen af postkasserne, hvor reklamerne vælter ud.
Så det er i hvert fald nogle, der ikke får dem læst.
Nu er det sådan, at i det beslutningsforslag, vi behandler i dag, foreslås det at undersøge forskellige muligheder.
Vi lægger os jo ikke fast på én mulighed, men formålet er at nedbringe papirmængden, der bliver brugt til reklamer.
Det er helt klart formålet.
Ministeren talte om kommerciel ytringsfrihed.
Som jeg ser det, kommer den i karambolage med privatlivets fred.
Hvad mener ministeren om det synspunkt?
Så vil jeg gerne vide, hvorfra ministeren ved, at den ordning, der er nu, er den bedste og mest effektive.
Hvilke undersøgelser ligger til grund for det, og hvorfor siger ministeren nej til de undersøgelser, som beslutningsforslaget her foreslår?
Per Clausen (EL), 2010-12-03:
Jeg har forstået, at det er regeringens politik, at når det handler om kommunikation mellem det offentlige og borgerne, skal alt helst fungere over internettet, og det med skriftlig kommunikation skal man droppe.
Når det så handler om kommerciel ytringsfrihed, lægger ministeren meget vægt på at sikre den, når det handler om papir.
Men man siger, at når det handler om spam via e-mail, er det fornuftigt og rimeligt at gribe ind og stoppe det.
Synes ministeren ikke, at det ville være en rigtig god idé at give et skub i retning af, at kommunikationen mellem forbrugere og virksomheder i Danmark også kommer over på internettet?
Det kunne det måske komme, ved at man ligestillede de regler, der eksisterer for at sende reklamer elektronisk, med de regler, der findes for at sende reklamer ud via papir.
Hans Christian Schmidt (V), 2010-12-03:
Jeg er udmærket godt klar over, at man kan bebrejde mig, at jeg stoler for meget på den danske befolkning.
Men ikke desto mindre er det det, jeg vil fortsætte med.
Jeg tror på det, når jeg ser sådan en ordning.
Jeg ser på, hvor mange der har gjort brug af den.
Jeg ser på de ganske få klager, jeg får på grund af den.
Jeg har altså virkelig en tro på, at hvis den danske befolkning f.eks. i begyndelsen af januar vil opleve, at det alligevel ikke er nemt med den her NemID, så kommer jeg til at høre om det.
Jeg synes altid, at man skal give et servicetjek.
Men her synes jeg faktisk, at vi har en god ordning, som vi skal prøve at lade virke.
Per Clausen (EL), 2010-12-03:
Nu vil jeg sige, at den minister, der har direkte med NemID at gøre, vist allerede har hørt om de vanskeligheder, der er der.
Men jeg vil godt spørge transportministeren om noget.
Nu tror ministeren på befolkningen, og det er jo vældig godt, men hvad er forklaringen på, at man så ikke fra de offentlige myndigheders side giver lige vilkår i forhold til, om borgerne vælger at benytte sig af it som måden at få information på om, hvad der foregår i det offentlige, og til at kommunikere med det offentlige med, eller om borgerne vælger at benytte papir?
Hvordan kan det være, at man i forhold til det offentlige diskriminerer sådan, at det bliver mere attraktivt at bruge internettet, mens ministeren, når det handler om kommerciel ytringsfrihed og reklamer, så i stedet for vælger at diskriminere de virksomheder, der benytter sig af kommunikation via internettet?
Hans Christian Schmidt (V), 2010-12-03:
Det, jeg siger, er, at vi har nogle velfungerende ordninger.
Vi kan se, at der er ganske få, der klager.
Vi kan se, at i de husstande, der vil modtage reklamer og altså ikke ønsker at sige nej til dem, læser 94 pct. dem.
Det tyder dog på noget.
Jeg kunne forstå det, hvis det var et langt lavere procenttal, men hvis 94 pct. af dem, der modtager dem, også læser dem, så tyder det da på en vis tilfredshed, også selv om man gerne vil udlægge det anderledes.
Så er der bare det, at jeg sådan set slet ikke kan forstå, at man med mig diskuterer det med at prøve på ikke at stille folk lige eller diskriminere nogen.
Jeg tænker på, at i det her forslag slutter man af med at sige: Udvalget skal samtidig analysere fordele og ulemper ved at begrænse antallet af reklamer via eksempelvis kvoter.
Man skal prøve at forestille sig, at vi nu skal have et råd eller en centralkomité eller nogle til at sidde og kigge på, hvor mange kvoter hver enkelt skal have på det her område.
