runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Torsten Schack Pedersen (V), 2008-05-06:
Da Venstres ordfører på dette forslag, fru Gitte Lillelund Bech, ikke har mulighed for at være her, skal jeg på hendes vegne fremføre følgende: Som skatteministeren nævnte i sin tale, omhandler forslaget fra Dansk Folkeparti muligheden for at ændre på klistermærkeordningen for gulpladebiler, så gulpladebiler, der fremover kan anvendes til privat kørsel, får en særlig nummerplade, der gør bilerne let genkendelige, og som gør det nemmere for SKAT at kontrollere, om den pågældende bil må anvendes til privat kørsel.
I Venstre kan vi godt lide afbureaukratisering, og vi kan godt lide, at folk overholder lovene.
Derfor er vi opmærksomme på problematikken med den eksisterende klistermærkeordning, der efter sigende forholdsvis simpelt kan omgås, og som nogle af brugerne betragter som bureaukratisk. Vi synes, at en forbedring af ordningen er på sin plads, så vi fremover sikrer, at vi har en enkel ordning for markering af, at der her er tale om en gulpladebil, der må køres privat i, og en ordning, der ikke lægger op til at omgå loven.
Så vi bakker op om skatteministeren, der har lovet at præsentere et forslag til forbedring af ordningen senere i år, og vi vil på dette grundlag afvise Dansk Folkepartis beslutningsforslag.
Mikkel Dencker (DF), 2008-05-06:
Jeg synes, at det kunne være ganske udmærket at få lov til at kigge med over skulderen for at se, hvad der foregår.
Jeg håber også, at ministeren vil orientere Skatteudvalget om, hvad der konkret er sat i gang, ud over hvad der allerede er meddelt her i salen i dag.
Men jeg forventer selvfølgelig, at alle Folketingets partier også vil blive indkaldt til forhandlinger, når der engang ligger en konklusion, som vi kan arbejde ud fra.
Nick Hækkerup (S), 2008-05-06:
Jeg tror sådan set, at der er almindelig enighed om det, der er blevet sagt.
Det, som jeg godt kunne tænke mig at høre Dansk Folkepartis ordfører vedrørende forslaget om, er, om han deler Socialdemokratiets opfattelse af, at det kunne være rart for Folketinget at have indseende i det arbejde, som pågår i ministeriet - hvad er rammen for det, hvordan er tidsplanen osv. osv.?
- sådan at vi har mulighed for at følge med og eventuelt give vores besyv med til det arbejde, som skrider frem i ministeriet; noget, som ikke sker i et udvalg, men som er sat i gang.
Per Stig Møller (KF), 2008-05-07:
Jeg ville som offer være meget ked af at have haft disse støtter - hr. Frank Aaen, fru Pernille Frahm og hr. Jørgen Poulsen - fordi de ikke har hjulpet mig af med de ting, der kunne have været undgået.
Lad mig minde om, at Sverige netop har haft en tilsvarende debat, og der sagde den svenske udenrigsminister den 1. april, at det i den her forbindelse vil være afgørende, at konventionen får en udformning, så den også kan vinde tilslutning fra de store producenter og brugere af klyngeammunition, og at det i valget mellem de to forhandlingsprocesser er af afgørende betydning at få et resultat i FN-regi, så den fremtidige regulering får det bredest mulige omfang og kommer til at omfatte producenter og brugere af disse våben.
Så den danske position er altså sammenfaldende med og har støtte fra Finland, Holland og Sverige, og det mener jeg faktisk er nok så vigtigt, mens oppositionen, SF og Enhedslisten, anvender Norge som det eneste eksempel.
Lad os nu se, hvad Norge ender med.
Jeg siger tak for forespørgslen, jeg siger tak for gentagelsen af tilslutningen til den danske forhandlingsposition.
Jeg kan bekræfte over for hr. Jørgen Poulsen, at vi ser lige så alvorligt på skadevirkningerne, og derfor ønsker vi at undgå dem.
Frank Aaen (EL), 2008-05-07:
Det har vi heller ikke sagt.
Vi har sagt, at man selvfølgelig skal gå så langt, man overhovedet kan, for at få en god international aftale.
Det, vi også har sagt, er, at Danmark kan gå foran og gennemføre et nationalt forbud, fordi det vil være med til at styrke Danmarks forhandlingsposition.
Det vil være med til at presse andre lande til at gøre det samme.
