Christine Antorini (S), 2010-05-25:
Jeg vil gerne takke for debatten og de bemærkninger, der har været, for det er jo et ganske alvorligt problem, der har været.
Det er rigtigt, at det ikke gælder alle uddannelsesinstitutioner, men der har desværre været for mange graverende sager, hvor nogle uddannelsesinstitutioner nok har tænkt mere i økonomi end i studerende, når man har entreret med udenlandske agenter, og man har overhovedet ikke sikret sig, hvad de egentlig repræsenterede, og hvad de kunne, bortset fra at man vidste, at de tog en rigtig god hyre for at lokke flest mulige udenlandske studerende til Danmark, uden at de nødvendigvis havde det fornødne sprogkendskab, uden at de havde de fornødne eksamener, og uden at de vidste, hvad det var, der mødte dem i Danmark.
De var blevet bildt ind, at man uden videre kunne få sig et arbejde og nogle levevilkår, som overhovedet ikke havde noget at gøre med den virkelighed, de mødte.
Det har så betydet, at Undervisningsministeriet har gennemført en række tilsyn – og godt for det – og det har også betydet, at der er blevet strammet op på en række regler.
Det vil vi gerne anerkende og også, at den tidligere undervisningsminister gik meget seriøst ind i at få strammet op på det her.
Men ikke desto mindre er der altså stadig væk nogle huller.
Det er jo ikke nogen hemmelighed – som vi også har sagt her i debatten – at vi ærlig talt synes, at det ikke bare er ærgerligt, men rigtig slapt, at de nationale retningslinjer, der skulle være på uddannelsesstederne, og som skulle have været klar for et år siden, altså ikke er klar endnu.
Og det duer altså ikke, for vi ser desværre stadig væk eksempler på, at der ikke har været sådan helt rene kanter i de aftaler, der er blevet lavet.
Og dem, der bliver tabere, er jo de udenlandske studerende, som helt uden grund bliver kastet ud i et forløb, hvor deres forældre typisk har lånt rigtig mange penge, for at de kunne komme til Danmark og få sig en uddannelse, og de får hverken uddannelse eller ordentlige levevilkår, fordi de ikke kan få arbejde, og de ender med at stå med en lang næse og en kæmpestor gæld.
Når vi har fremsat det her beslutningsforslag, er det for at gå ind og dække nogle af de huller, der er.
Vi har været meget inspireret af Holland, som er et stort uddannelsesland, og det, som Holland har gjort i en række år, er, at man har etableret nogle uddannelseskontorer, enten som selvstændige uddannelseskontorer i de lande, hvor der var udenlandske studerende, der havde en interesse i at komme til Holland og læse, eller i forbindelse med at man har indgået et samarbejde med konsulater og ambassader, fordi de ofte har en del af de ekspertiser og kompetencer i forvejen.
På den måde kan man relativt enkelt udvide med det, der skal til, for at man også her kan give en ordentlig information; man kan screene deres eksamensbeviser, gå ind i det i forhold til deres sprog osv.
Det kan man jo gøre, fordi der er et land, der har gjort det, et land, som er et meget stort uddannelsesland, og som minder om Danmark både i størrelse og i at have et mærkeligt sprog, og man så må sige, men som alligevel kan tiltrække udenlandske studerende, der har lyst til at tage en uddannelse i det pågældende land.
Sagen er jo den, at vi har en række danske uddannelsesinstitutioner, der gerne vil ud på det her marked, og som er ved at etablere sig i udlandet.
Man kommer til et fremmed land, en fremmed kultur med andre regler, og der vil man være rigtig godt hjulpet på vej af et internationalt uddannelseskontor og af det, som er med i vores beslutningsforslag, nemlig at der sker en screening af dem, man anvender som agenter.
Jeg må sige, at vi fra Socialdemokraternes side har ganske svært ved at forstå argumentet om, at det skulle være centralistisk og noget værre noget, at man laver en positivliste i forhold til, hvem de egnede agenter er, for det bruger vi jo i en række andre sammenhænge.
