runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elisabeth Arnold (RV), 2000-08-24:
Hr. Holger K. Nielsen gjorde meget ud af i sit indlæg at tale om, at hvis man skulle støtte Østlandene i deres ønske om at blive medlem af EU, så skulle man stemme nej til ØMU'en.
Og det er, synes jeg, meget svært at forklare ude til møderne i landet, at et nej er et ja.
Jeg vil gerne illustrere det, også fordi det er et spørgsmål, vi jo ikke bare diskuterer i dansk politik og i denne her debat op til folkeafstemningen, men jo også med alle de besøgende, vi har fra de østeuropæiske og centraleuropæiske ansøgerlande.
De spørger os, hver gang de er på besøg, og deres første spørgsmål er: Hvordan stiller den danske befolkning sig til udvidelsen?
Og hver gang så svarer vi på basis af, hvad der er af meningsmålinger og alle mulige undersøgelser, at danskerne er tilhængere af udvidelsen, vi går varmt ind for udvidelsen, og vi ser gerne et stort Europa af demokratiske lande, som samarbejder.
Og det samme har hr. Holger K. Nielsen og først og sidst alle hans partifæller sagt.
Og så kommer det næste spørgsmål, som er så svært at svare på, for så spørger de fra Østeuropa: Hvorfor vil I så ikke selv være med?
I kommer her og beder os andre om at være med, I siger, I er glade for at modtage os, men I står jo selv nærmest og er på vej ud.
Jeg synes, det er meget, meget svært at forklare de østeuropæiske lande, at et nej skulle være et ja, og der er i hvert fald ikke nogen af de ansøgerlande, som vil bede om råd og hjælp og vejledning og støtte fra Danmark, hvis vi siger nej.
De vil sige: Det er da nogle særlige nogle.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 2000-08-24:
Uanset holdningen til ØMU'en er det jo en kendsgerning, at der findes store mægtige multinationale selskaber.
Og mit spørgsmål til hr. Holger K. Nielsen er: Hvad er mon bedst for Danmark for at undgå, at de multinationale selskaber bestemmer for meget i Danmark?
Er det, at vi indflydelsesmæssigt placerer os på en sidelinje i EU, eller er det, at vi sikrer os maksimal indflydelse på udformningen af et kommende EU?
Anders Fogh Rasmussen (V), 2000-08-24:
Hr. Holger K. Nielsen snakkede simpelt hen uden om i sit svar på mit spørgsmål.
Jeg spurgte: Hvad vil hr. Holger K. Nielsen opnå for Danmark?
Og så siger hr. Holger K. Nielsen: Med et nej vil vi opnå, at Danmark kommer uden for eurozonen. Jamen det hænger jo ikke sammen, for hr. Holger K. Nielsen siger: SF vil fortsat have en valutaaftale, der binder kronen til euroen.
Jamen så er kronen jo en del af eurozonen.
Kronen er med i euro-området.
Og hr. Holger K. Nielsen siger med hud og hår ja til, at vi ikke må devaluere kronen, at vi ikke må lave store underskud på statsfinanserne, at vi skal holde lav inflation.
Alt det siger hr. Holger K. Nielsen ja til.
Men det, hr. Holger K. Nielsen siger nej til, er indflydelsen, der følger ved at være med ved det bord, hvor beslutningerne om den økonomiske politik bliver truffet. Så jeg gentager mit spørgsmål: Hvilket perspektiv ser hr. Holger K. Nielsen egentlig for Danmark i det nej?
Holger K. Nielsen (SF), 2000-08-24:
Jo, men jeg tror, man skal sondre imellem, hvad østeuropæiske toppolitikere og forhandlere i Bruxelles går og siger, og hvad der kan blive de reelle muligheder, når det kommer til stykket.
Det er jo indlysende nok, at der jo ikke er nogen østeuropæiske forhandlingsledere eller toppolitikere, der vil indrømme, at deres lande ikke kan eller vil kunne leve op til de forpligtelser, de skal kunne leve op til.
