runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Frank Dahlgaard (UP), 2000-08-24:
Jeg vil da gerne spørge, hvor fru Mimi Jakobsen har den store indsigt fra, som gør, at hun kan sige, at i løbet af nogle år har man priser i Danmark i euro, hvad enten vi holder fast i kronen eller vi afskaffer den.
Altså vi har jo eksempler
andre steder i verden, hvor der er store lande og store valutaområder, unioner, og så ligger der små lande ved siden af.
Canada er et eksempel.
Det er et lille land, ikke i udstrækning, men i befolkning og økonomi, i forhold til den store amerikanske union.
Og en gang imellem blusser diskussionen op, om man skal gå over til US-dollar, og det finder man ud af man ikke skal, for der er nogle fordele, som gør, at det er godt at have sin egen dollar, og det har Canada så.
Så hvor fru Mimi Jakobsen har fra, at vi og andre små lande bare går over til euroen, hvis den ikke bryder sammen forinden, kunne være interessant at vide.
Det er vist ikke fra virkelighedens verden.
Mimi Jakobsen (CD), 2000-08-24:
Det, jeg prøvede at beskrive i min tale, var jo, at der på nogle områder efter CD's opfattelse vil være behov for et stærkere og mere forpligtende samarbejde.
Og jeg sagde, at jeg godt kan nævne eksempler.
Det ligger vel i alt det, som tilhængere normalt siger.
Det behøver jeg ikke at remse op.
Men jeg siger udtrykkeligt, at det kan være vanskeligt at sige, om det så er en endelig liste, for der kan dukke nye problemer op.
Det har vi jo set de sidste 10-15 år.
Men under nogle af de temaer, vi har - flygtninge, miljø osv. - mener jeg godt, der kan være meget, der taler for et mere forpligtende samarbejde.
Jeg siger så til gengæld, at der med den forskellighed og den blomstrende mangfoldighed, der er i Europa, vil være al mulig grund til, at man - som jeg ser en tendens til i det Lissabonmøde, som vores statsminister deltog i - tager nogle diskussioner om, hvad det er for problemer, vi har, uanset at man ikke siger: Og så gør du sådan, du gør sådan, du gør sådan, eller vi laver et direktiv.
Nej, vi sætter nogle mål, rådgiver hinanden, konsulterer hinanden, henter noget inspiration, og så arbejder vi os hver især hen mod de mål.
Det er min vision for et Europa med mange deltagere og mange lande og den genforening, jeg taler om.
Og så må jeg sige, at om den tyske udenrigsminister udtrykker sig på den ene eller den anden måde, det er altså ikke det, danskerne skal stemme om den 28. september. Danskerne skal vel forholde sig til, hvad danske politikere siger, hvad vi mener med det, og så er det vel det.
Så tror de på dem, de tror på af folk herhjemme, men det er vel hverken den franske præsident eller den tyske udenrigsminister, der skal føre valgkamp i Danmark.
Så vil jeg sige til hr. Frank Dahlgaard: Jamen kom til Helsingør, min søn!
Det er der, det foregår - i enhver henseende i øvrigt, skulle jeg hilse og sige, men det er jo også en konservativ borgmester, vi har.
Og der står det faktisk over det hele.
Ved den jyske vestkyst står der jo Brötchen og ikke morgenbrød osv., osv., og sådan er det bare hele vejen igennem.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-08-24:
Jeg synes, at fru Elisabeth Arnold kom med en ganske glimrende beskrivelse af udviklingen siden Anden Verdenskrig af det europæiske samarbejdes opbygning for at sikre stabilitet og fred mellem de europæiske lande.
Derfor stemte jeg da også selv ja til Det Europæiske Fællesskab i 1972, og jeg stemte også ja til det indre marked og dette tætte handelssamarbejde i 1986, i øvrigt i modsætning til fru Elisabeth Arnolds parti.
Det Radikale Venstre var et
nej-parti.
Man gik for langt i 1986 med det indre marked.
Udenrigsministeren, Danmarks udenrigsminister i dag, stemte nej.
Økonomiministeren, Danmarks økonomiminister i dag, stemte nej til det indre marked i 1986.
Jeg stemte ja.
Men det kan også gå for langt. Jeg vil gerne spørge fru Elisabeth Arnold, om ikke man kan have en sådan fredelig udvikling af et tæt samarbejde og handelssamarbejde, uden at man skal have fælles penge og fælles alt muligt.
