runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anne Grete Holmsgaard (SF), 2009-05-14:
Vi er enige i, at Rådet skal udlevere de oplysninger om sit budget, som både budgetkontroludvalget og Europa-Parlamentet har bedt om.
Det var med et meget stort flertal, må man jo sige.
For det er det helt overvældende flertal, der har sagt til Rådet, at man ikke vil godkende dets regnskab for 2007.
Det vil man have udsat til efteråret, og man beder dem om at komme med de her oplysninger.
Så jeg vil sige, at jeg da syntes, det var godt, at finansministeren var åben, for det er jo faktisk vigtigt, at der er nogle landerepræsentanter, nogle regeringsrepræsentanter i Rådet, der går i gang med at sige, at nu må vi altså har gjort det her.
Vi kan ikke på den ene side stå og sige, at vi ønsker åbenhed, og så på den anden side holde os til en gentlemanaftale fra 1970.
1970 er rigtig mange år siden, og det var altså en situation, hvor Europa-Parlamentet jo ikke engang var folkevalgt og havde en meget, meget svag position, og hvor Rådet var meget stærkt over for Europa-Parlamentet.
Og at man dengang har lavet en eller anden aftale om, at man ikke kigger i hinandens regnskaber og ikke reviderer dem, må vi altså have moderniseret, sådan at Europa-Parlamentet har adgang til Rådets regnskab.
Det er jo ikke sikkert, at der overhovedet er noget galt i det regnskab, og det er rigtig nok, at budgetkontroludvalget sådan set heller ikke har været kritisk over for det.
Men man må sige, at man i åbenhedens navn altså simpelt hen er nødt til at fremlægge de oplysninger, som Europa-Parlamentet ønsker.
Det tror jeg vil være i alles interesse.
Det er i hvert fald, hvis man vil påberåbe sig, at man går ind for åbenhed, helt nødvendigt at gøre det.
Så jeg håber virkelig, at den danske finansminister vil tage sin lille rejsetaske i hånden og så være aktiv for at få det her løst og sige til de andre 26 i Rådet, at nu skal det her altså løses.
Jeg ser frem til, at vi ret hurtigt kan lave en beretning.
Helle Sjelle (KF), 2009-05-14:
Først og fremmest tak til finansministeren for hans redegørelse for regeringens holdning til Enhedslistens forslag, der går ud på at pålægge regeringen at arbejde aktivt for, at Rådet for EU giver alle oplysninger om sit regnskab til Europa-Parlamentet forud for Europa-Parlamentets gennemgang af EU-budgettet.
Jeg vil gerne starte med at slå fast, at vi stemmer imod beslutningsforslaget.
For at forklare, hvorfor vi gør det, vil jeg gerne henvise til baggrunden for forslaget.
Rådets afvisning skyldes altså, at dechargekontakterne med Europa-Parlamentet i sager om Rådets budget hidtil har været uformelle.
Nu ønsker Europa-Parlamentet pludselig at formalisere kontakten vedrørende Rådets budget.
Vi Konservative mener, at der er tre væsentlige problemer forbundet med Europa-Parlamentets ønske.
For det første er det en ændring af den såkaldte gentlemanaftale fra 1970, som der også var andre, der omtalte her.
En aftale er jo en aftale, og begge parter skal selvfølgelig være enige om at ændre den.
Vi Konservative mener, at ændringer af EU-institutionernes kompetencer skal ske demokratisk, ikke gennem magtkampe og trusler om ikke at ville godkende det samlede budget, som det jo sker i det her tilfælde.
For det tredje og sidste indeholder Revisionsrettens årsberetning ingen kritik af Rådets budgetgennemførsel.
Der er altså ikke solide, saglige argumenter for at kritisere Rådets budget.
Når det er sagt, mener vi Konservative, at åbenhed og gennemsigtighed er et gode, også når det handler om EU’s budgetter.
