runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Kristian Skibby (DF), 2013-01-23:
Jeg takker for svaret, men jeg synes ikke rigtig, der var noget nyt i det.
Altså, i forhold til boligjobordningen, håndværkerfradraget, stod der mig bekendt bl.a. i regeringens egen finanslovaftale fra 2012 klokkeklart, at der ville komme et supplement eller et alternativ til håndværkerfradraget, hvor man så ville gå målrettet efter, at de fradrag, der så ville være til gavn for håndværksindustrien, ville være fradrag, der ville gå til energirigtige renoveringer osv.
Det var det, der blev skrevet ind i finanslovaftalen.
Så var det jo, at man valgte at forlænge boligjobordningen med 1 år ekstra, netop for at få de ting på plads.
Det, vi så kunne se, da man kom frem til finansloven for 2013, var, at regeringen havde fjernet det hele.
Det, man havde stillet vælgerne i udsigt, havde man fjernet – man havde så også fjernet det, som man ville fjerne.
Men det nye kom ikke.
Og der synes jeg da, at ministeren må prøve at reflektere over, at det faktisk stod i finanslovaftalen for 2012, at der ville komme en ændring.
Ligeledes har regeringen med hensyn til hjemmeserviceordningen bebudet, at man faktisk arbejdede på at lave en udvidelse af hjemmeserviceordningen, således at den ikke kun skulle omhandle de her 25.000 husstande, som var der under den gamle ordning, men at der faktisk ville komme en ny hjemmeserviceordning, som ville blive bredere funderet.
Den er heller ikke kommet.
Og det er altså noget, regeringen selv har committet sig til.
Det er muligt, at det ikke er ministeren, der har gjort det, men det er der så andre ministre der har gjort.
Og det synes jeg selvfølgelig også at økonomi- og erhvervsministeren må forlige sig med.
Hans Kristian Skibby (DF), 2013-01-23:
Tak, hr. formand.
Jeg vil gerne fortsætte lidt i den samme boldgade over for økonomi- og indenrigsministeren, for det er jo ganske interessant for os som opposition at få lidt større kendskab til, hvad ministrene egentlig mener med hensyn til, hvad det er for vækstinitiativer, vi kan se frem til vil komme fra de forskellige ministre, set i forhold til en udmelding, der kom fra statsministeren på hendes forrige pressemøde, om, at man ville få en løbetid frem til den 1. marts til at komme med indspark til, hvilke initiativer der vil komme for at øge beskæftigelsen i Danmark.
Det er den her omtalte jobpakke, som fylder meget i medierne.
Der er det jo sådan, at vi kan se, at den regering, vi har i dag, eksempelvis i december måned valgte at fjerne nogle af de vækstinitiativer, som var i gang, og som vi kunne se understøttede en sund beskæftigelse i mange af de liberale erhverv i Danmark.
Det er nogle af de steder, hvor man fra regeringens side har valgt at fjerne nogle af de her tilskyndelser til at få ting lavet og dermed få skabt arbejdspladser inden for danske håndværkserhverv.
Jeg vil selvfølgelig gerne spørge ministeren om det her med, at man fra regeringens side har valgt at fjerne nogle af de vækstinitiativer, der var der, uden at komme med nogle andre, for så nu ganske kort tid efter nytår at komme med en ny tænkepause til regeringen frem til den 1. marts til at komme med nye vækstinitiativer.
For vi bliver jo en smule rundtossede, når vi oplever, at regeringen fra den 1. januar fjerner vækstinitiativer for så på et af de første pressemøder i det nye år at sige, at nu har man behov for en tænkepause frem til den 1. marts, og så vil man komme med nogle nye vækstinitiativer.
Der er vi altså nødt til at få ministerens kommentarer til, hvad man på ministerens område mener at ville bidrage med til de her initiativer.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2013-01-23:
Er det rigtigt forstået, at økonomiministeren ikke er så optaget af at lette afgifter og skatter?
Når jeg lytter til økonomiministeren, lyder det sådan lidt vagt, altså at vi skal se det store billede.