Kunne man ikke klare det samme ved at køre videre med det, vi havde før den fælles mønt, nemlig konvojmodellen, ERM II-modellen, hvor man sejlede i hver sit valutaskib, men havde mulighed for i ekstreme situationer at kunne korrigere fleksibelt i stedet for at køre af sted i den store slagskibsmodel, som én valuta er?
Elisabeth Arnold (RV), 2000-08-24:
Jeg kunne forstå, at første del af hr. Frank Dahlgaards indlæg hørte under kategorien »bekendelseslitteraturen«, men til det konkrete spørgsmål vil jeg gerne sige, at man da godt kan lave et samarbejde, der bygger på konvojmodellen, hvor alle lande kobler deres valutaer
tæt sammen.
Det var jo det, vi havde i Europa, før euroen blev etableret.
Nu er den etableret, og jeg mener, det er en sikring mod valutaspekulation.
Det er sagt mange gange før i dag, og jeg mener faktisk også, at det er rigtigt: En stor valuta er vanskelig at spekulere imod.
Danmark er en lille valuta, derfor bør vi være sammen med de øvrige EU-lande, som har de samme ydre rammer omkring deres stabilitetspolitik, omkring rente, inflation, underskud på statsbudgetterne og den offentlige gæld.
Det mener jeg er en sikring mod valutaspekulation, altså en stabilisering af valutaen.
Det mener jeg i og for sig er en bedre model end konvojmodellen, som indebærer risici for udsving og også risici for de snore, der binder skibene sammen i konvojen, eller hvad de nu hedder, trosser eller andre former for værktøjer.
De kan jo klippes over, hvis landene bliver uenige, og det mener jeg er en fristelse, man ikke skal udsætte hinanden for.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-08-24:
Jamen tak for svaret, men jeg vil da spørge fru Elisabeth Arnold, om ikke man kan blive så bange for døden, at man begår selvmord.
Er det ikke en overreaktion?
Kan man ikke blive så bange for kriser omkring kronen, at man simpelt hen afskaffer den?
Det er jo klart, at så er der ikke kriser, men
heller ikke nogen krone mere, noget selvstændigt dansk pengevæsen eller en selvstændig dansk økonomi
, og dér kan prisen være for høj.
Og i alt fald de økonomiske vismænd sætter dét op på den ene side og siger: Vi mister noget handlefrihed selv i den økonomiske politik i fremtiden, og dét er ikke bare i de nærmeste år, det er også i en fjern fremtid, til gengæld for nogle helt konkrete fordele på den anden side, som vi alle - selv fru Mimi Jakobsen - kan forstå i form af vekselomkostninger, som vi slipper for, og sikkerheden om nogle kurser, og det er slet ikke så skråsikkert, som regeringen og fru Elisabeth Arnold giver udtryk for, at den byttehandel er en god idé økonomisk.
For hvis det overordnede mål er fred og stabilitet, så kan vi udmærket få det med det handelssamarbejde, vi har, og med hver vores forskellige valutaer i konvojmodellen.
Marianne Jelved (RV), 2000-08-24:
Hr. Holger K. Nielsen kom med en udtalelse omkring pundet og liren, som desværre er meget forkert, og derfor føler jeg, at der for debattens skyld skal en korrektion til.
Hr. Holger K. Nielsen sagde, at det engelske pund og liren blev nedskrevet i enighed, og at det var velbegrundet i 1992-1993.
Sådan noterede jeg stikordene.
Det er meget forkert.
Pundet og liren blev ikke i enighed og velbegrundet og i ordnet tilstand nedskrevet. Det, der skete i efteråret 1992, var en meget, meget stærk uro på det finansielle marked.
Pundet blev presset ud af EMS'en.
Den britiske centralbank brugte 70 mia. dollar på få timer for at holde pundet.
Det røg.
Det var ikke styret og velordnet, og den britiske centralbank kunne ikke styre den kurs, pundet skulle havne på.
Det samme gjaldt liren og i øvrigt også den svenske krone.
Så kan vi sige: Jamen de økonomiske forhold og alt det der var jo ikke i orden.
Meget vel.
Det, der skete, vil jeg gerne sige til hr. Holger K.
Nielsen,
var, at det finansielle marked gik ind, pressede flere store valutaer ud i uro, regeringer og centralbanker var ikke i stand til at styre den devaluering, der skete, det var markedet, der bestemte det.