Det ville være et nederlag og en meget dårlig forhandlingstaktik, hvis de gjorde det.
Men en ting er, hvad de siger nu, noget andet er, hvad der bliver realiteten, når de står ved målstregen, og hvad siger befolkningerne i de pågældende lande? Jeg tror, at vi i resten af diskussionen op til den 28. september skulle tage det her spørgsmål op og også få et mere nuanceret billede af, hvad der faktisk bliver sagt og sker i Østeuropa, end det har været tilfældet indtil nu, for det billede er altså mere nuanceret end som så.
Det er en misforståelse, som jeg bliver nødt til at tilbagevise, og jeg har gjort det en 5-6 gange tidligere i dag, og jeg skal gerne gøre det igen: Et nej til ØMU'en er ikke et nej til EU.
Et nej til ØMU'en placerer ikke Danmark på et sidespor.
Et nej til ØMU'en betyder ikke, at vi mister indflydelse på alle mulige områder.
Jeg ved godt, det er en historie, der bliver sat i omløb og er sat i omløb, men den holder ikke.
Tror man på, at Storbritannien bliver holdt uden for indflydelse på de store punkter, fordi de er uden for ØMU'en?
Det er jo en absurd tankegang, at man vil holde dem udenfor, at man vil mobbe dem ud, fordi de siger nej til ØMU'en.
Vi har en aftale med de andre lande - og det er også et svar til hr. Flemming
Kofod-Svendsen - vi placerer os ikke på en sidelinje, hvis det bliver et nej, og vi er fuldt med til at diskutere retningslinjer for de transnationale selskaber i de fora, det nu foregår, og det skal vi fortsat kunne gøre.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-08-24:
Jeg og befolkningen savner fortsat et klart svar på, hvorfor man vil have skyggemedlemskabet og forpligtelserne, men ikke fordelene.
Der er stadig ikke svaret på det.
Det kan godt være, at aftalen i 1993 for at komme ud af den klemme, vi var i i forhold til de andre lande i Europa, var en meget god aftale.
Der er bare en enkelt detalje, som jeg synes man skal tage ind, og det er, at virkeligheden faktisk har flyttet sig betydeligt.
Vi ser en eksplosion i forhold til valutahandelen, i forhold til varehandelen, og vi kan konstatere, at for Danmarks vedkommende er det 400.000 arbejdspladser, der rent faktisk er afhængige af EU, ud af de 700.000 arbejdspladser, der er afhængige af eksporten udadtil. Jeg vil gerne af hensyn til danske arbejdspladser, danske lønmodtagere, spørge: Hvad er filosofien i - for at blive i fagforeningsbilledet - ikke at have indflydelse på de vilkår, man skal leve og arbejde efter, men sidde ude foran døren og lave en tillægsoverenskomst og tilslutte sig det, de andre har aftalt inden døre?
Mimi Jakobsen (CD), 2000-08-24:
Jeg må altså have klaret det dér med mit forhold til min fagforening.
Nu starter vi forfra.
Lad os lege, at jeg den 28. september skal ud at stemme.
Det er så i øvrigt heller ikke løgn.
Men lad os nu lege, at jeg skal ud at stemme om, hvorvidt jeg vil være med i den her fagforening eller jeg ikke vil.
Jeg har jo forlods accepteret, at jeg ikke blander mig i, hvad de andre gør.
De kan køre videre med deres krav til arbejdsstedets indretning, løn, ansættelsesvilkår, fyringsbetingelser osv., osv.
Jeg spørger bare hr. Holger K. Nielsen: Hvad skal jeg dog gøre den 28. september?
Skal jeg tro på, at jeg alene med arbejdsgiveren, der - i hvert fald i hr. Holger K. Nielsens verdensbillede - er min modstander, opnår bedre betingelser, står stærkere, har mere at skulle have sagt på min arbejdsplads end alle de andre bananer, der sidder i klubben og råber op?