Vi er vel nogenlunde klar over, hvor skoen trykker, vi er vel også nogenlunde klar over, at det er nu, arbejdspladserne flytter ud af landet, at det er nu, der skal sendes et signal om, at skatten kun kan gå én vej i det her land, og det er ned, og at vi er nødt til at vise løntilbageholdenhed i en længere periode fremover for at blive konkurrencedygtige.
Derfor vil jeg så spørge igen: Indgår det med vægt i ministerens overvejelser at nedsætte skatter og afgifter?
Margrethe Vestager (RV), 2013-01-23:
Den plan for økonomien frem til 2020, som regeringen har fremlagt, giver plads til – hvis reformer bliver gennemført – at der kan være en offentlig vækst på 0,8 pct., samtidig med at der jo er en betydelig større vækst i samfundet som helhed.
For man kan ikke have vækst i den offentlige sektor, hvis ikke man har vækst i samfundet som helhed; det synes jeg et eller andet sted giver sig selv.
Der er måske en forskel i måden at se det politiske arbejde på, ved at statsministeren har annonceret det her arbejde, bl.a. for at give lejlighed til, at der kan gives input til det arbejde.
For jeg synes, at der er meget stor forskel på den rene lobbyisme, hvor man siger, at ens branche har brug for lige netop dét, og så det at bidrage til, at det generelt bliver bedre at drive virksomhed i Danmark for derigennem at skabe flere arbejdspladser.
Sådan som jeg hører både organisationer, enkeltvirksomheder og fagbevægelse, har man taget den invitation op og vil meget gerne komme med ideer til, hvad man synes, altså komme med noget, der handler om mere end blot at imødekomme den, den eller den lobbyist, altså hæve sig op på niveauet over og svare på: Hvordan får vi egentlig lavet et samfund, hvor det er attraktivt at placere sin virksomhed?
For ellers er der jo, når der på et tidspunkt bliver bedre konjunkturer, lidt lunere politiske vinde, risiko for, at de går uden om Danmark, altså hvis vi ikke er blevet dygtigere og mere konkurrencedygtige, altså i det hele taget har gjort Danmark til et mere attraktivt sted at skabe private arbejdspladser.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2013-01-23:
Jeg kan jo så forstå, at økonomiministeren ikke er helt klar over, hvad regeringens vækstpolitik vil indeholde, og hvordan den skal finansieres.
Det kan selvfølgelig også hænge lidt sammen med, at statsministeren pludselig bebudede de her ting i sidste uge, og at det måske ikke er afstemt med økonomi- og indenrigsministeren.
Men statsministeren efterlyser jo nu ideer, og det gør økonomiministeren også, fra alle sider og fra de økonomiske ministre, og derfor glædede det mig også at høre i fjernsynet, at økonomiministeren mente, at de her initiativer skulle være fuldt finansierede.
Og derfor er det jo naturligt, at man bruger besparelserne på kontanthjælp og SU til at skabe varige job.
Det andet er jo, om man så opretholder sit vækstmål på 0,8 pct., som regeringen har bebudet, og der vil jeg da gerne spørge økonomiministeren: Kan økonomiministeren forestille sig, at regeringen kommer med et lavere vækstmål end de 0,8 pct.?
Margrethe Vestager (RV), 2013-01-23:
Jeg ved ikke, om der er nogen forskel i forhold til Venstres politik, for det, regeringen arbejder med, har i sagens natur ikke så meget at gøre med det.
Jeg synes, det er vigtigt at se det at drive virksomhed i Danmark som noget, der afspejler helheden i det vilkår, der er for det.
Det indebærer både spørgsmål om skatter, afgifter, om vi kan rekruttere de medarbejdere, vi gerne vil have, om vi har en infrastruktur, som understøtter den virksomhed, vi gerne vil drive, om vi har adgang til også en digital infrastruktur, som er med til at fremme de vilkår, som er vigtige for vores virksomhed.
Jeg synes, det samlede billede er vigtigt, og her vejer skatter og afgifter selvfølgelig med den vægt, de nu engang har.