Dette er situationen udenfor, og det er også en risiko for Danmark.
Må jeg så sige til hr. Holger K. Nielsen, at den valutaaftale, vi har fået, ERM II-aftalen, som bliver berømmet også af SF og bakket op - tak for det - har vi udelukkende fået, fordi Danmark var helt og fuldt med i den fase, hvor det her spørgsmål indgik; og det er dokumenterbart.
Nu knytter SF, Enhedslisten, Dansk Folkeparti og alle andre modstandere deres argumentation op på, at vi ikke behøver at være med, fordi vi har valutaaftalen og vi kan fastholde fastkurspolitikken.
Det er rigtigt; det kan man jo sige.
Men det er ingen garanti for, at finansmarkedet for tid og evighed beskytter den danske krone.
Og mere politisk: Det svarer fuldstændig til, at SiD har kæmpet sig til ordnede forhold på en arbejdsplads, og så kommer der en ny kollega, som ikke er organiseret, som ikke er organiseret, som ikke solidarisk deler vilkår, besvær, ansvar og indflydelse med de andre kolleger.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-08-24:
Hr. Claus Larsen-Jensen indrømmede, at vi har helt frie kapitalbevægelser, at det er en del af ØMU'en, og at ØMU'en ikke ændrer noget ved det.
Det er jeg sådan set tilfreds med.
Han indrømmer, at når det drejer sig om internationale forhandlinger, så ligger der heller ikke noget i ØMU'en om det.
Det er EU, der har en forhandlingskompetence.
Han siger så, at det da godt kan være, at man så snakker mere sammen med andre.
Ja, det kan da altid godt være, at man gør det.
Det gør man formentlig også i øjeblikket.
Men tror hr. Claus Larsen-Jensen virkelig, at man kan forestille sig, at Storbritannien kan blive holdt uden for de væsentlige beslutninger.
Storbritannien er jo også uden for ØMU'en, og er det virkelig ikke totalt absurd at forestille sig, at de andre for det første vil begå traktatbrud og forhandle uden om lande, som er med i EU, men ikke med i ØMU'en, og at de for det andet vil gå uden om et så stort land som Storbritannien, som skal mobbes ud, fordi det ikke er med i ØMU'en.
Det er vigtigt at få sagt: Vi sidder jo ikke i en lille jolle i det store, oprørte Atlanterhav.
Hvis det bliver et nej i Danmark, bliver det også et nej i Sverige, i Storbritannien.
Der er flere lande, der er uden for ØMU'en, og det skal man også vide, når man diskuterer de her ting.
Så igen om indflydelsen: Kunne hr. Claus Larsen-Jensen ikke kort fortælle den danske befolkning: Hvori gør Danmark en forskel?
Hvad ville have været anderledes, hvis Bodil Nyboe Andersen havde siddet med i Den Europæiske Centralbank? Hvad havde været anderledes, hvis den danske regering havde deltaget fuldt ud i eurosamarbejdet indtil nu? Mit svar er: Intet! Og det ved hr. Claus Larsen-Jensen udmærket.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-08-24:
Jeg synes, man glemmer at stille et spørgsmål, vil jeg gerne sige til hr. Holger K. Nielsen: Hvad gavner danskerne?
Hvad gavner det danske samfund bedst?
Uanset hvad man engang har sagt principielt, for der er trods alt sket en udvikling.
Jeg synes, SF skylder den danske befolkning et klart svar: Er det ikke korrekt, at SF med deltagelse i det nationale kompromis og Edinburghaftalen selv har været med til at sige ja til alle forpligtelserne?
Jeg savner et svar på: Hvorfor vil man kun have et passivt, dansk skyggemedlemskab af ØMU'en, men ikke tage alle fordelene i form af indflydelse, værn mod spekulation, værn mod kriser udefra?
Og hvorfor vil man ikke også tage de økonomiske fordele?
Elisabeth Arnold (RV), 2000-08-24:
Ja, og nu til noget helt andet, for jeg har jo siddet og lyttet til de mange forskellige korte bemærkninger, og det drejer sig om diskussionen om udmeldelse.
Jeg vil gerne bede hr. Claus Larsen-Jensen bekræfte, at reglerne for udmeldelse er præcis de samme som reglerne for indmeldelse.