Altså den, der står ene, står stærkt, men jeg tror ikke helt, den holder.
Hvad skal jeg dog gøre, hr. Holger K. Nielsen?
Lene Espersen (KF), 2000-08-24:
Jeg synes, SF skal have den ros, at indtil nu har SF sådan set nok været det parti på nejsiden, der har vildledt befolkningen mindst, men jeg må sige, at hr. Holger K. Nielsens seneste udtalelser fra talerstolen piller lidt ved det billede. Vi hørte hr. Holger K. Nielsen sige, at de danske forbehold jo ikke betyder, at Danmark ikke har indflydelse på tingene, at det er bedøvende lige meget.
Man bliver nødt til at sige til hr. Holger K. Nielsen: Velkommen til den virkelige verden.
Det er rent faktisk sådan, at de danske forbehold blev lavet, så Danmark kunne stå udenfor, men de tillod altså de andre lande at gå videre, og i dag er der et forpligtende samarbejde på de øvrige områder.
Det er sådan i dag, at vi alene må bruge vores kopieringsmaskine, når der skal laves regler, der gælder det retlige og indre.
Det er sådan, at når det gælder eurosamarbejdet, er vi placeret på et sidespor, og jeg synes, det er forkert at sende det signal fra Folketingssalen i dag fra SF, at vi ikke mister indflydelse.
Hele den her diskussion går jo på, om vi skal være med til at lave fælles regler eller vi skal vælge selvisolationens martyrium, som nejsiden altså mener er den rigtige vej frem.
Så jeg mangler et svar på: Hvad er det egentlig, SF ønsker at opnå ved at stå udenfor?
Holger K. Nielsen (SF), 2000-08-24:
Fru Mimi Jakobsen spørger: Jeg har fået et job, er kommet i fagforening, hvad skal jeg gøre den 28. september 2000?
Skal jeg svare på dét?
Stem nej!
Det bedste at gøre den 28. september
er at stemme nej til ØMU'en, og siden spørgsmålet blev stillet så direkte til mig, så vil jeg tillade mig at svare så direkte.
Og stadig væk vil fru Mimi Jakobsen og alle andre, der stemmer nej den 28. september, kunne blive i deres fagforening som altid; de vil kunne blive i EU, som vi er i øjeblikket.
Det, det drejer sig om, er ikke, om vi skal meldes ind i en fagforening - vi er i en fagforening - men om vi skal med i det mere udbyggede samarbejde, der er.
Det giver ingen konsekvenser i form af repressalier, fordi vi har jo en aftale med fagforeningen om, at vi godt kan stå udenfor.
Der er også andre, der står udenfor.
Vi står heller ikke alene.
Der er masser af muligheder ved at stå udenfor.
Og hvorfor vil vi det?
Vi ønsker ikke at blive skibet ind i den meget vidtgående politiske integration, som også er en konsekvens af ØMU'en.
Det er jo ikke bare et spørgsmål om pengepolitik, om rentepolitik.
Det er jo et spørgsmål om, at når man har en fælles mønt, så skal man også have en mere vidtgående politisk integration, og derfor vil der blive en kraftigere styring fra EU på en række områder.
Hvordan det præcis bliver kan jeg ikke sige i dag.
Det er der ingen der ved i dag, men den vil blive kraftigere, det bliver vanskeligt at modstå det pres, vi er under, og derfor ønsker vi at kunne fastholde det nationale råderum, vi trods alt har i øjeblikket og i højere grad har, hvis vi siger nej den 28. september.
Så spørger hr. Claus Larsen-Jensen om, hvorfor vi skal være med i anden fase og ikke i tredje fase.
Jeg har svaret én gang og skal gerne gentage svaret: Forskellen ligger i, at vi får en endegyldig fastlåsning af situationen, hvis vi går ind i tredje fase.