Derfor mener vi også, at regeringen bør overveje at arbejde for en ændring af proceduren mellem Rådet og Europa-Parlamentet på det her område.
Eyvind Vesselbo (V), 2009-05-14:
Jeg er normalt ikke ordfører på det her område, men jeg har sagt ja til hvervet at fremføre Venstres synspunkter på det her område.
Jeg vil først sige, at jeg er helt enig i de synspunkter, som finansministeren fremkom med i sit indlæg, og derfor kan jeg også sige, at Venstre ikke kan støtte beslutningsforslaget fra Enhedslisten.
For den sag, som beslutningsforslaget omhandler, er ikke sort-hvid, men befinder sig i en gråzone. Jeg vil starte med at slå fast, at vi i Venstre er tilhængere af et gennemsigtigt EU og vi mener, at åbenhed bør være et fremtrædende karakteristika i samarbejdet, hvilket også er en af de tungtvejende grunde til, at vi gerne ser Lissabontraktaten ratificeret snarest.
Samtidig vurderer vi dog, at den såkaldte gentlemanaftale, der siden 1970 har fungeret til fordel for både Europa-Parlamentet og Rådet, bør fortsætte, så længe der er flertal for det blandt medlemslandene samt i Rådet og Parlamentet.
For mig at se er det vigtigste argument dog, at Revisionsrettens årsberetning ikke indeholder kritik af Rådets budgetgennemførelse.
Derfor ser vi heller ikke nogen grund til at betvivle Rådets administration.
I Venstre mener vi, at det er vigtigt, at samarbejdet mellem Rådet og Parlamentet kører gnidningsfrit; faktisk mener vi, at det er helt essentielt for samarbejdet, at der eksisterer tillid og en god stemning mellem de to instanser.
Derfor er det også en sag, vi i Venstre vil følge meget nøje.
Men for nærværende mener vi, at samarbejdet bedst er tjent med, at der findes en løsning internt mellem Rådet og Parlamentet uden indblanding udefra.
Og som sagt kan vi ikke støtte beslutningsforslaget.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-05-14:
Jeg vil meget nødig udtale mig skråsikkert om noget, jeg ikke rigtig ved, men jeg er jo principielt af den opfattelse, at selvfølgelig skal der revideres, at selvfølgelig skal der være åbenhed om de her ting.
Det betyder jo også, at ting skal bogføres til det formål, pengene er bevilget osv., men det, jeg synes er afgørende i den her situation, er jo, at vi lægger vores lod i vægtskålen for at få nogle forhandlinger i gang om den her situation, så vi kan få aftalt nogle tilfredsstillende rammer.
Bjarne Laustsen (S), 2009-05-14:
Jeg har nogle spørgsmål.
Jeg kan forstå, at regeringen på lange strækninger sådan set er enig i synspunkterne om, at der skal være gennemsigtighed i EU’s regnskaber osv., men at den ikke kan støtte forslaget.
Jeg tror, det er af utrolig stor vigtighed for europæiske borgere - vi står også over for et europaparlamentsvalg - at der er gennemsigtighed i tingene.
Så mit ønske er, at vi under udvalgsarbejdet kan lave en beretning, og det håber jeg at regeringen vil give sin opbakning til her.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-05-14:
Jeg vil gerne bekræfte over for hr. Bjarne Laustsen, at jeg meget gerne medvirker til, at vi finder en løsning på sagen i udvalget.
Per Clausen (EL), 2009-05-14:
Jeg synes jo, det var spændende at høre, hvordan EU's økonomi bliver revideret og styret ved hjælp af gentlemanagreements, hvor den ene ikke blander sig i den andens ting; det er jo indimellem meget sympatisk, men om begrebet gentleman og så EU's økonomi sådan umiddelbart hænger sammen, har jeg måske lidt svært ved at gennemskue.