Når hr. Claus Hjort Frederiksen netop i sit indledende spørgsmål siger, at pakken ikke er fremlagt endnu, og at der ikke er noget, der er udelukket, ligesom der ikke er noget, der er sat mærker på, fordi man har en åben tilgang til det, så ville det da også være underligt at sige, at lige præcis det skal med.
Jeg synes, det ville være særdeles velkomment, hvis Venstre har nogen bud på det; jeg skal ikke kunne redegøre for dem alle sammen, for jeg tror ikke, jeg har fulgt godt nok med, for det, jeg umiddelbart husker mest, er nulvækst i den offentlige sektor og en boligjobordning, og der må jeg sige, at regeringen går efter noget, der har en større helhed i sin grundtænkning.
Så er det i øvrigt en meget god lejlighed, synes jeg, til at kvittere for nogle af de overenskomster, som er indgået, især for de konkurrenceudsatte erhverv, hvor man jo faktisk har opnået en relativ løntilbagegang, netop fordi man fra arbejdsmarkedets parter side gerne vil bidrage til, at ens virksomhed er konkurrencedygtig.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2013-01-24:
Det forslag, vi behandler nu, skal sikre, at oplysninger om en dopingsanktion kan videregives til relevante parter, således at det bliver muligt at få udelukket dopingmisbrugere fra træning i de motionsog fitnessentre, som er undergivet dopingkontrol, samt idrætsorganisationer og -foreninger.
Der stilles således konkret forslag om etablering af et såkaldt hit- eller no hit-register, hvor idrætsorganisationer og -foreninger samt de parter, som har indgået en samarbejdsaftale med Anti Doping Danmark om bekæmpelse af doping, i forbindelse med indmeldelse af nye medlemmer kan tjekke, om vedkommende har en verserende dopingsanktion, som gør, at vedkommende ikke kan optages som medlem.
Det kan der jo være rigtig mange gode intentioner bag, og dem har vi allerede hørt her fra talerstolen.
I Liberal Alliance er vi mere tilhængere af en model, der handler om, at motions- og fitnesscentre er underlagt en form for mærkningsordning, der betyder, at centre, hvor der gennemføres systematiske dopingkontroller, kan markere tydeligt over for brugerne, at her foretages der dopingkontrol.
På den måde findes der centre, hvor forældre trygt kan sende deres børn hen, uden at der er risiko for, at det er et center, hvori der foregår doping.
Det er det, der ville være fordelen ved at have sådan en model.
Det ønske, man har her, baserer sig, sådan som vi ser det, mere på en tanke om, at man kan fjerne doping helt, og det tror vi er meget naivt, for det er ikke det afgørende, hvor det foregår, men i virkeligheden, om det foregår.
Og derfor stemmer vi imod forslaget.
Flemming Møller Mortensen (S), 2013-01-24:
Mange tak.
Kan ordføreren ikke bekræfte, at det, der er gældende lovgivning i dag, det, man betegner som mærkningsordningen, lige nøjagtig betyder det, som hr. Simon Emil Ammitzbøll står og taler for, nemlig at de centre, som er tilknyttet Anti Doping Danmark, har pligten til at sikre, at der både på internettet og i centeret markeres, at de er tilknyttet Anti Doping Danmark og dermed allerede i dag signalerer, at de har valgt at tage en offensiv holdning i forhold til at arbejde mod dopingmisbruget i Danmark?
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2013-01-24:
Det kan jeg bekræfte, hvorfor vi ikke ønsker ændringer.
Flemming Møller Mortensen (S), 2013-01-24:
Jeg forstår bare ikke helt, hvad det er, hr. Simon Emil Ammitzbøll udtrykker som Liberal Alliances ønske, når det rent faktisk er lovgivning i dag.
Men vi har ønsket fra flertallet at sige, at det ikke er tilstrækkeligt, vi ønsker at gå videre, for vi har ikke set den ønskede effekt, nemlig at dopingmisbruget i Danmark er blevet reduceret.
En af hjørnestenene eller grundstenene eller grundelementerne i, at vi ønsker den her ordning rent elektronisk, er jo, at den giver mulighed for centrene til at undersøge, om det er sådan, at en misbruger, der i et center er blevet kontrolleret af Anti Doping Danmark og ikke kan komme der mere, bare kan gå to blokke længere ned og gå ind i et nyt center, uden at de der har mulighed for at kontrollere det.