Og hvem skal tjekke det?
Det er jo et bureaukrati uden lige, når jeg tænker på, at folk er godt tilfredse med det.
Karsten Nonbo (V), 2010-12-03:
Som jeg både frygtede og forventede, ville det jo ikke være nemt at tilføje noget nyt til debatten, efter at transportministeren har været på.
Men vi må konstatere, at der her er et beslutningsforslag fra Enhedslisten, Det Radikale Venstre og SF om, at vi skal – og det står der jo egentlig til sidst i forslaget – begrænse mængden af uadresserede reklamer.
Det vil sige, at vi på en eller anden måde skal have en kvote, så vi kan komme længere ned end de 20 pct.
Eller er det sådan, at vi skal have en slags smagsdommere til at vurdere dem, der reklamerer, der skal sige: Du må ikke reklamere.
Du må godt reklamere.
Det er jo reelt den eneste måde, vi kan få sådan en kvoteordning på.
Som ministeren oplyste, siger ca. 20 pct. fra, og det er jo fint nok, for så slipper de.
Hvis der er flere, som ikke ønsker reklamer, var det måske en idé, at de tog en smule ansvar for deres eget liv.
Det ville da være et begrænset lille sted at starte at se, om man orkede at sige fra over for reklamer, for det er jo ikke det største problem, man har her i livet.
Så det kunne være den første lille sejr, man kunne få for at kunne klare noget, der er større, bagefter.
Det kunne jeg egentlig godt tænke mig at man lagde sig i selen for.
Sidst vi havde en debat om det her – i går er det faktisk 2 år siden – havde Ombudsmanden lige forhandlet en løsning på plads med brancheorganisationen, og den trådte i kraft den 1. maj sidste år.
Den gav to former for nej, som modtagerne kunne vælge imellem: enten den mest kendte, »Reklamer – Nej tak« eller den, der hedder »Reklamer og gratis aviser – Nej tak«.
Den gælder for alle former for beboelse og også for sommerhusområder.
Dog får man stadig væk de her oplysninger – og dem kan vi jo alle sammen nok være glade for – fra stat, region, kommune, kirker, velgørenhedsorganisationer og selv også fra politiske partier.
Her kan jeg så sige, at jeg med spænding venter at se, hvad der sker det kommende år, når vi skal have et folketingsvalg, og hvordan de tre forslagsstillere går foran og begrænser mængden af udsendte valgbrochurer og reklamer.
Det ville da være et godt tegn, hvis man selv stoppede med at sende valgbrochurer ud i det kommende år.
Så vidt jeg kan huske, er det nogle og halvfems procent af dem, der modtager dem, der også læser dem.
Så min opfordring til de sidste, som ikke orker at sige fra, er: Prøv den lille øvelse, og få den lille sejr, så kan der senere være mulighed for nogle større sejre her i livet.
Så som det ser ud, kan Venstre ikke støtte det her beslutningsforslag.
Bente Dahl (RV), 2010-12-03:
Jeg må forstå ordførerens tale sådan, at det er, fordi vi snart er i et valgår, at Venstre ikke vil være med til at ændre loven på det her område.
Det er jo interessant.
Selvfølgelig vil vi sikre, at de, der vil have reklamer, kan få reklamer.
Det er klart.
Det hører nemlig til et godt og frit medborgerskab, at det sikres, at vi alle sammen har lov til at få de ting i vores postkasse, som vi nu gerne vil have.
Men det er nu alligevel, som jeg sagde – og der kommer mit spørgsmål til ordføreren ind – hensigtsmæssigt at nedbringe papirmængden som sådan.
Der bliver faktisk produceret ca. 130.000 t husstandsomdelte reklamer svarende til 500.000 t CO2-udledning.
Er det ikke noget, der kan bekymre Venstres ordfører?
Karsten Nonbo (V), 2010-12-03:
Nu kan jeg sådan set være en lille smule bange for at svare, for hvis ordføreren kan få det ud af min tale, som ordføreren fik ud af den første del af den, så ved jeg ikke, hvad ordføreren kan få ud af den sidste del.
Jeg sagde bare, at jeg ville se, hvordan forslagsstillerne gik foran.
Jeg har ikke nævnt noget om, at der var noget særligt i forhold til et kommende valg, og at vi ikke ville støtte det på grund af et kommende valg.
Så det er det rene spin.
