Kim Andersen (V), 2010-06-01:
Vi er jo nu nået til tredjebehandlingen af dette forslag, som bl.a. medfører, at vi nedsætter den kriminelle lavalder fra 15 til 14 år.
Der udspinder sig her i dag en diskussion om forslaget, som der har gjort det under førstebehandlingen og under andenbehandlingen, og som jeg har kunnet høre det indtil nu, er der intet nyt under solen.
Absolut intet.
Men det er også i orden, det er godt at få lejlighed til at gentage tingene, og her vil jeg gerne bruge min mulighed for at sige, at det fra første færd fra regeringens side – fra Venstres side, fra konservativ side, fra justitsministerens side – har været sagt, at meningen med at nedsætte den kriminelle lavalder fra 15 til 14 år ikke, naturligvis ikke, er, at 14-årige skal i fængsel.
Det, der er hensigten, og det står vi ubrydeligt fast på, og vi står ved det, er, at 14-årige skal opleve at blive mødt med en konsekvent strafferetlig sanktion, hvis de begår alvorlige kriminelle handlinger.
Det er heldigvis sådan, at kriminalitetsudviklingen i det her land ikke som sådan er stigende, men der er desværre en lillebitte gruppe af unge, som i en stadig yngre alder begår mere og mere hardcorekriminalitet.
Det er vi fra Venstres side nødt til at sige fra over for.
Vi vil ikke acceptere det.
De skal vide, at det har en konsekvens, når man overskrider samfundets love og normer og påfører andre gener og skade.
Vi tror på, at det vil have en forebyggende, en præventiv effekt.
Så er det naturligvis sådan, at der for de unge, som kommer i sådan en situation, skal tages hensyn til deres alder, familieforhold og livssituation, og de skal jo ikke ind og sidde og afsone sammen med hardcore bandekriminelle og rockere, bestemt ikke.
Det skal de heller ikke i dag, selv om de er 15 eller 16 år.
Udgangspunktet er, at de naturligvis skal i nogle særlige sikrede institutioner for børn og unge, sådan som det også fremgår af justitsministerens adskillige besvarelser til Retsudvalget under denne sags behandling.
Det er sådan, at det er regionerne her i landet, der har ansvaret for at stille de faciliteter til rådighed.
Der er bevilget midler til, at de kan etableres.
Der er for længst etableret sådanne institutioner, og der er sat nye penge af til, at der i indeværende år færdiggøres 30 nye sikrede pladser, og at der næste år kommer yderligere 26 til.
Det er opfattelsen blandt de sagkyndige og de myndigheder, der har ansvaret for dette spørgsmål, at kapaciteten dermed er dækkende.
Så vil jeg gerne sige, og det lægger vi i Venstre meget stor vægt på, at vi i forbindelse med den børn- og ungepakke, vi lancerede i efteråret, jo tog en række nye initiativer til at forebygge, at børn og unge i det hele taget kommer ud i den her situation.
Det er det, vi lægger meget vægt på, og det skal vi i fremtiden også vie mere interesse, end vi har gjort hidindtil.
Kommunerne har flere penge til forebyggende virksomhed blandt børn og unge, end de nogen sinde har haft.
Vi har rigtig mange steder et godt og velfungerende SSP-samarbejde, men vi har også nogle steder kommuner, hvor det ikke fungerer, og vi har nogle steder, hvor SSP-samarbejdet er kommet i klemme i forbindelse med strukturreformen for år tilbage.
Vi skal gøre noget mere ved at sikre, at der i tide fra de lokale myndighedspersoner tages hånd om de børn, som de sagkyndige jo ofte siger i en meget tidlig alder viser unoder og tendenser til at ville falde udenfor og gå deres egne veje.
Det fører til skulkeri fra skolen, det fører til samtaler mellem skolen og hjemmet, hvis der er et hjem, det fører til smårapseri i Brugsen, det fører til knallerttyveri og biltyveri osv. osv., fordi for mange får lov til at sejle deres egen sø, fordi der ikke i tide bliver taget hånd om dem og sat ind med de virkemidler, som er nødvendige i den enkelte situation – og der er sjældent to situationer, der er ens.
Det skal vi i samarbejde med kommunerne til at gøre meget, meget mere ved i de kommende år.
For de skæbner, der her grundlægges, bliver så uendelig triste for dem selv, deres familier og for samfundet.
De bliver ikke gode bidragydere til fællesskabet, og de kommer siden hen til at koste kommuner, regioner og stat enorme summer i forhold til sikrede institutioner og særlige behandlingsformer.
Derfor kan de penge, der bruges tidligt i et sådant forløb, ikke undervurderes.
Det er meget vigtigt, at vi da sætter ind med de nødvendige ressourcer.
Det er det, der ligger i regeringens udspil på det her område, og det bakker vi fuldstændig op om i Venstre.
Når vi så har gjort alt det, vi skal gøre, og lidt mere til sammen med den unge selv og dennes familie, havner nogle desværre i den situation, hvor vi må sige: Nu går den ikke længere, Granberg.
Nu må du mærke lovens hårde hånd, og så må du væk fra det miljø, du er i.
Du må også af præventive grunde tage din straf.
Det er derfor, vi følger med kriminalitetsudviklingen og nedsætter den kriminelle lavalder fra 15 til 14 år, men anbringelser skal naturligvis være i særlig sikrede institutioner med mulighed for idrætsudøvelse, med mulighed for at dyrke fritidsinteresser og med mulighed for læring, så man kommer ud efterfølgende på den anden side af institutionsopholdet og kan have en så normal tilværelse som overhovedet muligt.
Med de ord her vil jeg gerne endnu en gang sige, at Venstre naturligvis står fuldstændig bag det her forslag, som regeringen har fremsat, og som justitsministeren så dygtigt og sagligt har redegjort for gang på gang.
Det er sund fornuft, i orden.