Så jeg forstår ikke bevæggrunden, ud over at jeg er klar over, at Liberal Alliance altid går imod regulering, men så sig dog, det er det, man gør.
Simon Emil Ammitzbøll (LA), 2013-01-24:
Som det fremgik af min tale, støtter vi en model som den, der hidtil har været.
Så siger hr. Flemming Møller Mortensen, at flertallet ønsker at gå videre.
Marianne Jelved (RV), 2013-01-24:
Jeg vil gerne kvittere for den overvejende positive modtagelse af lovforslaget, som jeg er meget glad for.
Og så vil jeg gerne understrege, at det, hvilket flere ordførere jo også har sagt, er ét forslag ud af en række forslag på i alt otte, der tilsammen skal bekæmpe doping yderligere, i forhold til hvad vi hidtil har kunnet gøre. Det, jeg synes er rigtig positivt og interessant ved det her forslag – og jeg appellerer sådan set til, at både Enhedslistens ordfører og Liberal Alliances ordfører vil reagere på det; ikke her, men gennem spørgsmål i udvalget under arbejdet med lovforslaget – er jo, at vi prøver at lave et register, som er et meget lidt omfattende register, fordi det kun skal indeholde et cpr-nummer og så en grøn eller en rød farve, alt efter om man har fået en sanktion eller ikke har fået en sanktion.
Og så skal det jo være begrænset, hvor lang tid man er i det register.
Der skal være et tilsyn med det, som sikrer, at dem, der har udstået deres sanktion, bliver slettet.
Derfor synes jeg ikke, at det er rimeligt at skabe et billede af, at nu går vi ind i et meget stort registersystematisk arbejde, hvor vi ligger inde med mange oplysninger, som er personlige, og dermed nærmest afsiger det, som hr. Jørgen Arbo-Bæhr kaldte en form for livstidsdom.
Det bliver der altså ikke tale om.
Men det synes jeg godt jeg vil have mulighed for at belyse, hvis der bliver stillet nogle spørgsmål under udvalgsarbejdet, så vi får mere klaring på det, ikke alene af hensyn til medlemmerne af Folketinget, men også til den offentlighed, som følger de her initiativer.
Der skal jo ikke skabes usikkerhed, hvis ikke der er grund til det, om, hvad det er for en form for register.
Det er jo rigtigt, som det også er blevet sagt og bl.a. fremhævet af hr. Flemming Møller Mortensen, at der allerede er et eksisterende system, hvor motionscentre og fitnesscentre, der samarbejder med Anti Doping Danmark, har et mærke, så man kan se det.
Det er jo en tryghed for de forældre, der sender deres børn og unge mennesker til træning på sådan nogle centre, at de ved, at der foregår et systematisk arbejde for at begrænse og selvfølgelig helst fjerne doping, for doping er en forfærdelig uskik.
Jeg er da enig med hr. Simon Emil Ammitzbøll i, at det nok ikke er rimeligt at tro, at man kan komme af med det fuldstændig, men vi kan da begrænse det og gøre, hvad vi kan, for at sikre nogle miljøer, hvor de unge og andre borgere selvfølgelig kan komme og have en tryghed ved, at der altså er så stærk kontrol med doping, så man kan betragte det som et ordentligt miljø, som ens børn og unge kommer ind i.
Så med disse ord vil jeg bare appellere til, at vi for at få opklaret nogle af de spørgsmål og bemærkninger, som især hr. Jørgen Arbo-Bæhr kom med, får en spørgerunde i udvalget og måske et samråd om det for at få klarlagt de her problemer.
Men jeg vil kvittere over for alle de andre partier, som var positive og bakkede op omkring forslaget.
Eyvind Vesselbo (V), 2013-01-24:
Jeg vil godt starte med helt generelt og overordnet på kulturområdet at sige, at jeg godt kunne tænke mig, at der kom en noget mere sprælsk, livlig og perspektivrig kulturdebat i det danske samfund.
Det er, som om det hele er gået i stå på kulturområdet.