I forhold til mængden af papir, der bruges til reklamer: Der er jo mange måder at begrænse det på, hvis man absolut vil.
Man kunne lade være med at pakke julegaverne ind.
Man kunne lade være med at bruge så meget pap og papir.
Der er masser af muligheder.
Hvorfor skal vi lige falde over reklamerne, når der er så mange andre muligheder for at spare papir?
Og så er det jo sådan, at reklamepapir kan genbruges.
Det har vi også fået en redegørelse fra transportministeren om.
Bente Dahl (RV), 2010-12-03:
Jeg er da glad for at høre, at ordføreren også ser muligheder for at begrænse papirmængden.
Ordføreren nævner julegaver, og vi Radikale nævner altså papirspildet ved reklamerne.
Sådan kan vi jo hver få øje på nogle muligheder.
I dag diskuterer vi det med mængden af reklamepapir.
Ordføreren er åben for at undersøge forskellige muligheder, og det er jo netop det, det her beslutningsforslag går ud på, nemlig at undersøge forskellige muligheder.
Så vil jeg gerne høre, hvordan ordføreren kan vide, at den mulighed, vi lige i øjeblikket benytter os af, nej tak-skiltet, som 20 pct. af den danske befolkning har tilmeldt sig, er den mest effektive mulighed af alle de der mange muligheder, der faktisk findes for at begrænse papirmængden i det her samfund.
Hans Christian Schmidt (V), 2010-12-03:
Nu er vi jo inde på noget, der rækker noget langt ud, men altså, jeg vil gerne være imødekommende også på det her punkt og sige, at det tager jeg gerne en diskussion om i udvalget, så vi kan prøve at drøfte det med hinanden.
For forbedringer, man kan lave, er jeg selvfølgelig altid positiv over for.
Karsten Nonbo (V), 2010-12-03:
Det er jo ikke muligheden for, at staten skal begrænse folks valgmuligheder.
Så de muligheder, jeg taler om, går netop ud på at motivere folk, som ikke læser reklamer, til at fravælge dem.
Det er et spørgsmål om, at vi yder vores eget lille bidrag og styrker vores egen idealisme.
Hvis man er imod papirforbruget, så lad være med at opsætte valgplakater, lad være med at pakke julegaverne ind i så fint et glittet papir.
Der er altså mange muligheder, og det er op til den enkelte at benytte dem, og det er ikke op staten at diktere, hvilke muligheder man skal bruge.
Henriette Kjær (KF), 2010-12-03:
Så vil jeg godt fortsætte, for man kan jo minimere mængden af papiraffald på mange måder.
Nu er vi også mange, og jeg kan forstå, at vi, der har et abonnement på en avis og måske på flere aviser, som vi får bragt hjem hver dag, skal skamme os lidt.
Vi kunne jo i princippet godt læse de her aviser på nettet.
Det er selvfølgelig et aktivt tilvalg, men hvis man vil have affaldsmængden ned, kan man jo gøre det meget effektivt ved at hindre folk i at købe noget, der animerer til, at der efterfølgende er et affaldsproblem.
Det er der bl.a. ved et avisabonnement.
Bliver det det næste, SF, Enhedslisten og Radikale Venstre vil foreslå at vi ikke må?
Bente Dahl (RV), 2010-12-03:
Tak for det.
I ministerens redegørelse siger ministeren bl.a., at Nej tak-ordningen er velfungerende, og ministeren har en række tal til at belyse den påstand.
Bl.a. viser tallene, at der er mange, der læser reklamerne, og så kan jeg jo spørge ministeren: Hvad er så problemet med at lave ordningen positiv?
Hvis der er mange, der læser reklamerne, kan ministeren vel ikke have noget imod at lave ordningen positiv i stedet for, som den er, negativ.
DTU har lavet en rapport i 2008, der har påvist en negativ miljøeffekt fra de kemikalier og tryksværter, der er brugt til fremstillingen af reklamerne.
Mener ministeren ikke, det er et problem for miljøet, at kemikalier bliver anvendt således med en negativ miljøeffekt?
To spørgsmål.
Hans Christian Schmidt (V), 2010-12-03:
Det var sådan lidt selvmodsigende.
Det første spørgsmål handlede om, som jeg forstod det, at spørgeren mente, at når nu der var så højt et procenttal, der alligevel læste dem, så kunne man jo bare lave ordningen modsat, for så ville de alligevel tilmelde sig.