Det er det jeg ikke forstår at regeringen ikke går ind for.
Det er også der, skreddet er i andre dele af Folketinget.
Hvor vi sidste år talte om muligvis at få gennemført et totalt forbud mod danske klyngeminer, så er det nu skredet, i retning af at vi skal acceptere den ene type.
Så sagde hr. Tom Behnke i debatten, og det vil jeg gerne have ministerens kommentar til, at danske soldater i Afghanistan kan komme til at tilkalde flystøtte, der udløser klyngebomber.
Kan ministeren bekræfte, at det er en mulighed?
Pernille Frahm (SF), 2008-05-07:
Ja, det er jo netop skadevirkningerne, som vi har diskuteret her, og udenrigsministeren henholder sig så til, at det, Wellingtonerklæringen taler om, er de uacceptable skadevirkninger.
Det kan der jo være noget rigtigt i.
Derfor vil jeg gerne høre: Hvad er så uacceptable skadevirkninger?
Er det 5 pct. fejl, er det 10 pct. fejl, eller er det 15 pct. fejl, eller hvor er vi henne, før det er uacceptabelt?
Jeg kan huske, da regeringen meget tydeligt sagde, at 5 pct. var uacceptabelt 5 pct. ville være uacceptabelt.
Er det ikke sandt, at den type klyngebombe, som regeringen vil fortsætte med at bruge, svarer til den anden type, man ikke vil fortsætte med at bruge?
Den eneste forskel er, at 642 ikke er testet i kamp, men testet under forhold, der svarer til kamp, giver den en fejlprocent på over 10.
Jeg vil gerne bede udenrigsministeren bekræfte, at det tidligere har været regeringens linje, at en fejlprocent på 5 var uacceptabel.
Per Stig Møller (KF), 2008-05-07:
Jamen jeg vil da gerne bekræfte, at kan jeg komme under 5 pct., vil jeg være meget glad for det.
Men jeg vil have trukket de internationale forhandlinger frem til så lav en procent som overhovedet muligt.
Det hjælper ikke ret meget, at jeg siger: Hvis ikke jeg kan få det procenttal, vil jeg overhovedet ikke have den forbedring her.
Altså, det her er realisme.
Jeg skal tage den forbedring, jeg kan få, og Danmark trækker det ned til den lavest mulige fejlprocent - den lavest mulige.
Fru Pernille Frahm husker også miljødebatterne fra tidligere, og der havde vi jo inden for miljøpolitikken det begreb, der hed best available technology, altså, at man hele tiden skulle anvende den bedst tilgængelige teknologi.
Det gælder også her.
Derfor går jeg også ind for, at vi kan lave alternativer, og vi håber da også på, at det bliver mindre end 10 år, som hr. Morten Helveg Petersen ønskede.
Derfor går vi altså ind for forbedringer hele tiden, så vi kan komme af med de uacceptable skadevirkninger - de, der ikke har selvdestruktionsmekanisme, de, der rammer civile, de, som ligger bagefter og rammer, præcis som hr. Jørgen Poulsen beskrev.
Det er dem, vi skal af med, og jo flere af dem, vi kan komme af med, jo bedre.
Men at have en position, som siger, at jeg intet vil have, hvis ikke jeg kan få det absolutte, hjælper ikke ofrene.
Jeg synes slet ikke, vi skal stå her og diskutere den ene eller den anden procent og den ene eller den anden test.
Det, det drejer sig om her, er, når vi skal lede disse forhandlinger, at sørge for at få det bedst opnåelige resultat.
Det bedst opnåelige resultat er det med den lavest mulige fejlprocent, som man kan få de store forbrugere og brugere af våbnet til at tilslutte sig et bindende forbud mod.
Jeg har ikke meget glæde af at sætte et mål op, jeg overhovedet ikke når, således at intet bliver forbedret.
Det drejer sig om at få forbedringer og ikke om bare at få de smukkeste positioner.
Det fører jo ingen steder hen.
Det drejer sig om at få praktiske forbedringer, og det er det, vi går efter.
Fru Pernille Frahm - jeg har lov at sige fru Frahm.
Morten Helveg Petersen (RV), 2008-05-07:
Når vi deltager i forlig, er vi med til at påvirke og til at skaffe indflydelse.
