Eigil Andersen (SF), 2011-05-03:
Hvert år får mellem 30.000 og 35.000 danskere konstateret kræft.
Det er kræfttilfælde, som formodentlig kunne være undgået, hvis man var blevet udsat for mindre farlige stoffer i arbejdsmiljøet.
Det er altså temmelig mange menneskers skæbne, det drejer sig om, og alene på grund af de her tal er der grund nok til at se på, om de gældende regler er gode nok.
Og der tror vi, som det er fremgået, at der er behov for ændringer.
Det skal navnlig ske ved at erstatte et farligt stof eller materiale med et ufarligt, mindre farligt eller mindre generende stof eller materiale eller arbejdsproces.
Hvis arbejdsgiveren ikke efterlever den forpligtelse, er det Arbejdstilsynets opgave at sørge for, at det sker, f.eks. gennem et påbud.
Men et firma kan også slippe for at bruge et andet og mindre farligt stof eller slippe for at bruge robotter, altså substitution.
Ifølge de gældende regler kan en samlet afvejning, hvor man også tager hensyn til tekniske egenskaber og virksomhedens økonomi, give virksomheden en fribillet i forhold til substitution, at man altså kan slippe for at substituere.
Det vil sige, at så kan virksomheden stadig væk bruge kræftfremkaldende stoffer og materialer, bare de fornødne sikkerhedsforskrifter er anvendt, og det er ofte ikke tilstrækkeligt.
Så vidt vi kan se, skal Arbejdstilsynet rette sig efter oplysninger fra virksomheden om, at det er for dyrt at bruge et mindre farligt stof eller bruge robotter.
Så vidt vi kan se, er der ingen nærmere retningslinjer for, hvorvidt og i givet fald under hvilke forudsætninger Arbejdstilsynet kan underkende en virksomheds samlede afvejning, og det er jo ellers et meget, meget centralt spørgsmål.
Det vil sige, at man så kan risikere, at når en virksomhed har sagt, at det er for dyrt, bliver medarbejderne stadig væk udsat for de her alvorlige kræftfremkaldende stoffer.
Derfor bør det sikres, at en virksomhed som f.eks. LM Wind Power ikke, som det har været beskrevet i medierne her i februar 2011 og senere, skal kunne beslutte at fortsætte med at udsætte medarbejderne for det kræftfremkaldende stof styren ved produktion af vindmøller, selv om andre vindmøllevirksomheder som Vestas og Siemens, som det er nævnt, ifølge medierne for længst har substitueret styren og/eller minimeret medarbejdernes omgang med det stof, bl.a. ved at bruge automatiserede arbejdsprocesser.
Resultatet er, som jeg også var inde på tidligere, at medarbejderne på LM Wind Power har døjet med forgiftning af styren, der har medført kvalme i hverdagen, hovedpine, betændte bylder, diarré, svigtende hukommelse og problemer med åndedrættet plus mere langsigtet altså risikoen for at udvikle hjerneskader og kræft.
Det er særdeles alvorligt.
I SF mener vi, det ser ud til, at lovgivningen, som jeg har nævnt det, ikke i tilstrækkelig grad giver Arbejdstilsynet hjemmel eller kompetence til at give påbud om substitution, og der opfordrer vi så i forslaget regeringen til snarest muligt gennem lovgivning eller på anden måde, hvis det kan lade sig gøre, at sikre, at Arbejdstilsynet håndhæver arbejdsgiverens pligt til at sørge for, at farlige stoffer og materialer på arbejdspladsen fjernes eller erstattes med noget mindre farligt.
Der, hvor vi ønsker at det her skal effektueres og der skal gives større magt til Arbejdstilsynet, er altså for de stoffer, der står på Arbejdstilsynets kræftliste, eller stoffer, der kan give reproduktionsskader, altså påvirke evnen til at få børn – herunder dem, der gør, at man risikerer at få misdannede børn – eller som kan give nerveskader, altså f.eks. hjerneskader.
Ud fra debatten her i dag og i det hele taget vil vi meget gerne indgå i en dialog om, hvordan en strammet lovgivning skal se ud.
Det kan sagtens være, at der er noget af det, som vi har foreslået, som skal tilpasses, og hvor man skal bevæge sig i en lidt anden retning, men bare fastholde hovedsigtet.