Hvis det er tilfældet, kan jeg sige, at så hjælper det i hvert fald ikke noget på det miljøspørgsmål, der kom til sidst.
Altså, så ville resultatet jo være status quo.
Derfor er jeg bare nødt til at sige, at jeg tror, vi skal lade det blive ved, at en ordning, der er så ny, som den her er, skal have lov til at fungere.
Vi får ingen klager.
Jeg må sige, at når folk gerne vil læse reklamerne, synes jeg, at vi skal lade være med at gøre os til dommer over folks valg.
Det synes jeg folk selv kan gøre.
Jo, men jeg har bare den vane at se sådan på det, at hvis ikke folk klager over en ordning, er det i hvert fald en god retningspil for, at så er de ikke utilfredse med den, for ellers plejer man jo nok at kunne sige fra, hvis der er noget, man ikke ønsker
Der må jeg så bare sige, at når vi får ganske få klager, tror jeg, det er, fordi det fungerer godt.
Så synes jeg, det er god stil, at når man har sat noget i gang, lader man det lige køre for at se, om det i det hele taget virker.
Altså, det er jo ikke engang sådan, at vi kan sige, det har haft en 3-års-periode, hvor vi har set, hvordan det er.
Det har det ikke engang haft, så jeg synes, at man lige skal lade tingene virke, inden man hurtigt går videre og sætter noget nyt i stedet, særlig når der ingen klager er over ordningen, eller meget få klager.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2010-12-03:
Jeg vil gerne henlede ministerens opmærksomhed på Forbrugerrådets undersøgelse fra april 2010, hvor der meget klart står: Halvdelen af forbrugerne ønsker, at ordningen omkring fravalg af reklamer skal vendes, så det bliver en positiv tilmelding. Lytter ministeren ikke til, at halvdelen af forbrugerne gerne vil have, at ordningen skal laves på en anden måde, og at det altså ikke kun er dem, der har valgt nej tak-skiltet i dag, men også nogle af dem, der får reklamer, der gerne vil have, at de skal lave et aktivt tilvalg?
Vækker det ikke lydhørhed hos ministeren?
Hans Christian Schmidt (V), 2010-12-03:
Jamen folks synspunkter vækker altid lydhørhed hos transportministeren, og det tror jeg også godt at Folketinget ved pr. erfaring.
Der er bare det, at når jeg sidder og kigger på, at 94 pct. af dem, der får reklamer, læser dem, så tænker jeg: Det er alligevel mærkeligt, at man læser dem, hvis man i virkeligheden er imod dem.
Det kan man jo ikke vide, men jeg synes bare, det lyder sådan lidt modsat.
Så synes jeg også, det er mærkeligt, at man er meget imod en ordning, vi ikke rigtig får nogen klager over.
Det undrer mig også.
Og endelig undrer det mig, at der alligevel er så mange, der har meldt fra, og at man så bagefter siger: Der er mange flere, der gerne vil gøre det.
Jamen så er det bare lige at meddele det, og det bliver endnu nemmere i januar 2011, for så kan man bare meddele på sin NemID, at det vil man ikke have.
Jeg synes, det er nemt, og derfor synes jeg nok, at jeg godt lige vil se erfaringerne med, hvordan ordningen virker, inden vi laver om på den.
Men jeg er altid lyttende.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2010-12-03:
Men der er jo også dem, der ikke har sagt nej tak, og der er 10 pct. af dem, som siger: Det er, fordi det er for besværligt, jeg kan ikke overskue det osv.
De vil gerne have en lettere adgang.
Så der er jo nogen, der synes, det er besværligt.
Men lad det nu ligge.
Jeg synes, det er sjovt at høre en liberal tale for, at staten skal bestemme, at vi skal have reklamer.
Jeg troede, at for en, der er liberal, var det sådan noget, hvor der skulle være et aktivt tilvalg, men det er nok noget, SF er mere, end Venstre er det.
Så det tager jeg så til efterretning.
Det er jo sådan med den nye ordning, at det nu bliver mere besværligt, for nu skal vi forny vores nej tak-skilt hvert andet år.
Ser ministeren frem til at få alle de der klager i 2011, når alle de der 20 pct. af forbrugerne skal ned at sige aktivt nej tak og få et nyt skilt på posthuset?
Selv om det er via NemID, vil der jo højst sandsynligt være en skilleperiode på 14 dage, hvor man så får en masse klager.
Er det noget af det, ministeren ser frem til?