Man taler om værdidebat, og værdidebat er så noget helt andet end det at drøfte vores kulturpolitik og den kulturpolitiske linje.
Man må sige, at i tidligere tiders diskussioner på kulturområdet – nogen kan huske kunstfondsdebatterne, som jo virkelig satte gang i tingene – kunne man være enig eller uenig i det, der skete på kulturområdet, men der var en debat.
Den er sådan set stort set væk i øjeblikket.
Så jeg håber, at der kunne ske et eller andet, og at regeringen også vil kunne gøre noget, stimulere, så vi kunne få en saglig, god debat om kulturområdet og ikke om alle mulige andre ting, som nogle prøver at passe ind i en debat på det her område.
Jeg må sige, at det her lovforslag jo nok ville have skabt debat for mange år siden.
Det handler om, hvordan man giver støtte til kunstnere, men det går meget stille og roligt.
Jeg vil sige, at det sådan set er et godt lovforslag, fordi det forenkler hele kulturstøttesystemet, ved at man får nedlagt Statens Kunstråd og får ført det over i Statens Kunstfond.
Det er fint.
En af de vigtige ting på kulturområdet er, at vi fastholder vores armslængdeprincip.
Det skal ikke være politikere, der sidder og styrer økonomien eller uddeler ting til kunstnere og andet på kulturområdet.
Det skal være folk, som har en baggrund på kulturområdet, som skal være med til at gøre de her ting.
Så det er altså vigtigt, at vi får et system, hvor armslængdeprincippet bliver holdt i hævd.
Det her lovforslag drejer sig i øvrigt også om at få sat fokus på nogle områder inden for kunsten, nemlig kunsthåndværk, design og arkitektur, som tidligere ikke har haft de samme muligheder som andre kunstarter for at få projektstøtte og støtte i det hele taget.
Det var ikke sådan, at de ikke kunne få det, men de havde ikke samme muligheder, og det gives også i den her sammenhæng.
Så er der spørgsmålet om de livsvarige ydelser, og der kan jeg forstå, at vi laver en stor revolution.
Vi kalder det ikke livsvarige ydelser mere.
Nu kalder vi det Statens Kunstfonds hædersydelser.
Det er selvfølgelig udmærket at kalde det noget andet.
Der sker også den lille ændring, at når man når til en vis indtægt, får man ikke længere støtte efter de principper, der er for de der hædersydelser.
Det er dog sådan, at der er lavet en lille tillægsbeslutning til forliget, således at dem, der får det på nuværende tidspunkt, kan fortsætte med at søge det.
Så vi støtter forslaget, men jeg vil godt understrege min appel i starten om, at vi alle sammen på kulturområdet kunne være med til at få sat en ordentlig, saglig og dynamisk kulturdebat i gang, for det er der ikke i øjeblikket.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2013-01-24:
Først og fremmest vil jeg godt understrege, at jeg er arg modstander af doping, og at jeg synes, vi bør se på, hvorfor dopingspøgelset vokser overalt i verden.
Udgangspunktet er, at den moderne konkurrencesport har udviklet sig gennem mere end 100 år.
Noget af det mest kendetegnende er, at sporten er blevet en stor del af profitproduktionen også i Danmark.
Store virksomheder tjener milliarder af kroner, dollars og euro på rekvisitter og nu om dage på dopingpræparater.
Jeg tror, at vi kan holde misbrug af doping nede, hvis vi bruger nogle internationale midler, ikke mindst gennem WADA.
Alligevel er jeg ualmindelig skeptisk over for dette lovforslag.
Lovforslaget handler jo om at opbygge et elektronisk register, som kan bruges af en lang række private foreninger inden for idrætsverdenen, ikke mindst motions- og fitnesscentre.
Jeg er fuldstændig klar over, at intentionen er god nok, nemlig at være med til at bekæmpe doping.
Hvis lovforslaget overhovedet skal virke, skal personfølsomme oplysninger flyde mellem private aktører, og dermed stiger risikoen for misbrug og for, at oplysningerne kommer ud til parter, som de ikke bør tilgå.