Der er forskel på en situation, hvor vi har et valutakurssamarbejde med rettigheder og forpligtelser - ret og pligt, som statsministeren plejer at sige - det er fint, fint, som det er i øjeblikket, det er vi helt med på, men der er stor forskel på det og så på, at der sker en endegyldig fastlåsning af situationen i al evighed.
Det er forskellen og for mig at se og for os at se en meget, meget vigtig forskel.
Fru Lene Espersen fik noget galt i halsen.
Når jeg talte om øvrige områder, mente jeg såmænd ikke de øvrige forbeholdsområder.
Forbeholdene angår jo ikke hele EU.
Og der er det vigtigt at få sendt det signal til befolkningen, at vi stadig væk er med i landbrugspolitikken, at vi stadig væk er med i østeuropaudvidelsesdiskussionen, at vi stadig væk er med i forskningspolitikken.
Alle de politiske områder, hvor man fredag efter fredag sidder her i Folketinget og giver mandater til regeringen, er vi stadig væk med i.
Der sker ingen forskel dér.
Det er demagogi, når man forsøger at give det indtryk, at et nej til ØMU'en er et nej til alt muligt i EU.
Det er det ikke, og det skal det heller ikke være.
Pernille Blach Hansen (S), 2000-08-24:
Det mest interessante i hr. Holger K. Nielsens svar til fru Mimi Jakobsen var vel, at vi fik fastslået, at SF på udvalgte områder går ind for uorganiseret arbejdskraft.
Hr. Holger K. Nielsen svarede ikke på mit, så nu vil jeg gerne stille et lignende én gang til, så får hr. Holger K. Nielsen en chance mere.
De vil ikke have discountmedlemskab.
De vil have et ligeværdigt medlemskab, som de nuværende lande har, ellers er de jo stort set lige vidt; men det rokker tilsyneladende ikke ved SF's verdensbillede.
Gør det ikke indtryk på hr. Holger K. Nielsen, når den estiske ambassadør i Børsen den 15. august 2000 har udtalt, at Estland er meget bekymret for et nej i Danmark, fordi det vil svække Danmarks generelle indflydelse, og det vil være dybt skadeligt for deres optagelsesprocedure, optagelsen af de østeuropæiske lande?
Det er det, østeuropæerne selv mener.
Det er godt nok ikke det, hr. Holger K. Nielsen tror de mener, men det er det, de siger.
De er bekymrede for et dansk nej, fordi de faktisk mener, det vil svække Danmarks indflydelse.
Flemming Kofod-Svendsen (KRF), 2000-08-24:
Jeg var da glad for at høre, at hr. Holger K. Nielsen også vil bruge EU for at begrænse de multinationale selskabers indflydelse, men jeg kunne ikke høre nogen begrundelse for, at vi bedre kan begrænse de multinationale selskabers indflydelse ved at stå uden for euroen. Hvad er der af argumenter fra SF's side for, at vi kan vinde i den indsats ved at lade de andre bestemme for os?
Holger K. Nielsen (SF), 2000-08-24:
Først til fru Pernille Blach Hansen, der igen tager Østeuropa ind i diskussionen: Hun tager den estiske ambassadør som bevis for, at jeg tager fuldstændig fejl.
Nu tror jeg ikke, at den estiske ambassadør kan tale på alle østeuropæeres vegne, for det første.
For det andet er der jo, som jeg sagde tidligere, forskel på, hvad man godt vil, og hvad man faktisk kan, når det kommer til stykket.
Som jeg sagde, ville det da være vanvid, hvis den estiske ambassadør gik ud og sagde, at Estland ikke ville kunne leve op til ØMU-kravene.
Selvfølgelig ville han da ikke sige det.
Men det, som kan blive spørgsmålet, som også den danske regering kan komme til at stå over for, er: Alternativet til fuldt ØMU-medlemskab kan blive en udsættelse af udvidelsen.