Man kan ikke melde sig ud af samarbejdet, uden at der er enstemmighed blandt medlemslandene om det, og man kan heller ikke melde sig ind, uden at der er enstemmighed blandt medlemslandene om det.
Vi er så i den heldige situation - er det ikke rigtigt, vil jeg spørge hr. Claus Larsen-Jensen - at de øvrige EU-lande alle sammen har sagt: Danmark er hjerteligt velkommen, I skal bare selv beslutte jer.
Nøjagtig den samme situation ville opstå, hvis Danmark skulle ønske at melde sig ud: De andre lande skal sige o.k. Det vil de formentlig også gøre.
Men at traktatgrundlaget og reglerne for indmeldelse og udmeldelse er fuldstændig parallelle, er det ikke rigtigt?
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-08-24:
Jeg har før citeret Folkebevægelsen, og jeg har citeret hr. Kristian Thulesen Dahl, og jeg kan også citere,
hvad Enhedslisten har sagt til Ritzau i fredags - man er lidt mere forsigtig: »Efter et nej til euroen kræver partiet, at bindingen til euroen skal slækkes.
I første omgang skal båndet udvides, så kronen kan tage nogle kraftige sving, hvis Danmark udsættes for økonomisk krise.« Så står der et andet sted: »Kronen skal kunne svinge mere, så en økonomisk krise med f.eks. blandt andet kogalskab og svinepest kan afhjælpes ved at slække på finanspolitikken.«
Og så siger man et andet sted, at Enhedslisten dernæst vil diskutere, om ERM II-aftalen skal opsiges.
Det kan da vist ikke siges klarere.
Altså man kan jo være fejlciteret, men alligevel.
Til hr. Frank Aaen: Det er da rigtigt, selvfølgelig flyder euroen i forhold til valutaer udenfor, og da Danmark er bundet til euroen, så gør den også det, ligesom den danske krone fulgte D-marken, og den svingede op og ned, og det er der ikke noget nyt i.
Men det, vi opnår, er en intern stabilitet i Europa, som jeg ikke skal gentage fra før.
Til spørgsmålet om, hvem der bakker op i kampagnen: Nu kunne der jo godt være nogle af dem, der driver forretning, som ikke alle sammen var nogle grimme spekulanter, men i virkeligheden havde det ønske, at der sådan set var lidt orden i økonomien, så de havde nogle vilkår, der var rimelige at operere under.
Og det gør ikke, at vi bliver forbrødret i den politiske verden.
Så omkring det, fru Elisabeth Arnold spørger om: Ja, det er da rigtigt, men det er jo som i enhver anden forening. Altså tror I, nogen gider have folk med, hvis ikke de vil være med?
Og jeg vil da sige, at vi da tager de regler, der gælder i grundloven, og dem, der gælder i folkeretten, særdeles alvorligt, og de handler om at være en selvstændig nation.
Så der er ikke mere at sige til det.
Selvfølgelig kan vi træffe den beslutning, hvis vi vil.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-08-24:
I modsætning til hr. Claus Larsen-Jensen svarer fru Elisabeth Arnold på regeringspartiernes vegne faktisk på spørgsmålene.
Hun bekræfter, at hvis ikke de andre lande kan være enige i det, så er der ingen vej ud for Danmark, hvis vi først er kommet ind.
Altså der er kun en fortrydelsesret, hvis de andre lande alle sammen, hvert og et, accepterer det.
Det vil jeg gerne takke fru Elisabeth Arnold for. Det er et klart og rent svar.
Og hvis ikke der er den enighed blandt samtlige andre lande i EU, så er det EF-Domstolen og ikke Folketinget, der afgør den sag.
Jeg håber, statsministeren vil komme op og forklare sig, ikke mindst på baggrund af fru Elisabeth Arnolds meget klare udsagn.
Og hvis det bliver et nej, opnår vi begge dele: Vi bevarer den handlefrihed, vi har, og vi bevarer de danske undtagelser.
For statsministeren har sagt i Politiken, at hvis det bliver et nej, kommer der ikke flere folkeafstemninger om ophævelse af de danske undtagelser.
Det er en fornuftig melding fra statsministeren og en god grund til at stemme nej.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-08-24:
Jeg vil gerne først starte med at takke hr. Claus
Dansk Folkeparti ønsker ikke den politik efter et nej den 28. september.