Når fru Pernille Frahm så spørger om, hvad man opnår ved det, når der i forvejen er et flertal, kan jeg svare, at man opnår det, som eksempelvis kredsen af partier i forsvarsforliget opnår, nemlig at der er et forpligtende samarbejde om de spørgsmål, der vedrører forsvaret, og i det her tilfælde, at der er et forpligtende samarbejde om klyngeammunition.
Det kan godt være, at det her udtryk forpligtende samarbejde ikke lige er fru Pernille Frahms kop te, men for os er det faktisk af væsentlig betydning.
Når vi går ind og påvirker, får vi også indflydelse og skaffer som i det her tilfælde nogle resultater.
Det er en væsentlig forskel på Det Radikale Venstre og SF.
Jørgen Poulsen (NY), 2008-05-07:
Det er næppe nogen hemmelighed, at jeg i sin tid var med til at starte de nationale Røde Kors-selskabers kampagne mod de her skrækkelige, jeg vil endda sige perverse våben, som klyngebomber jo i virkeligheden er.
Derfor kan det heller ikke være en overraskelse, at jeg er meget skuffet over den inkonsekvente konklusion, som et flertal her i Folketinget åbenbart er rede til at drage af den analyse, som foreligger, og som jo sort på hvidt fastslår, at disse våben er totalt upålidelige og påfører civilbefolkningen helt uacceptable lidelser.
Det falder jo på sin egen urimelighed, at man ønsker at beholde og at bruge et våben, som i praksis har vist sig at dræbe langt flere civile end soldater, ja, et våben, som rammer i flæng og i virkeligheden dræber langt flere børn end soldater.
Jeg har selv set virkningerne af de her våben.
Vi troede faktisk indtil krigen mellem Israel og Libanon, at man havde fået styr på disse våben med en selvudløsende mekanisme.
Så bruger man dem i Libanon, og så får man bevis for, at de er helt, helt upålidelige.
Jeg har siddet med børn i Libanon, som har fået sprængt deres lemmer bort, jeg har talt med bønder, som ikke tør dyrke deres marker, ikke tør plukke appelsiner eller oliven, fordi det her skidt, de små ueksploderede bomblets hænger i træerne.
Når man taler med mineryddere, forbander de dem og siger: Landminerne kan vi da i det mindste håndtere, men det her skidt går jo af, bare man ser på det.
Altså, hvad er det her
Er det Hjallerup Marked?
Her siger man jo i virkeligheden: Vi anerkender, at klyngevåben er noget skidt, men nu vil vi kun gøre halv skade.
Det, jeg efterlyser, er en klar tilkendegivelse fra regeringen og Folketinget om, at vi tager afstand fra de her våben, at vi ikke vil bruge dem hverken ude eller hjemme, og at vi vil lade dem erstatte af alternative våbentyper - i modsætning til, hvad Dansk Folkeparti mener, findes der faktisk alternative våbentyper - og så vil vi have et nationalt forbud.
Jeg har megen, megen veneration, jeg har megen forståelse for den socialdemokratiske ordfører, der gerne vil flytte hegnspæle; det mener jeg også er hvad politik handler om, men jeg er bare meget bekymret for, at Danmark med den tekst, som nu foreligger, melder sig - på samme måde som vi gjorde med landminerne i sin tid - på det forkerte hold og på den side, som ønsker at trænere det her og forlænge brugen af de her ting i årevis.
Det er selvfølgelig en trossag, men jeg er meget bange for, at det er der, vi havner.
Morten Helveg Petersen (RV), 2008-05-07:
Sidste år fik vi en analyse, som mundede ud i, at dansk klyngeammunition af typen DM 662 nu udfases.
Endvidere undersøges muligheden for at udfase den øvrige klyngeammunition inden for en 10-årig periode.
Det er meget konkrete resultater, som vi i Det Radikale Venstre faktisk er meget tilfredse med, kan jeg fortælle fru Pernille Frahm.
Det viser tror jeg - i virkeligheden meget præcist, hvad forskellen er på at være uden for og gå ind og søge indflydelse.
Pernille Frahm (SF), 2008-05-07:
Jeg må da også kvittere med, at jeg synes, at De Radikale har drevet det vidt her.
Fra at være et parti, der virkelig arbejdede for internationale nedrustningsaftaler, er man blevet et parti, der går med til stort set hvad som helst, bare man er med.
Det er da imponerende!
Jeg kan huske, at Det Radikale Venstre med hr. Morten Helveg Petersen som ordfører stort set kørte den samme linje sidste år, så jeg kan ikke engang spørge om forskellen på dengang og nu.