Men jeg vil godt spørge ministeren, om det, han sagde, skulle forstås på den måde, at han var enig i indholdet i det her beslutningsforslag, nemlig at man faktisk fra regeringens side mener, at Rådet for Den Europæiske Union skal give de svar, som Parlamentet ønsker, eller om han ikke er enig i, at de skal give de svar.
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-05-14:
Jeg vil godt lige indledningsvis til hr. Per Clausen gøre opmærksom på, at Rådets regnskab jo revideres af Revisionsretten, og at den seneste årsberetning ikke indeholder nogen kritik af Rådets budgetgennemførelse for 2007.
Faktisk indeholder årsberetningen kun en enkelt bemærkning om Rådet, og det drejer sig om opfølgningen på bemærkningerne i to tidligere årsberetninger vedrørende Rådets udbetaling af uafviklet supplerende årlig ferie.
Og det er derfor, at der ikke i den her sag er nogen - hvad skal man sige? - faktuel sammenhæng mellem Revisionsrettens blanke påtegning af Rådets regnskab for 2007 og så de spørgsmål, der er stillet til Rådet om dets regnskab, ligesom der ikke er grundlag for at betvivle kvaliteten af Rådets gennemførelse af dets budget.
Men jeg synes, at vi i det udvalgsarbejde, der kommer, skal diskutere det, og så se, hvordan vi kan komme videre i den her sag.
Per Clausen (EL), 2009-05-14:
Jeg syntes, det var lidt svært helt at forstå, hvad der var De Konservatives synspunkt.
På den ene side var de imod alle de tanker, der ligger i det her forslag, imod Parlamentets forsøg på at lægge pres på Rådet.
På den anden side forstod jeg det på den måde, at fru Helle Sjelle vil opfordre finansministeren til at arbejde for, at Rådet gør det, som Parlamentet har bedt om.
Betyder det, at kernen i det her er, at fru Helle Sjelle, når det kommer til stykket, vil være villig til at lave en beretning - sammen med det, der jo tegner sig som et flertal i Folketinget - som har præcis det samme indhold som vores beslutningsforslag?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-05-14:
Det er jo rigtigt, som hr. Per Clausen siger, at Parlamentet bl.a. har spurgt til Rådets anvendelse af de såkaldte black accounts eller hemmelige konti i dets bogføring.
Rådets sekretariat har i sin pressemeddelelse om Parlamentets dechargebehandling af Rådets budget henvist til, at brugen af begrebet black accounts bygger på en misforståelse, for der er ingen hemmelige konti i Rådets regnskab.
Derimod anvendes en række midlertidige konti i bogføringen.
Disse såkaldte mellemregningskonti eller interimskonti, der er en del af almindelig bogføringspraksis, anvendes, indtil der er fuld klarhed over, hvorledes den rette og endelige regnskabsmæssige kontering af indbetalinger og udbetalinger skal finde sted.
Pia Adelsteen (DF), 2009-05-14:
Som gammel bogholder vil jeg godt starte med at bekræfte, at det er rigtigt, at man har noget, der hedder mellemregningskonti, indtil man ved, hvor tingene skal placeres ordentligt.
Men en anden ting, som jeg også godt vil bemærke, er, at det faktisk kan bekymre mig lige så meget, når ministeren siger, at der er en blank påtegning fra revisionen, som hvis der havde stået nogle bemærkninger - for der er ingen, der laver tingene perfekte, slet ikke når det drejer sig om regnskab.
Det vil jeg godt have lov til at sige med 20 års faring med regnskab og revision.
Så det kan godt bekymre mig.
Men jeg kunne godt tænke mig at vide, hvad ministeren egentlig synes om den her gentleman agreement, der er lavet tilbage i 1970.
Er det noget som ministeren synes er o.k., eller er det noget man synes, der skal væk?
Claus Hjort Frederiksen (V), 2009-05-14:
Nu er det her jo et temmelig nyt område for mig, så jeg kan ikke sige, at jeg har nogen fast opfattelse af de her ting.