Jeg tror nemlig ikke, at det bliver muligt at få Østlandene til at leve op til ØMU-kravene, og derfor er jeg meget, meget nervøs for, at der bliver en stadig udsættelse af udvidelsesforhandlingerne af hensyn til, at de ikke kan leve op til alt muligt.
Derfor var jeg nødt til at tænke i, hvordan de kan indfases på en anden måde end den, det sker på i øjeblikket, og det er dér, den fleksibilitetsdebat kommer ind.
Til hr. Kofod-Svendsen
Ja, mulighederne er de samme
Det har intet som helst at gøre med ØMU-afstemningen.
Så til hr. Anders Fogh Rasmussen, der bliver ved med at stille det her spørgsmål om politisk indflydelse og siger, at vi jo vil fastholde fastkurspolitikken: Ja, vi fastholder fastkurspolitikken, men jeg har mange gange på mange møder forsøgt over for Venstres formand at forklare det, og jeg skal forsøge igen i dag: Fordi man ikke bruger en skruenøgle i en bestemt periode, er der jo ingen grund til at smide den helt ud af værktøjskassen. Vi ønsker ikke i al evighed at blive låst fast i ØMU-politikken, og det er hele pointen i vores argumentation, og det sker, hvis man siger ja.
Hvis man siger ja, bliver man bundet til den her politik; der er ingen muligheder for, at man kan frigøre sig på et senere tidspunkt.
Og til det forhold, at vi går ind for fastkurspolitik og er enige i den politik, der er i øjeblikket: Ja, det er vi i øjeblikket, men det er kortsigtet, hvis man argumenterer for en så vidtrækkende beslutning ud fra argumenter på grundlag af forhold, der bare er gældende lige nu. Som jeg sagt tidligere: Hvad økonomer er enige om i dag, er de med garanti ikke enige om om 20-25 år, og man skal vide: Det her er en langsigtet beslutning, det er ikke en beslutning, der bare gælder i morgen og i overmorgen, og derfor skal man også bruge langsigtede argumenter, hvis man skal argumentere for et ja eller et nej. Hvis man ønsker et egentligt forenet Europa, virkelig gang i den europæiske integration, skal man sige ja, så er der logik i det.
Men de andre argumenter på det korte sigt giver jeg ikke meget for.
Bendt Bendtsen (KF), 2000-08-24:
Jeg kan sige til hr. Holger K. Nielsen, at det første, Poul Schlüter gjorde i sin tid, da han overtog en ramponeret værktøjskasse, var at tage det dér devalueringsværktøj op og smide det ud.
Men når nu hr. Holger K. Nielsen er enig i, at der skal føres fastkurspolitik, at vi skal indordne os under samtlige krav, at vi ikke skal have nogen indflydelse, så spurgte jeg i mit første indlæg: Betyder det ikke, når vi nu er sat uden for Euro-11 og Centralbanken, og hvis vi får et nej, at Luxembourg i dag har større indflydelse på den pengepolitik, der føres i Danmark, med den holdning, hr. Holger K. Nielsen har her?
Lene Espersen (KF), 2000-08-24:
Hr. Holger K. Nielsen har da fuldstændig ret i, at Danmark er med i landbrugspolitikken og fiskeripolitikken.
Det var for øvrigt det, som SF anbefalede et nej til i 1986.
Men heldigvis er vi med i det i dag, heldigvis for det. EU-samarbejdet drejer sig jo altså bare om andet end fiskekvoter og landbrugsstøtteordninger, det drejer sig om utrolig mange andre ting, og vi har stadig væk ikke fået noget som helst svar fra hr. Holger K. Nielsen på, hvad Danmark egentlig skal gøre, når vi ikke kan bruge vores indflydelse og demokratiske stemme til noget som helst. Man kan spørge hr. Holger K. Nielsen, om han svæver i den vildfarelse, som jeg har bemærket at andre mennesker på den yderste højrefløj svæver i, at Danmark ligesom kan melde sig ud af globaliseringen.