Men hvad er det så for et fingeraftryk, som er særlig radikalt på den aftale?
Kan jeg få et svar på det?
Jeg vil bare spørge, om den radikale ordfører er opmærksom på, at der er et flertal bestående af Dansk Folkeparti og de to regeringspartier bag regeringens politik, og at man derfor ikke behøver at lave så meget postyr for at få gennemført de ting, man vil i Nævnet eller i Folketinget via en eller anden redegørelse om klyngebomber.
Jeg tror simpelt hen, at hr. Morten Helveg Petersen har alt, alt for store forventninger til, hvad hans eget parti er i stand til at få af indflydelse ud af det her.
Jeg vil gerne spørge om, hvad det så er, han konkret har fået ud af det.
Man har fået det ud af det, at regeringen vil undersøge mulighederne for at udfase den anden type klyngebomber inden for 10 år - undersøge mulighederne for at udfase dem.
Er det noget, som hr. Morten Helveg Petersen vil kalde en stor succes, en stor sejr?
Per Stig Møller (KF), 2008-05-07:
Det var jo faktisk ikke det, som hr. Tom Behnke sagde.
Hr. Tom Behnke sagde, at man kunne tilkalde flystøtte fra et land, som måske havde klyngeammunition.
Det krav, der ligger i det totale Oslokrav, går altså ud på, at man ikke må samarbejde med nogen, der har anvendelse af klyngeammunition som en mulighed.
Det er så, som hr. Tom Behnke meget rigtigt sagde, at skal vi så stå og vurdere, om den nu har det med eller den ikke har det.
Hov, hvis der er risiko for, at den har det med, eller den hær bruger det, så kan vi ikke have den.
Det, der er i interoperabiliteten - det, at de kan arbejde sammen - går præcist ud på et totalforbud, så vi ikke må arbejde sammen med nogen, der har - som det står i oplægget - eller som anvender klyngeammunition.
Det ville betyde, at vi pludselig er i en situation, hvor vi ikke kan få støtte, selv om den, der skulle støtte os, ikke måtte medbringe klyngeammunition.
Det var det, hr. Tom Behnke sagde.
Så er jeg glad for høre, at hr. Frank Aaen støtter den danske forhandlingslinje så langt som muligt for at få en aftale.
Det er jeg meget glad for.
Et dansk totalforbud: Der synes jeg faktisk, det afgørende i det her forslag til vedtagelse er, at det netop kun anvendes med særskilt inddragelse af Folketinget.
Jeg synes da ikke, det ville være klogt, at det danske forsvar udelukkede sig selv fra et forsvarsvåben, der, som forsvarsministeren beskrev, i givne situationer kan være bedst for den danske befolkning og vores infrastruktur.
Frank Aaen (EL), 2008-05-07:
Hr. Tom Behnke sagde, at det var muligt, at der blev smidt en klyngebombe på dansk foranledning i Afghanistan.
Jeg vil gerne have et klart svar på, om det kunne tænkes.
Det må vi da kunne få et ja eller nej til, uanset hvad hr. Tom Behnke har sagt.
Vi må kunne få et klart ja eller et klart nej til det.
Så igen, selvfølgelig kan Danmark indføre et nationalt forbud, uden at det har konsekvenser for samarbejdet med andre lande.
Naturligvis kan vi det, og det er det, vi har argumenteret for.
Pia Olsen Dyhr (SF), 2008-05-07:
Jeg siger tak for den indledning fra trafikministeren, selv om jeg ikke er enig i vurderingen.
Jeg synes, det er meget interessant, at ministeren tager regeringens egen cykelstrategi frem som et eksempel på alt det, regeringen nu gør på cykelområdet.
Så synes jeg, at ministeren skylder at svare på f.eks. punkt 2 i regeringens strategi, hvor der står om nye initiativer for cykelrutefaciliteter og cykelturisme, og at man skal gennemføre et samarbejde med Dansk Cyklist Forbund.
Det er ikke sket endnu.
Hvornår vil det ske?
Så er der punkt 3 i handlingsplanen om at oprette vidensportaler i samarbejde med Dansk Cyklist Forbund.
Det er ikke sket.
Hvornår vil det ske?
Hvornår vil det ske?
Det er rigtigt, at Dansk Cyklist Forbund har gjort noget, men hvornår har regeringen tænkt sig at gøre noget?