Hans Christian Schmidt (V), 2010-12-03:
Nej, altså, nu vil jeg nødig få det til at lyde forkert
Jeg siger det kun, fordi det jo ikke har noget at gøre med, at jeg ikke tager mig af problemer, men jeg siger bare, at jeg er ked af, hvis 10 pct. – hvis det tal holder – synes, det er vanskeligt at meddele, at de ikke vil have reklamer, men så må vi gøre det nemmere.
Og det gør vi jo bl.a. ved NemID, for der kan man altså sidde derhjemme, logge sig på computeren der, hvor man ellers logger sig på bank, forsikring, statslige oplysninger, og meddele, at man ikke vil have det.
Så jeg synes, vi skal give hinanden det, at vi i hvert fald lige prøver at se, hvordan det så virker her i det nye år, og så kan vi vende tilbage til det igen.
Benny Engelbrecht (S), 2010-12-03:
Tak, hr. formand.
Der kan man, som det er i dag, ikke få et nej tak til reklamer-skilt.
Jeg forstår, at det er noget, som indgår i overvejelserne hos Forbrugerombudsmanden.
Men der er et andet området, som jeg har bemærket, og som også indgår i beslutningsforslaget.
Det er en gennemgang af Robinsonlisten, altså at der ses på, om man kan lave rammerne for den anderledes.
Selv om det sandsynligvis rækker ud over transportministerens ressortområde, er det så et emne, som også transportministeren kan se at der er et behov for at se nærmere på?
Pia Olsen Dyhr (SF), 2010-12-03:
Nej, det mener jeg faktisk heller ikke.
Det plejer at være Dansk Folkepartis hofret, og det var derfor, jeg tillod mig at komme med en enkelt sag.
Man egentlig er det jo et generelt problem for vores pensionister, der bor i etageejendomme, at de skal bevæge sig ned med alle de her reklamer, og de oplever det faktisk som et problem.
Det er nogle af dem, der er i den forbrugergruppe, der gerne vil slippe for reklamer, og som synes, det er enormt vanskeligt at tilmelde sig Nej tak-ordningen.
Derfor spørger jeg ordføreren – helt alvorligt – om vi ikke skal gøre det nemmere for de her mennesker at undgå reklamer.
Og vil det ikke være mere oplagt, at man aktivt skal sige ja tak til noget, der kræver, at man slæber 55 kg ned om året.
For det er jo altså næsten at slæbe rundt på en lille person, især hvis man også selv er en lille person, så er det jo dobbelt vægt.
Kim Christiansen (DF), 2010-12-03:
Nu er det så heldigvis ikke 55 kg på én gang, det kommer jo sådan lidt i små portioner.
Men jeg tror, jeg har udtrykt mig meget klart: Nej, vi vil ikke være med til at lave en ordning, hvor man aktivt skal tilmelde sig.
Vi vil godt være med til at kigge på, om der kan findes en nemmere måde at tilmelde sig på, men jeg mener faktisk, det er relativt nemt i dag.
Jeg ved godt, at mange ældre mennesker ikke bruger computere; min egen mor er 80 år, og hun ønsker heller ikke reklamer, så hun har været nede på posthuset for at udfylde en lille formular dernede, og det virker ganske fortrinligt, vil jeg sige.
Men jeg mener ikke, vi skal lave en helt ny lovgivning, fordi der sker enkelte fejl hos Post Danmark.
Så må man rette de fejl i stedet for.
Kim Christiansen (DF), 2010-12-03:
Man kan jo hurtigt mane nogle problemer frem, når det er et kæmpe problem, at det tager 14 dage, fra man melder fra, til det rent faktisk virker.
Der er jo en vis sagsbehandlingstid for det.
Jeg kunne forstå på det, fru Pia Olsen Dyhr sagde i sin indledning, at man skulle have mulighed for et aktivt valg.
Er det da ikke et aktivt valg, at man har mulighed for at sige nej til reklamer?
Det er vel fuldstændig lige så aktivt et valg, som det er, at man har mulighed for at sige ja tak til reklamer.
Det var det ene spørgsmål.
Det andet spørgsmål er: Hvis de 80 pct., som modtager reklamer i dag, tilmelder sig, hvordan vil det så kunne få mængden af reklamer til at falde?
Det er mig komplet uforståeligt, men det kan være, vi regner på forskellige måder.
Endelig så synes jeg, at fru Pia Olsen Dyhr skulle fremlægge noget dokumentation for postulatet om, at virksomhederne oven i købet tjener penge på det her.