Jeg hørte hr. Holger K. Nielsen sige, at man ikke brød sig om de politiske beslutninger, der blev truffet mellem eurolandene.
Tror hr. Holger K. Nielsen, at de politiske beslutninger ikke vil påvirke Danmark?
Tror hr. Holger K. Nielsen, at vi ved ikke at sidde med ved bordet ikke bliver påvirket af de beslutninger, der bliver truffet?
Det tror jeg er en meget, meget naiv forestilling om, hvordan verden hænger sammen.
Og dér kunne man jo så spørge: Hvis det er SF's holdning, at vi egentlig er bedst tjent ved ikke at sidde med dér, hvor der bliver truffet nogle beslutninger, man ikke er enig i, hvorfor sidder SF så i Folketingets Europaudvalg, og hvorfor sidder SF i Folketingets Finansudvalg?
Hvorfor sidde et sted, hvis man ikke bryder sig om de beslutninger, der blev truffet dér?
Svaret er jo enkelt: Man vil gerne sidde der, fordi man gerne vil påvirke tingene, og en gang imellem har man held med at komme igennem med sine synspunkter; det er en meget væsentlig del af demokratiet.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-08-24:
Er det andre argumenter end det med kogalskaben, svinepesten, eller at vi står i vand til knæene, fordi isterningerne på sygehusene er smeltet?
Holger K. Nielsen (SF), 2000-08-24:
Hr. Bendt Bendtsen spørger om Luxembourg.
Spørgsmålet er temmelig irrelevant, men lad mig svare: Nej, Luxembourg har ikke større indflydelse.
Til fru Lene Espersen, som jeg synes havde nogle betragtninger omkring globaliseringen, som var interessante:
Vi kan da ikke melde os ud af en international udvikling, og vores nej er da helt klart udtryk for og baseret på, at vi er en del af en international verden, og at man er nødt til at leve i den stadig mere globaliserede verden.
Vi siger heller ikke nej til at påvirke de internationale markedskræfter.
Vi fører en meget aktiv politik i forhold til WTO og mener, at EU skal spille en aktiv rolle dér.
Jeg er fuldstændig enig med statsministerens betragtninger om det her for nylig, men hvad har det at gøre med ØMU'en?
Intet som helst.
Ville et flertal være med til det?
Nej, det ville de ikke.
Vi har flere gange foreslået den såkaldte Tobin-skat.
Ville man være med til det her i Folketinget?
Overhovedet ikke.
Vi mener godt, man kan bruge EU i internationale sammenhænge.
Vi har faktisk foreslået, at man burde tage kontakt med de andre EU-lande i forhold til det amerikanske NMD-projekt, som er dødsensfarligt for Europas sikkerhed.
Når det kommer til stykket, er det jo den rene konformitet, der bliver dyrket her i Danmark.
Det er, hvad de andre lande synes man skal gøre.
Ingen selvstændig tænkning, ingen selvstændige holdninger til noget som helst.
Det er bare, fordi det ikke ser så godt ud, hvis vi ikke er med.
Til det med indflydelsen, og det er igen et svar til hr. Anders Fogh Rasmussen: Jamen hvad er det for en indflydelse, man taler om?
Hvad ville have været anderledes i Den Europæiske Centralbank, om den danske nationalbankdirektør havde siddet med? Ville man ikke have hævet renten sidste år? Hvad ville have været anderledes?
Hvad ville have været anderledes i Euro-11, Euro-12, hvis vi havde været med?
Jeg har ikke fået noget svar endnu.
Jeg kender i øvrigt svaret: Intet som helst.
Derfor er det indflydelsesargument altså meget, meget overdrevet.
Man forsøger at give befolkningen det indtryk, at hvis vi kommer med, kan vi bare klare alting.
Jeg ved da godt, at regeringen og statsministeren går og praler af, at det var dem, der skrev Amsterdamtraktaten, i øvrigt selv om vi havde undtagelsen.