Morten Helveg Petersen (RV), 2008-05-07:
Den udlægning har jeg meget svært ved at forstå, og jeg synes, at der er tale om meget konkrete fremskridt i sagen her, ud over at vi i øvrigt, jævnfør debatten i dag, pålægger regeringen at redegøre løbende for, hvordan der forhåbentlig sker fremskridt i de internationale processer.
Så jeg synes sådan set, at det er en god dag forstået på den måde, at der skal tages konkrete initiativer, som Folketinget nu stadfæster, samtidig med at regeringen nu ved, at det er noget, vi holder meget nøje øje med, og som vi forventer at blive løbende orienteret om med henblik på at kunne lægge yderligere pres.
Så det er sådan set positivt.
Søren Gade (V), 2008-05-07:
Jeg vil sige til hr. Frank Aaen, at tallegen sådan set ikke er startet af mig.
De 98 pct., som hr. Frank Aaen og andre ordførere har brugt, er taget ud af den blå luft.
Jeg har ledt efter dem, men jeg har ikke fundet dem nogen som helst steder.
Så skal jeg sige til hr. Frank Aaen, at hr. Frank Aaen også er nødt til at forholde sig til, at mere end 90 pct. af den offensive ildkraft, man har i nogle lande, faktisk stammer fra klyngeammunition.
Derfor er den internationale regulering af det, som er upålideligt, så utrolig vigtig.
Jeg håber ikke, at jeg ødelægger nogen illusioner hos hr. Frank Aaen, men vi kan altså ikke i Danmark, ved at vi tager et hr. Frank Aaen-standpunkt, få det til at gungre nogen steder ude i verden.
Det standpunkt, som Folketinget har taget her i dag, hvorefter udenrigsministeren kan forfølge to spor og prøve at få en bindende international aftale, som fjerner klyngeammunition uden selvdestruktion, og som sikrer, at det, man så bruger, er den med den mindste fejlmargen på selvdestruktionsmekanismen, er rent faktisk et fornuftigt standpunkt.
Nu har udenrigsministeren jo også redegjort for, at han vil holde Folketinget orienteret om, hvordan det går i processen.
Frank Aaen (EL), 2008-05-07:
Nu skal vi igen høre den her talleg i en alvorlig sag.
Altså, det er klart, at der bliver brugt langt mere anden ammunition, men der er ingen anden ammunition, der har et procenttal for civile tab - for at bruge det tal - på 98, hvor man altså anslår, at 98 pct. af dem, der dør på grund af klyngebomber, er civile.
Det er jo derfor, det er så skrækkeligt et våben, og det er derfor, at det er så amoralsk et våben.
Det er derfor, jeg ikke kan forstå, at forsvarsministeren kan få sig selv til at stå her og sige, at det er helt i orden at beskytte en dansk soldat, selv om det har så urimelige, voldsomme civile konsekvenser, herunder at det i høj grad rammer børn.
Det forstår jeg simpelt hen ikke at ministeren vil være bekendt.
Søren Gade (V), 2008-05-07:
Jeg vil sige til hr. Frank Aaen, at Danmark ikke har brugt klyngeammunition i Afghanistan, og vi har ingen planer om at medtage klyngeammunition.
Når man går i krig, handler det om at lave mindst mulig skade.
Jeg vil også pege på internationale undersøgelser, som viser, at det stadig væk er miner og andet ueksploderet sprængstof, som slår de fleste ihjel.
Det skal ikke lave om på det faktum, at én civil slået ihjel er én for meget, og det er bl.a. derfor, at udenrigsministeren arbejder i to spor for at få en regulering, således at de uacceptable skader på civile bliver så få som overhovedet muligt.
Men jeg ville stå her og lyve, hvis jeg sagde, at det ikke har omkostninger både for soldaten og desværre også for den civile i de områder, hvor der er en krig.
Frank Aaen (EL), 2008-05-07:
Jeg kan godt forstå forsvarsministerens ubehag ved at skulle stå ved en død soldats grav.
Det er vi enige om alle sammen.
Det er en af grundene til, at vi er nogle, der stemmer imod dansk deltagelse i den krig.
Men når man så ligefrem skal høre, at ministeren ikke ville stå der på grund af politisk korrekthed - du døde på grund af politisk korrekthed hvad ville forsvarsministeren så sige til forældrene til den afghanske pige, der døde året efter, på grund af at hun samlede en bombe op, som hun troede var legetøj?