Vi vil gerne give arbejdsmiljørepræsentanterne en stærkere rolle, hvor det bliver et vigtigt aspekt, når Arbejdstilsynet skal vurdere sagen, om arbejdsmiljørepræsentanterne er enige i, at det bliver en urimelig stor udgift for arbejdsgiveren at bruge robotter eller et mindre farligt stof.
For de ansatte og deres repræsentanter står jo i den situation, at det på den ene side er dem, der skal lægge krop til de farlige stoffer og de mulige dødbringende sygdomme, men at det på den anden side også er deres arbejdsplads.
Så vi mener faktisk, at de har nogle gode forudsætninger for at indgå i en dialog her.
Som jeg har nævnt det, er det vores mening, at Arbejdstilsynet skal have det sidste ord i sagen, og der kan det godt være, at vi ikke har fået det formuleret helt på den måde, som vi faktisk har tænkt det.
Men det er Arbejdstilsynet, der skal afgøre, om der så skal gives et påbud om at bruge et mindre farligt stof eller robotter.
Men hvis man eventuelt, hvis man brugte epoxy, kunne pakke det ind i nogle maskiner, så det foregik, uden at mennesker kom i berøring med det, var det jo en anden situation, og min fornemmelse er, at det er noget i den stil, der har været tale om hos nogle af de andre vindmølleproducenter.
Så nævnte ministeren, at hun mente, det ville være i strid med et EU-direktiv om kemiske stoffer, hvis vores forslag blev vedtaget.
Jeg vil sige generelt, at jeg mener, Danmark på mange punkter optræder som den alt for flinke dreng eller pige i klassen i forhold til EU, mens andre lande ikke er så nidkære med hensyn til at efterleve ethvert bogstav.
Vi har også set herhjemme i forbindelse med det, der hedder anerkendelsesdirektivet, som har noget at gøre med uddannelse, og som havde store virkninger for sikkerhedsuddannelserne i Danmark, at den nuværende regering havde én opfattelse af, hvad man kunne inden for de rammer, for 3-4 år siden, mens man for 2 år siden havde den stik modsatte vurdering af, hvad der kunne lade sig gøre.
Så EU-direktiver kan altså også fortolkes, og jeg tvivler på, at det her ville være i uoverensstemmelse med EU's direktiv om kemiske stoffer.
Så nævnte ministeren, at der f.eks. er tale om, at alle virksomheder skal indsende papirer i de her sager.
Det er sådan set ikke tilfældet; det er noget, man skal gøre, hvis man ikke laver en substitution.
Der, hvor man gør det, skal der ikke indsendes noget som helst, for der er det jo foregået på den rigtige måde. Jeg har nævnt, at man ikke bare skal se på virksomhedens omkostninger, men også skal se på medarbejdernes omkostninger, altså de menneskelige omkostninger, og det er jo lige præcis den afvejning af, hvor alvorligt det er, at man kan skade ansatte – og det vil sige, at familier kan miste familiemedlemmer på den konto – i forhold til virksomhedens omkostninger.
Og der er det klart, at i sidste ende er det Arbejdstilsynet, som er bedst til det.
Afslutningsvis vil jeg nævne, at ministeren et par gange fremhævede, at lovgivningen siger, at der skal være et sikkert og sundt arbejdsmiljø, og at det har arbejdsgiveren ansvaret for.
Det er så rigtigt, som det er sagt, og hvis lovgivningen blev fulgt, levede vi jo i et paradis med hensyn til arbejdsmiljø.
Men det er der jo ikke nogen af os der tror på.
Vi ved alle sammen, at sådan fungerer det ikke i praksis, og det er LM Wind Power jo netop et eksempel på, nemlig at lovgivningen ikke bliver fulgt.
Derfor er det, at der er brug for bl.a. et Arbejdstilsyn og der er brug for nogle arbejdsmiljørepræsentanter, som har en vis indflydelse på det, der skal ske.
Og der kan vi sige, at arbejdsgiverne i Danmark i høj grad har brug for ikke bare støttepædagoger i form af Arbejdstilsynet og arbejdsmiljørepræsentanterne, som kan hjælpe dem med at sørge for et ordentligt arbejdsmiljø, men de har indimellem også brug for Arbejdstilsynet i den rolle, som man kunne kalde den mere kontrollerende og styrende, og hvor man kan pålægge virksomhederne noget.
Men jeg ser frem til, at vi i Arbejdsmarkedsudvalget får en god dialog og debat om det her.
Som sagt er vi åbne over for, hvordan man kan gribe det her an i detaljer.