Det har jeg sagt heroppefra, og det fremgår også klart af det, hr. Claus Larsen-Jensen har citeret.
Noget andet er så - og det synes jeg da er dybt bekymrende - at hr. Claus Larsen-Jensen ikke mener, at man overhovedet må debattere spørgsmålet, altså at der skal være lukket land for enhver debat om det.
Det er selvfølgelig den frihed, man har ved at have en valuta, at der kan være nogle, der tager diskussionen, og er det det, hr. Claus Larsen-Jensen vil have lukket?
Altså, må emnet ikke diskuteres?
Er det det, hr. Claus Larsen-Jensens ærinde i virkeligheden er?
For det er i hvert fald ikke, som det er konstateret indtil nu, at der skulle være fornemmelser her i Folketinget for at opløse det samarbejde, der p.t. er.
Frank Aaen (EL), 2000-08-24:
Det er et reelt problem for landets økonomi, at euroen i øjeblikket styrtdykker, og det er det, fordi kun halvdelen af vor samhandel er med Euroland.
Den anden halvdel af vores samhandel er med USA, Japan, Sverige, England, som står uden for euroen, og det er derfor, at det med fastkurspolitik er meget mere kompliceret end det, som regeringen bare prøver at lægge frem.
Lad os så sige, at det, vi ønsker, og den frihed, vi ønsker at bevare mest muligt, er, at vi i Danmark kan føre en økonomisk politik - ikke uafhængig af udlandet, men hvis der kommer kriser i Euroland, så er vi i stand til at føre en anden politik i Danmark, der sørger for, at arbejdsløsheden ikke stiger, bare fordi der er problemer i Tyskland, eller hvis der skulle komme særlige problemer i Danmark, mens det går godt i Tyskland, at vi så har mulighed for at føre en beskæftigelsesfremmende politik i Danmark, selv om Den Europæiske Centralbank siger: Nu træder vi på bremsen, fordi det går for hurtigt i Tyskland. Det er jo det, der er vores problem, at ikke bare vores valuta og vores rente, men også vores økonomiske politik bindes fast til nogle lande på en sådan måde, at vi ikke kan føre en politik, der er anderledes end de landes, selv om den økonomiske situation i Danmark måske gør det ønskeligt.
Det er den klub, Socialdemokratiet vil have os ind i.
Claus Larsen-Jensen (S), 2000-08-24:
Det er jo ret kendetegnende fra alle de korte bemærkninger fra de ærede medlemmer i Tinget her, fra nejsigerne, at vi faktisk ikke har fået et eneste eksempel ud over kogalskab og svinepest og vand til knæene som begrundelse for, hvorfor vi skulle have en devaluering.
Kunne de ikke bare give et argument, som ligesom kunne tynge lidt i debatten?
Så vil jeg sige til hr. Keld Albrechtsen: I masser af foreninger kan man finde ud, hvad man skal gøre, når medlemmer skal ind, og når medlemmer skal ud.
Sådan er det i EU, og det er politiske beslutninger, der skal træffes i den pågældende sag.
Jeg har lagt mærket til, at hr. Keld Albrechtsen har undladt at svare på det der med, om Enhedslisten sådan set ikke gerne vil ud, hvis chancen er der, men lejligheden byder sig vel senere i dag.
Til hr. Holger K. Nielsen vil jeg sige: Jamen hør engang, vi får altså lidt bedre styr på det ved det samarbejde, vi laver om den økonomiske union, og som vi får om euroen i forhold til de frie kapitalbevægelser.
Vi har hørt teorier om lidt Tobin-skat osv., som måske kan være en meget god idé udi teorien, men hvad er egentlig alternativet på det her felt?
Jamen hør engang: Det, der er vores, Englands og Sveriges forudsætning, er, at når vi har nogle forbehold, jamen så har vi samtidig ikke villet forhindre, at de andre kunne gå lidt videre.
Det er altså os, der har sat os udenfor.
Og dér synes jeg, at SF skal spørges om, hvad man egentlig mener, og hvad der er konsekvensen af, at vi ikke vil forhindre de andre i at gå videre.
For det betyder jo netop, at på de områder, hvor vi taler for os selv, spiller vi altså ikke en central rolle.
Og det er lige nøjagtigt det, der er kerneproblemet ved ideerne om øget fleksibilitet og EU i flere rum, vil jeg sige til hr. Holger K. Nielsen.