Men det er da selvfølgelig klart, at det kan lyde mærkeligt at operere med gentlemanaftaler om det her og man diskuterer budgettet ved frokostmøder og den slags ting.
Det er jo nok ikke den måde, vi andre er vant til at arbejde på, men det, jeg jo sådan set er optaget af, er, at Rådet og Parlamentet i fællesskab kommer til at snakke om, hvordan vi kan løse de her ting.
Pia Adelsteen (DF), 2009-05-14:
Det lyder såmænd også ganske glimrende, men så kunne jeg måske godt tænke mig at spørge, om ministeren synes, det er rimeligt.
For - som hr. Per Clausen nævnte - er der områder, f.eks. tolkebistanden, hvor man flytter beløb.
Altså, man har budgetteret med et eller andet beløb i tolkebistand, og så vælger man, fordi det ikke er det, man skal bruge pengene til, at flytte det.
Altså, hvis ministeren gjorde det på den danske finanslov, tror jeg, der ville blive gevaldig ballade her i Danmark.
Så jeg vil da godt høre, om ministeren synes, deter rimeligt.
Eva Kjer Hansen (V), 2009-05-14:
Det forslag, vi nu behandler, omhandler et forbud mod brug af stoffet bisfenol-A, og ifølge forslagsstillerne skal det foregå, ved at vi indfører særregler i Danmark og samtidig arbejder for, at disse regler indføres i EU.
Det er især brugen af bisfenol-A i fødevareemballager som f.eks. konservesdåser og sutteflasker, der er fokus på, da det primært er gennem kosten, at befolkningen udsættes for stoffet.
Jeg vil gerne indledningsvis slå fast, at jeg er helt enig i, at det er vigtigt, at kemiske stoffer bliver undersøgt tilstrækkeligt, så stofferne er sikre for forbrugeren, og det gælder ikke mindst i dette tilfælde, hvor vi har at gøre med et stof, som har en østrogenlignende virkning.
EU’s fødevareautoritet EFSA har senest i juli 2008 vurderet den tilgængelige videnskabelige litteratur om bisfenol-A, og man har konkluderet, at mængden af stoffet, som mennesker, herunder børn og spædbørn, udsættes for gennem kosten, ligger langt under den fastsatte sikkerhedsgrænse.
Men der er rejst usikkerhed om virkningen at bisfenol-A ved meget lave indtag, og da både EU’s fødevareautoritet EFSA og DTU's Fødevareinstitut har vurderet, at der er behov for flere studier, har jeg faktisk allerede i september sidste år opfordret Europa-Kommissionen til netop at få iværksat yderligere studier af stoffets eventuelle skadelige virkninger.
Og der har jeg fået oplyst, at de ønskede undersøgelser er i gang, og at vi kan forvente et foreløbigt resultat i begyndelsen af 2010.
Der er i EU, USA, Canada og Japan enighed om, at de nuværende niveauer af bisfenol-A, som vi udsættes for, ikke udgør en umiddelbar sundhedsrisiko for mennesker og altså heller ikke for spædbørn og småbørn.
Dog er det sådan, at de amerikanske og canadiske fødevare- og sundhedsmyndigheder nu har igangsat initiativer i lyset af myndighedernes ønske om på frivillig basis at få erhvervslivet til at reducere brugen af bisfenol-A i fødevareemballage.
Et nationalt forbud mod bisfenol-A, som er foreslået i dette beslutningsforslag, vil kræve, at der foreligger en sikker videnskabelig dokumentation, som påviser en veldokumenteret risiko ved den pågældende anvendelse.
Der foreligger ikke på nuværende tidspunkt en sådan dokumentation, og derfor kan der heller ikke indføres et dansk forbud mod bisfenol-A eller for den sags skyld et fælleseuropæisk forbud.