Men spørgsmålet er, om det kan bruges til noget her, netop fordi vi kunne gøre det, selv om vi ikke var med.
Vi har indflydelse på en række områder, hvis vi har gode argumenter.
En ØMU-deltagelse, et ØMU-ja, er ikke en forudsætning for, at vi får indflydelse i EU fremover.
Marianne Jelved (RV), 2000-08-24:
Hr. Holger K. Nielsen stillede nogle spørgsmål til hr. Anders Fogh Rasmussen, som jeg måske har en mulighed for at bidrage til et svar på.
Hvad kunne være anderledes i forbindelse med Euro-11 f.eks.?
Jeg vil godt understrege, og det har hr. Holger K. Nielsen også gjort, at vores forbehold bygger på, at vi afstår fra at forhindre de andre i at gå videre på de områder, vi har forbehold over for.
I den eurogruppe sidder der et meget, meget stort flertal af EU-landene, 12 lande fra januar næste år.
Hvor diskuterer man mindstesatser for selskabsskat?
Hvor diskuterer man dybt og inderligt uden for dagsordenerne i Ecofin f.eks. energiafgifter på alle energityper, ikke kun på det, der er dækket i dag af EU-bestemmelser?
Det diskuterer man i eurogruppen aftenen før Ecofinmøderne: alle de forhold, som optager også danske vælgere og det danske Folketing omkring en lang række spørgsmål, som hr. Holger K. Nielsen har ytret interesse for.
Hvem varetager danske synspunkter og danske interesser i hele den demokratiske proces, hvor man sidder sammen og påvirker hinanden, og hvor argumenterne tæller, nøjagtig som hr. Holger K. Nielsen sagde for et øjeblik siden, at det er argumenterne, der tæller?
Det er fuldstændig korrekt, enig, men det kræver, at der er nogle til at fremføre argumenter for de danske synspunkter.
Den har Danmark valgt at lade sig binde til også.
Det kan også være rigtigt, at om 10 år duer den politik ikke længere, men vi er så dybt økonomisk integreret i hinanden, at så vil den heller ikke du for de andre lande.
Men så sidder Danmark ikke med i det centrale organ, hvor vi kan være med til at påvirke, at de regler, som skaber rammerne i dag, kan laves om.
De regler er jo ikke kommet fra himlen eller naturskabte eller regler, som gælder for tid og evighed.
Det er regler, der kan ændres.
Og de mest kontante regler står i stabilitets- og vækstpagten, og det er ikke en traktatbundet aftale; det er en aftale, som er indgået af ministre i et ministerråd, og de samme ministre kan ændre den stabilitets- og vækstpagt.
Hvorfor skal vi ikke kunne være med til at lave aftalerne om for de rammer, som vi alligevel har knyttet os op på?
Jeg ville så gerne have at vide, hvem det er, der skal varetage danske interesser i den demokratiske proces, hvor hele nerven i demokratiet foregår i samtalen og ikke i den fase, hvor man laver en afstemning.
Og der sidder et stort flertal af lande i den gruppe, og den gruppe intensiverer sit samarbejde.
Pernille Blach Hansen (S), 2000-08-24:
Jeg har ét meget konkret spørgsmål til hr. Holger K. Nielsen:
Og jeg vil da se frem til at høre, om SF er lige så fantasifuld som Enhedslisten, der fastslår, at det vil ske, når polerne er smeltet og Kastrup Lufthavn står under vand.
For det er jo sådan, at enhver god håndværker ved, at et udslidt stykke værktøj skal man holde sig langt væk fra.
Udslidt værktøj er farligt.
Det giver arbejdsulykker, og i værste fald er det direkte livsfarligt.
Så hvorfor vil SF stadig væk holde fast i et udslidt stykke værktøj, og kan jeg få gode eksempler på, hvornår det helt konkret skal bruges?