Det er ikke nogen god idé.
Tidligere var det jo tyskerne, der bestemte på vores vegne.
Nu har vi chancen for at være fælles på kommandobroen om de vilkår, vi selv skal leve efter.
Det er det, der gør forskellen omkring det.
Så vil jeg sige til hr. Kristian Thulesen Dahl
: Jeg lagde da mærke til, at hr. Kristian Thulesen Dahl sagde, at man ikke ville lave om på reglerne nu i forhold til fastkurs, men muligheden skulle ligge der.
Det er lige nøjagtigt det, jeg går efter, for det skaber en usikkerhed, der er ganske farlig. Jeg har ikke mere tid og må afslutte med det her.
Frank Aaen (EL), 2000-08-24:
Men det, der sker lige i øjeblikket, er jo, at kronen devalueres.
Og jeg fik ikke svar på mit spørgsmål før
: Hvad er den reale kronekurs i dag sammenlignet med den 1. januar 1999?
Det er jo derfor, benzinen er så dyr: fordi der afregnes i dollar.
Renten stiger; den er steget fra 3 pct. til 4,25 pct. på grund af ECB.
Det er derfor, renten stiger i Danmark: fordi den er steget nede i Centralbanken.
Kan vi ikke få et svar?
Og med hensyn til det dér mantra fastkurs: For det første er det altså ikke fastkurs, det er devalueringspolitik i øjeblikket, og for det andet har de lande, der har flydende kurs, det gælder f.eks. Storbritannien, i øjeblikket en lavere rente, end vi har i Danmark, så der er jo andre muligheder end fastkurs. Og kan jeg så ikke lige få at vide, hvordan det kan være, at den samlede kapital bakker op bag jaet, når jasigerne påstår, at det er for at få kontrol med kapitalen.
Det hænger da ikke sammen.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-08-24:
Jeg vil gerne spørge hr. Anders Fogh Rasmussen, om det stadig væk er Venstres opfattelse, at hvis det bliver et nej, så skal der indledes en debat om selve EU-medlemskabet, og så fører det frem til en folkeafstemning om udmeldelse af EU. Det har hr. Anders Fogh Rasmussen jo tidligere været ude med, men det er faktisk ikke Enhedslisten, der vil gøre denne her folkeafstemning til et spørgsmål om EU-medlemskabet.
Det er også et svar til hr. Claus Larsen-Jensen.
Næ, det var hr. Anders Fogh Rasmussen, der ville det.
Men nu siger statsministeren i Politiken i dag, at hvis det bliver et nej, så har det den virkning, at så står undtagelserne fast, og selvfølgelig handler det ikke om, at vi så skal til at melde os ud af EU.
Det siger statsministeren meget klart i Politiken i dag, og det synes jeg er fantastisk fornuftigt, for ved at stemme nej sikrer man altså undtagelserne, og man bevarer den handlefrihed, som Danmark har i dag.
Derfor vil jeg godt spørge hr. Anders Fogh Rasmussen, om han stadig væk vil true befolkningen med at blive smidt ud af EU, eller om han i dag er enig med statsministeren i, at et nej betyder, at undtagelserne står fast.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-08-24:
Det er en meget væsentlig påstand fra Venstre, at hvis vi siger nej, så havner vi på et sidespor; vi bliver et B-medlem.
Jeg vil godt bede hr. Anders Fogh Rasmussen svare på følgende: Hvad ville have været anderledes i ØMU'en, i EU, hvis vi havde været fuldgyldige medlemmer siden den 1. januar 1999? Ville ECB's rentepolitik have været anderledes?
Var der blevet truffet andre beslutninger i Euro-11-rådet?
Ville der være blevet truffet andre beslutninger andre steder i EU?
Hvor ville Danmark have gjort en forskel, hvis vi havde været medlem?
Så til snakken om, at vi bliver B-medlem.
Vi har haft en undtagelse siden 1993.
Har det betydet, at vi har været helt uden for indflydelse?
Jeg kan da huske amsterdamtraktatdiskussionen.
Dér gik regeringen rundt og pralede med, at det nærmest var statsministeren selv, der havde skrevet Amsterdamtraktaten.
Også Venstre gik jo og pralede af, hvor meget indflydelse vi havde haft med danske mærkesager.
Er det udtryk for, at vi har manglet indflydelse, fordi vi har været uden for ØMU'en?