Når vi snakker om dopingsanktionerede, handler det efter min mening om folk, som har overtrådt dopingreglerne, men det handler som regel ikke om overtrædelse af straffeloven, og dermed er det betænkeligt retssikkerhedsmæssigt.
I øvrigt står det lidt uklart, om folk i virkeligheden får en livstidsdom, når de én gang står i registeret.
I modsætning til dette register skal vi bruge en bred palet over for doping.
Det handler bl.a. om et effektivt oplysningsarbejde og om hjælp til at stoppe et dopingmisbrug, hvis man først er kommet ud i det.
Det handler også om effektive testordninger på både eliteområdet og på breddeområdet.
Desuden skal vi opbygge den internationale indsats over for de firmaer, som i dag tjener styrtende med penge på at producere de kendte dopingmidler.
Jeg synes, at vi skal bruge de ressourcer og de folk, som ved meget mere om doping, end vi andre ved som politikere.
Derfor vil jeg stemme imod lovforslaget.
Alex Ahrendtsen (DF), 2013-01-24:
Lovforslaget er en udløber af to politiske aftaler: en om Statens Kunstfond, hvor Dansk Folkeparti er med, og en om de livsvarige ydelser, hvor Dansk Folkeparti står udenfor.
Derfor kan det godt undre os, at aftalerne er skrevet sammen til et samlet lovforslag.
Derfor vil vi bede om, at lovforslaget bliver delt op i to, som så vidt muligt kommer til at svare til aftalerne.
Ellers bliver det svært for os at stemme for, og det ville jo være mærkeligt, når vi er med i aftalen om lovens væsentligste ændringer, nemlig dem om Statens Kunstfond.
Dem er vi egentlig ret glade for.
De forenkler kunststøttesystemet, og de får politikerne væk fra repræsentantskabet.
Derudover slår loven fast, at det er kunstnerisk kvalitet, der er afgørende for støtte.
Der var besynderlige forslag fra høringsparter om, at køn, etnicitet og andre mærkværdigheder skulle skrives ind som kriterium.
Det er en glimrende tilføjelse, så vi kan komme det omfattende københavneri til livs.
Er der to kunstnere, der har samme høje kvalitet i deres arbejde, skal kunstneren fra Vadehavet fremover tilgodeses frem for den københavnske.
Forhåbentlig kan det komme noget af indspistheden i de københavnske kunstnerkredse til livs.
Det har vakt en del kritik, at man fremover kan se, hvem der har ansøgt, og hvem der har fået afslag.
I Dansk Folkeparti står vi meget uforstående over for kritikken.
Det er jo skatteborgernes penge, vi taler om, så selvfølgelig skal der være åbenhed om det.
Desuden vil det forhåbentlig modvirke indspistheden i kunst- og kulturverdenen.
Venstres ordfører, hr. Eyvind Vesselbo, efterlyste kulturdebat, og måske får han det nu.
Lovforslaget omhandler nemlig også de livsvarige ydelser eller hædersydelser, som man nu kalder dem.
Dansk Folkeparti er stadig imod denne form for kunststøtte, fordi kontanthjælpsprincipper ikke hører hjemme i kunststøtte.
Det er uforståeligt, at borgerlige partier som Venstre og Det Konservative Folkeparti ikke stod fast på at få dem afskaffet.
Det er i mine øjne stærkt skuffende.
Jeg køber ganske enkelt ikke ordene om, at de livsvarige ydelser drejer sig om at hædre en kunstner.
Livsvarige ydelser er en uskik i et moderne folkestyre, hvor der er så mange andre muligheder for at tilvejebringe midler til livets opretholdelse.
Kommuner kan samarbejde om dem; der kan gives dispensation til gymnasier, der vil drive musikalske grundkurser; musikdramatik kan støttes; det præciseres, at musikskoler skal udvikle elevernes musikalske kompetencer.
Samtidig giver loven også ministeren ret til at fastsætte regler igennem en bekendtgørelse, der skal opstille nationale rammer for skolerne, hvilket er ganske godt.
Så vil der også blive lidt mere frihed til kommunerne til at indrette musikskolerne mere hensigtsmæssigt.