Men regeringen har jo som bekendt fokus på at nedsætte befolkningens samlede indtag af hormonforstyrrende stoffer, og jeg vil derfor bede Fødevarestyrelsen om, i lighed med hvad bl.a. de nordamerikanske fødevaremyndigheder har gjort, at indlede en dialog med fødevareindustrien med henblik på at bistå erhvervslivet i på frivillig basis at reducere brugen at bisfenol-A i fødevareemballage og især i sutteflasker.
Og jeg håber, at vi så i dialog med erhvervslivet kan få en udfasning af anvendelsen af det.
På den baggrund kan regeringen ikke støtte forslaget.
Benny Engelbrecht (S), 2009-05-14:
Først og fremmest vil jeg godt høre, om ministeren er opmærksom på - der sker jo meget udvikling, og det går meget hastigt - at man i denne uge bl.a. i Chicago i USA har valgt at forbyde netop bisfenol-A i drikkeflasker til spædbørn, og at der også i øjeblikket er en meget aktiv debat i Tyskland, hvor der for ganske nylig blev holdt en høring om lige præcis bisfenol-A og de konsekvenser, der er af det.
Og netop den udvikling, der er i gang, tyder meget langt hen ad vejen på, at der flere steder både i Europa og i USA jo altså er en udvikling, der imødekommer et politisk ønske om at udfase bisfenol-A i produkter, som enten er i kontakt med fødevarer eller i direkte berøring med mennesker.
Eva Kjer Hansen (V), 2009-05-14:
Hr. Benny Engelbrecht skal ikke være spor i tvivl om, at hvis det bliver dokumenteret, at der er en sundhedsrisiko forbundet med at anvende bisfenol-A, går jeg ind for et forbud.
Men sagen er, at den dokumentation har vi ikke i dag.
Der er mistanker, der er forskellige undersøgelser, og det er jo derfor, at jeg netop har sørget for at tage initiativ til at få lavet de her undersøgelser i EFSA's regi, for at vi kan få mere sikker viden i forhold til, om der er en sundhedsrisiko forbundet med det.
Jeg synes, det må være måden at arbejde på, at vi netop sørger for, at der bliver en videnskabelig dokumentation.
Og som nævnt vil jeg yderligere tage initiativ til drøftelser med erhvervslivet i forhold til, om vi kan få en aftale om udfasning af anvendelsen af bisfenol-A.
Benny Engelbrecht (S), 2009-05-14:
Jeg har i særlig grad noteret mig den tyske høring, som blev holdt i slutningen af marts måned - i øvrigt også med dansk deltagelse - med eksperter fra hele verden, hvor konklusionen i forbindelse med høringen var den meget klare, at EFSA's konklusioner ikke var fyldestgørende, og at de ikke var tilstrækkeligt dokumenterede.
Og den endelige konklusion var den, at man netop skal anvende forsigtighedsprincippet i forbindelse med bisfenol-A, altså et klart oplæg, som går i retning af, at man bør udfase produktet, i det omfang det er i direkte kontakt med mennesker.
Det mener jeg dog er en ganske interessant viden, ikke mindst fordi den er baseret på international erfaring og jo altså en erfaring, som er nyere end EFSA's fra juli 2008.
Eva Kjer Hansen (V), 2009-05-14:
Jeg skal bare sige til hr. Benny Engelbrecht, at hvis der viser sig at være dokumentation for, at der er en sundhedsrisiko, vil jeg på ingen måde stille mig tilfreds med en udfasning.
Altså, så skal der være et forbud mod anvendelsen af bisfenol-A, og jeg er faktisk overrasket over, at Socialdemokraterne mener, at vi så kan tage det stille og roligt.
Jeg vil ikke have, at vi som forbrugere bliver udsat for noget, som der er en dokumentation for kan udgøre en sundhedsrisiko.
Det, der jo er det springende punkt, er, at vi netop ikke bare lovgiver sådan ud fra nogle fornemmelser eller nogle følelser, men at vi holder fast i, at vi har en videnskabelig dokumentation.
Jeg går ud fra, at det også er den linje, som Socialdemokraterne fortsat står bag, at når vi skal tage initiativer, skal de bygge på et ordentligt og veldokumenteret grundlag.