Og jeg vil sige, at i de sager her, hvor vi har uddannelsesinstitutioner, der skal ud på et helt nyt marked, og ret beset næsten ikke ved, hvor de skal starte for at finde velegnede agenter, ville det være en kæmpe hjælp, at Undervisningsministeriet fandt en måde, hvorpå man kunne gå ind og lave en godkendelsesprocedure.
Og det er rigtigt, at der vil være nogle, der slipper igennem det nåleøje, som viser sig alligevel ikke at være så kvalificerede agenter, som man havde håbet på, men det betyder dog, at der sker en vis screening, så hvem som helst ikke bare kan stille sig op og sige, at vedkommende er en agent, og så på meget underlødige vilkår rent faktisk rekruttere udenlandske studerende og sende dem til Danmark.
Så det ville være en kæmpe hjælp for de danske uddannelsessteder, hvis der blev lavet en positivliste.
Og det kan godt være, at man i starten skal gøre det som en positivliste og så ende med at gå over til, at det er en negativliste, når man har et veletableret system.
Det har vi bare ikke.
Både i forhold til at oprette uddannelseskontorer og lave en positivliste over kvalificerede agenter vil jeg gerne nævne nogle af de erfaringer, vi i Uddannelsesudvalget fik med fra Singapore og ikke mindst fra Kina.
Der fik vi en rigtig god dialog med bl.a. det danske kulturinstitut, som holder til i Beijing, og de har sendt et notat til Uddannelsesudvalget, hvor de peger på en række ting, der vil fremme mulighederne for at etablere både danske uddannelser i udlandet og ikke mindst, at der kommer en kvalitetssikring i forhold til udenlandske studerende, der vil til Danmark, og de peger entydigt på, at uddannelseskontorer vil være en god idé.
I Folketingets Uddannelsesudvalg har vi for et par uger siden haft foretræde fra Niels Brock, en kæmpestor uddannelsesinstitution i Danmark, som er ved at etablere sig mange steder, herunder i Kina, og på baggrund af det har de også fremsendt et notat, og også Niels Brock peger på, at det ville være en kæmpe hjælp for deres arbejde, hvis nogen hjalp dem med at kvalitetssikre både via uddannelseskontorer og via en screening af de udenlandske agenter.
Så der er en efterspørgsel efter det, og derfor håber vi nu alligevel, at undervisningsministeren vil overveje, om der kunne være en idé i det.
Der er jo en mulighed for, at vi også i forligskredsen kunne kigge nærmere på det – og det er det sidste, som jeg vil nævne fra vores beslutningsforslag – for i globaliseringspuljen har vi jo haft et særligt indsatsområde i forhold til at styrke internationaliseringen, herunder at der kommer kvalitet i det, og der blev etableret en såkaldt servicepakke for at styrke Danmark som uddannelsesland.
Vi synes, det vil være oplagt at kigge på, om vi kunne være lidt mere præcise med hensyn til, hvad den servicepakke kunne bruges til netop i forhold til en positiv screening af agenter og etablering af uddannelseskontorer.
Jeg vil minde om, at beslutningsforslaget jo ikke siger, at vi skal gøre det på den her måde, men at der skal etableres et hurtigtarbejdende udvalg, der kigger på mulighederne og de erfaringer, der er, herunder de henvendelser, vi har fået fra danske institutioner, der kunne ønske sig, at der skete en opstramning.
Vi er ikke så bange for at sige kontrol, for vi tror, at det er en kontrol, som vil hjælpe internationaliseringsbestræbelserne i Danmark, både til gavn for de mange uddannelsesinstitutioner, der gerne vil gøre det godt, og ved at vi forhindrer de få, der ikke har gjort det rigtigt, i at gøre sådan igen, og det vil også gavne de udenlandske studerende, ved at de, når de kommer til Danmark, kan det, der skal til, så de får en rigtig god uddannelse, som de kan bruge videre i deres liv.
Jeg vil gerne takke SF, De Radikale, Enhedslisten og Liberal Alliance for at støtte vores forslag.
Det er ikke helt nok til et flertal, men vi vil bare opfordre til, at ideen bliver taget med i det videre arbejde.