runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Aage Frandsen (SF), 2004-02-05:
Og for det andet skal der jo sidde nogle smagsdommere og bedømme, hvad man nu kan give støtte til, og hvad man ikke kan få støtte til.
Hvordan har Dansk Folkeparti det virkelig med det forslag?
Er det sådan, at det er en hjertesag for Dansk Folkeparti, der bliver gennemført?
Poul Nødgaard (DF), 2004-02-05:
... af hvad?
Aage Frandsen (SF), 2004-02-05:
Hr. Nødgaard undrede sig over, hvordan det kunne gå til, at der ikke var en tilslutning fra alle partiers side til medieaftalen.
Det har hr. Nødgaard også tidligere undret sig over.
Jeg undrer mig meget over, at hr. Nødgaard kan blive ved med at undre sig over det, for vi forklarede jo hele tiden, at der er stor uenighed om nogle ting, og derfor er det jo naturligt, at man deler sig efter anskuelser.
Poul Nødgaard (DF), 2004-02-05:
Vi fortryder på ingen måde, og jeg mener ikke, vi har kritiseret noget.
Vi har givet udtryk for nogle politiske holdninger, præcis som andre partier gør det i Folketinget.
Vores holdning går ud på, at med hensyn til den overordnede programpolitik mener vi altså, at bestyrelsen i højere grad, end det var tilfældet før, skulle indgå i nogle overordnede betragtninger.
Det har man fundet en god løsning på i Danmarks Radio, og så synes jeg reelt ikke, der er mere at sige om den sag.
Der kører en proces nu, og når den proces kommer frem til målstregen, så vil det vise sig, hvem der bliver de nye ejere af TV 2.
Naser Khader (RV), 2004-02-05:
Jeg har endnu ikke forstået, hvordan TV 2 kan blive bedre efter en privatisering ifølge Dansk Folkeparti.
Dansk Folkeparti ønsker jo et frit Danmark, som de skriver.
Bliver Danmark mere frit af, at Berlusconi og Murdoch får mulighed for at købe TV 2?
Har jeg forstået det korrekt, at Dansk Folkeparti fortryder kritikken af Danmarks Radios bestyrelse, og vil man lade være med at blande sig utidigt i fremtiden?
Poul Nødgaard (DF), 2004-02-05:
Det er rigtigt, at da vi diskuterede medielovgivningen, var der stor ståhej om, hvorvidt bestyrelsen skulle blande sig i den såkaldt overordnede programpolitik.
Den debat kan vi godt tage op igen og tage en lang lidenskabelig diskussion om det.
Nu har Danmarks Radios bestyrelse fungeret i godt og vel halvandet års tid eller noget i den retning, og der er skabt et utrolig godt samarbejdsforhold mellem bestyrelsen og direktionen i Danmarks Radio.
Er der så egentlig nogen grund til at bore mere i det?
De har fundet en samarbejdsform, hvor de nøjagtig ved, hvem der tager sig af hvad, og jeg er tryg ved, at det foregår på den måde.
Med hensyn til privatisering af TV 2: Det er jo et holdningsspørgsmål.
Folketinget har været delt.
Regeringen og Dansk Folkeparti har været enige om, at det vil være frugtbart at få TV 2 privatiseret, men læg mærke til, ved hvor mange lejligheder jeg har sagt - og jeg vil også godt gentage det i debatten i dag - at med et privatiseret TV 2 vil der blive stillet så strenge public service-krav, at man kan være fuldstændig sikker på, at det bliver et TV 2 af mindst samme høje kvalitet.
Hvis man nu forestillede sig, at man privatiserede det, og det så blev til en gang ingenting, så ville den danske befolkning med stor ret kunne bebrejde os det.
Derfor skal vi se et TV 2 fortsat sende til den danske befolkning, og et TV 2, som man er utrolig glad for at lukke op for, og jeg skal i de afsluttende forhandlinger omkring privatiseringen gøre alt, hvad jeg kan for, at det sker fyldest.
Naser Khader (RV), 2004-02-05:
Et af problemerne, og det, der også har gjort, at vi har bedt om en forespørgselsdebat om regeringens mediepolitik, har været Dansk Folkepartis og Dansk Folkepartis bestyrelsesmedlem i Danmarks Radios utidige indblanding i Danmarks Radios nyhedsdækning.
Har Dansk Folkeparti fortrudt kritikken af Danmarks Radio?
Det andet spørgsmål: Vi har hørt V og K mange gange fortælle, hvorfor de gerne vil have privatiseret TV 2, men hvad er Dansk Folkepartis begrundelse for at privatisere TV 2?
Hvorfor vil man privatisere TV 2?
Kommer der bedre tv ud af det?
Hvordan får vi efter Dansk Folkepartis opfattelse et bedre TV 2 efter en privatisering?
Jens Rohde (V), 2004-02-05:
Jamen det gør vi jo allerede i dag.
Det bliver lidt fremstillet, som om vi har slagtet det hele, men der er jo stadig væk en lang række tilskud, og der bliver også oprettet den pulje i forhold til at give mulighed for at søge netop for specielle foreninger, som ønsker at komme ud til en medlemskreds eller andre.
Der er masser af muligheder.
Der skal man altså huske på, at vi oven i det, at vi har nogle puljer med direkte tilskud, har momsfritagelse, man skal huske på subsidier via tipsmidlerne, via andre midler. Der er jo dybest set statsstøtte ad forskellige kanaler en masse.