Og som nævnt får vi nogle foreløbige resultater af de undersøgelser i begyndelsen af 2010.
Per Clausen (EL), 2009-05-14:
Og jeg vil bare gerne spørge fødevareministeren, om det ikke er rigtigt forstået, at forsigtighedsprincippet vel netop siger, at når der er sandsynlighed for, at noget er farligt, kan man godt forbyde det, indtil man får dokumentation for det ene eller det andet.
Det er vel ikke sådan, at man altid skal vente på, at man har den endegyldige videnskabelige dokumentation?
Eva Kjer Hansen (V), 2009-05-14:
Nu ved jeg godt, at hr. Per Clausen sådan generelt forholder sig meget skeptisk til EFSA's vurderinger, men sagen er, som jeg oplyste i min besvarelse af beslutningsforslaget, at både EU, USA, Canada og Japan er enige om, at de nuværende niveauer for mængden af bisfenol-A, som vi udsættes for, ikke udgør nogen umiddelbar sundhedsrisiko.
Så der er altså ikke nogen sandsynlighed for, som hr. Per Clausen er inde på, at vi bliver udsat for en sundhedsrisiko.
Tværtimod er der enighed om, at der ikke er en umiddelbar sundhedsrisiko.
Jeg synes, det er så vigtigt, at vi sørger for at spørge eksperterne om de her ting, da vi jo ikke ved så meget om dem, og så forlader os på nogle grundige undersøgelser, hvor der sker en videnskabelig dokumentation, og at vi så ud fra den anvender forsigtighedsprincippet, når vi derefter tager initiativ til noget.
Lone Dybkjær (RV), 2009-05-14:
Det er jo altså også det, vi vil lave om på.
Men det, jeg bare siger, er, at hvis man nu har et budget, og man så opdager et stykke hen på året, at man har budgetteret for højt et sted og for lavt et andet sted, så tror jeg, at det er sværere med systemet i EU, hvis man skal over Parlamentet og budgetkontroludvalg, og hvad ved jeg.
Lad os undersøge det.
Lad os undersøge det, for hvis man bare kan meddele, at nu ændrer man på budgetposterne i forhold til det, der oprindelig var vedtaget, og det kan komme igennem, er det jo måden at gøre det på.
Men det kan vi jo finde ud af, og det er der gode folk, der ved noget om.
Pia Adelsteen (DF), 2009-05-14:
Det er såmænd heller ikke det, jeg mener.
Et budget vil altid vise noget, man forventer.
Men lige så vel som kommunerne laver vi her i Folketinget et budget - finansloven er også et budget - og det er en regel om, hvor mange penge vi forventer at bruge.
Hvis vi ønsker at flytte penge fra sygehusene over til ældreplejen, skal det altså ned igennem Folketingssalen.
Det skal det også ude i en kommune.
Hvis de ønsker at flytte penge fra skolerne over til plejehjemmet, skal det gennem et byråd.
Per Clausen (EL), 2009-05-14:
Nu er det jo sådan, at Europa-Parlamentet - hvis arbejde jeg følger med stor interesse, og som jeg troede den konservative ordfører havde mindst lige så stor respekt for, som jeg har - flere gange og flere år i træk har anmodet om at få den her praksis ændret og jo bare er blevet fejet af af Rådet.
Det vil sige, at Rådet har udvist arrogance.
Så reagerer man ved at være beslutsom, muligvis fordi man har haft en dygtig og energisk person til at stå i spidsen for arbejdet.
Synes fru Helle Sjelle ikke, at det på den baggrund ville være fornuftigt at sige, at vi gør det, vi synes er rigtigt, nemlig at lave den åbenhed, som Parlamentet beder om?
Helle Sjelle (KF), 2009-05-14:
Først og fremmest vil jeg gerne oplyse hr. Per Clausen om, at jeg bestemt har stor respekt for det arbejde, der foregår i Europa-Parlamentet.