Altså, lyder det ikke lidt kynisk, at det ikke gør noget, at civile dør - og i langt større antal end soldater, hvilket vi erfaringsmæssigt ved?
Er det ikke en meget kynisk form for argumentation?
Søren Gade (V), 2008-05-07:
Det er således, at Danmark arbejder for en international regulering af klyngeammunition.
Danmark vil ikke fraskrive sig muligheden for at blive beskyttet af eller hjulpet af lande, som bruger og har klyngeammunition, eller sågar at vores soldater bliver forsvaret med klyngeammunition.
Vi anerkender, at der er situationer, der militært tilsiger, at man bruger klyngeammunition, fordi det er det mindst nødvendige onde at bruge i en given situation.
Det har vi redegjort for under debatten, og det står vi selvfølgelig ved.
Pernille Frahm (SF), 2008-05-07:
Det er da meget muligt, at han har det.
Men det var jo ikke noget svar på det, jeg spurgte om.
Jeg spurgte om, hvad forskellen var på Danmarks situation, Tysklands situation og Norges situation.
Søren Gade (V), 2008-05-07:
Med al respekt, så synes jeg, at udenrigsministeren helt tydeligt har redegjort for den danske position, nemlig at vi arbejder i to spor, hvor vi arbejder hårdt for, at der kommer en international, bindende aftale, som forbyder og fjerner det, der hedder den upålidelige klyngeammunition, og det er bl.a. den uden selvdestruktionsmekanisme og den med dårlig selvdestruktionsmekanisme.
Jeg synes, at udenrigsministeren tydeligt har redegjort for det her under debatten.
Pernille Frahm (SF), 2008-05-07:
Det kan jeg da godt forstå at nordmændene ikke vil.
Det vil vi da heller ikke.
Men det er jo ikke det samme, som at man ikke vil arbejde for at få en international aftale og lægge pres på sine forhandlingspartnere.
Hvad er det, der adskiller Danmark fra f.eks. Tyskland?
Tyskland har udtrykt klart, at de støtter en total forbudslinje.
Hvorfor kan Danmark ikke gøre det og alligevel arbejde sammen med sine allierede?
Søren Gade (V), 2008-05-07:
Jeg kan bekræfte over for hr. Frank Aaen, at der er brugt klyngeammunition i Afghanistan, ikke af danske styrker, men der er brugt klyngeammunition.
Jeg kan også bekræfte over for hr. Frank Aaen, at den situation, hvor en dansk soldat kan udløse brug af klyngeammunition, er som følger: De danske soldater er i knibe - det er således, at vi ikke har kampfly med på slagmarken - så er man enig om, at man påkalder en støtte.
Det er således, at jeg ikke kan stå her og sige, at den støtte, man så får, med hundrede procents udelukkelse ikke gør brug af klyngeammunition.
Det kan være det fly, der er i nærheden.
Der er min pointe - og der tror jeg, at jeg er enig med dem, der er bag forslaget til vedtagelse - at vi jo netop ikke skal fraskrive os muligheden for at blive beskyttet af klyngeammunition.
Det har jeg heller ikke hørt nordmændene sige.
Det ville jo være en lille smule grotesk, at man går til en begravelse, hvor man så af politisk korrekthed skal sige til forældrene til en afdød eller til manden eller konen: Ja, din søn eller din mand eller kone døde af politisk korrekthed, for vi kunne ikke garantere, at der ikke var klyngeammunition på den flyver, der var lige i nærheden, så vi sagde nej tak, og derfor blev de der tre eller fire soldater slået ihjel.
Frank Aaen (EL), 2008-05-07:
Vores allierede i Irak, englænderne, har brugt klyngebomber, som har medført alvorlige civile tab.
Nu får vi at vide, at Danmark kan være med til at udløse anvendelse af klyngebomber i Afghanistan.
De klyngebomber, som amerikanerne anvender, opfylder jo langtfra de krav, som udenrigsministeren står og siger skal være forudsætningen for anvendelse af klyngebomber.
Det bliver i hvert fald ikke noget, de først spørger Det Udenrigspolitiske Nævn eller det danske Folketing om.
Det er noget, der bare sker på slagmarken.
Det synes jeg er rystende.
Det peger endnu en gang på, at vi er nødt til at få genvurderet hele den danske strategi i Afghanistan: først soldater, så flere soldater, så kampvogne, så helikoptere og nu klyngebomber.