Hvis Lissabontraktaten bliver ratificeret i de andre EU-lande, og det håber vi jo, kan vi faktisk se frem til, at Europa-Parlamentet får endnu mere magt, end det har på nuværende tidspunkt.
Men den traktat er hr. Per Clausen jo imod, og det er så egentlig meget interessant.
Jeg vil sige det på den måde, at jeg bestemt synes, at man bør overveje, hvordan man kan gøre det her på en hensigtsmæssig måde, og hvordan man kan skabe mere åbenhed om budgettet.
Men vi synes som sagt ikke, at det skal ske ved en hovsaløsning, om man så må sige; vi mener, at det skal ske på en ordentlig og demokratisk måde.
Pia Adelsteen (DF), 2009-05-14:
Det, der lige fik mig til at markere, var, at man ikke ønsker, at det skal være en hovsaløsning.
Jeg mener, at den der gentlemen's agreement har været der siden 1970, og den er, som det blev sagt tidligere, ikke lavet på et eller andet demokratisk grundlag.
Fru Helle Sjelle må da også være enig i, at når man har et budget, overholder man det; man budgetterer inden for forskellige konti - lige så vel som med finansloven, hvor man har budgetteret så meget til ældrepleje, så meget til sygehusene osv.
Hvis så budgetterne skrider, kommer man til de demokratisk valgte og siger, at der er noget galt, og det demokratisk valgte folk siger så: Jamen så gør vi sådan og sådan.
Man sidder ikke bare internt og flytter rundt.
Det må fru Helle Sjelle da være enig i.
Helle Sjelle (KF), 2009-05-14:
Jeg vil gerne slå fast en gang for alle, at vi synes, man skal overveje, hvordan man kan ændre det her på en ordentlig og hensigtsmæssig måde.
Det er ligesom det, der er budskabet i det her.
Vi ønsker også, at der i højere grad, end der er på nuværende tidspunkt, skal være en åbenhed vedrørende EU's budgetter.
Vi mener bare også, og det vil jeg stadig væk holde fast i, at det altså ikke skal ske ved et fingerknips; det skal være noget, man gennemdrøfter og gør på en ordentlig måde.
Derfor synes vi, at regeringen skal overveje at arbejde for, at man får ændret den her procedure.
Det må vi jo se på.
Jeg synes bare, at man selvfølgelig bør overveje, om der er mulighed for at ændre praksis mellem Rådet og Parlamentet.
Jeg mener også, at det skal ske på en ordentlig måde og ikke sådan, at man bare siger, at man har det samme synspunkt som Parlamentet, og man på den måde truer Rådet med, at man nu vil have ændret de her ting.
Det synes jeg ikke er en ordentlig måde at gøre det på.
Pia Adelsteen (DF), 2009-05-14:
Er der så en ordentlig og hensigtsmæssig måde, som fru Helle Sjelle kunne forestille sig?
For jeg sidder sådan lidt og tænker, at vi i hvert fald i Danmark har en vis erfaring: Alt er åbent og tilgængeligt, og vi kan se, hvad pengene bliver brugt til.
Det er trods alt skatteborgernes penge, og det er det jo også nede i EU.
Så er der noget, som skal være anderledes i EU i forhold til i Danmark, eller bør det være lige så åbent, som det er i Danmark?
Helle Sjelle (KF), 2009-05-14:
Vi kunne jo så her og nu have en hel, stor, lang debat om, hvordan EU burde indrette sig, og hvad EU burde gøre.
Jeg ved jo godt, at vi på det punkt bestemt ikke deler opfattelse med Dansk Folkeparti.
Vi ønsker faktisk at finde nogle gode og konstruktive løsninger, og vi går ind for EU, men anerkender, at der er nogle ting, som selvfølgelig kan blive bedre, og en af de ting, der kan blive bedre, er også, at man ser på åbenheden vedrørende budgettet.