Der er masser af muligheder, der er masser af støtte til græsrodsbevægelser, til foreninger, til særlige organisationer.
Det giver staten en masse støtte til.
Så det at fremstille det, som om grundlaget for at have mangfoldighed i medierne osv. er eroderet, mener jeg simpelt hen ikke er korrekt.
Jeg synes bare, at man skal stille det op i forhold til en tidssvarende diskussion også om de muligheder, man har for at kommunikere via nettet.
Nettet er specielt egnet til meget smalle organisationer, fordi det er meget målrettet.
Det er en anden måde at kommunikere på end ved det, man kalder flowstruktur, nemlig klikstrukturen, hvor man bevidst går ind og søger noget.
Med flowstrukturen er du nødt til at have en vis bredde, hvis det er sådan, at du skal fastholde dine lyttere og seere.
Bodil Kornbek (KD), 2004-02-05:
Jeg er ikke fortaler for, at man bare skal poste alt muligt ud uden overhovedet at gøre sig nogen overvejelser om noget som helst.
Jeg mener også, at det er vigtigt, at lokal-tv og -radio selvfølgelig har en klar profil og også kan være lokalt forankret, at de ved, hvad de gerne vil, at de brænder for en sag, sådan som hr. Jens Rohde siger.
Men man ser også med de besparelser, der har været, at der rent faktisk er mange stationer rundtomkring, der har måttet lukke, ikke, fordi de ikke har været engagerede, ikke, fordi de ikke også har arbejdet frivilligt og alt det der, men fordi det simpelt hen ikke har kunnet løbe rundt.
Så er jeg selvfølgelig interesseret i, hvordan vi så kan fastholde den alsidighed.
Hvordan vil man så sørge for, at der også er det værdifulde alternativ i fremtiden, som statsministeren var inde på?
Det gælder ikke kun lige på det område.
Det kan også være i forhold til, at portostøtten blev fjernet.
Det gælder også medlemsblade, foreningsblade.
Det blev også nævnt ganske kort.
Jens Rohde (V), 2004-02-05:
Nej, det behøver det ikke nødvendigvis.
Men jeg vil også godt have lov til at understrege, at for mig er ytringsfrihed ikke nødvendigvis forbundet med, at man skal have penge fra staten for at ytre sig.
Det er egentlig en lidt sjov diskussion, vi ofte har her i Folketinget, om ytringsfrihed, og den kan man have mange indfaldsvinkler til.
Men det er, som om det er blevet sådan en automatik, at for at man kan ytre sig, skal man også have penge fra staten.
Det mener jeg sådan set ikke.
Jeg mener rent faktisk, at der med den teknologiske udvikling, der er, er masser af muligheder for græsrodsbevægelser til at ytre sig, både ved, at de selvfølgelig skal have stillet nogle sendetilladelser til rådighed, og ved, at de kan drive deres medlemsforeninger, ligesom det var i sin tid, da vi startede lokalradioerne; da var vi jo heller ikke kommercielle.
Vi måtte ikke sende reklamer.
Men vi fik da ingen penge fra staten.
Vi spillede noget bingo, og så lavede vi en medlemsforening, da vi drev f.eks. Viborg Lokalradioforening, for at sikre penge til det at drive radio. Man må jo selv prøve at se, om man har et eller andet grundlag for at sende. Hvis man ikke har det, så har man andre muligheder, bl.a. via internettet.
Enhver forening med respekt for sig selv er på internettet, og internettet er fantastisk til at målrette budskaber, fordi de mennesker, som interesserer sig lige netop for det, jo sidder og klikker ind på de her områder.
Så der er masser af ytringsfrihed.
Bodil Kornbek (KD), 2004-02-05:
Jeg vil tage udgangspunkt i det sidste, som hr. Jens Rohde var inde på, nemlig de ikkekommercielle lokale tv- og radiostationer.
Jeg kan såmænd godt følge tanken om, at det
er spændende, når der er konkurrence og man dermed også kan få skærpet sin profil, og at man i højere grad kan være lokalt forankret.
Jeg bed også mærke i, at statsministeren i sit indlæg netop sagde, at det var et værdifuldt alternativ, men at det også var svært for disse stationer at få økonomien til at hænge sammen; det er jo klart, når man i den grad har sparet på netop dette område, når det gælder de ikkekommercielle radio- og tv-stationer.
Hvordan vil man så sikre den alsidighed, der rent faktisk ligger der, for at kunne bevare de værdifulde alternative muligheder også i fremtiden?
Hvad må det egentlig koste?
Eller skal alt i fremtiden udelukkende ses ud fra en kommerciel interesse?
Jens Rohde (V), 2004-02-05:
Jeg nævnte eksemplet med, at vi over de seneste år har set, hvordan lokalradioerne måske er blevet mere og mere sådan, at de har mistet deres lokale forankring, de er i deres profil blevet det, man kalder landsdækkende.
Der er ikke så meget lokalstof mere.
Det har der været i en periode, fordi man måske har haft andre ambitioner osv., men man er kørt over i en ren musikflade.
Det er den udvikling, der er sket over årene.
Hvad er der så sket nu, efter at vi har fået landsdækkende kommerciel radio?
Der er rent faktisk sket det, at man rundtomkring på lokalradioerne er blevet bevidst om sin lokale forankring igen, fordi det er den niche, man kan konkurrere på.
Man kan jo ikke konkurrere på, at man spiller Thomas Helmig.
Det gør de mange andre steder.
Så det, vi ser nu, det, vi ser, ved at der bliver flere medier, er, at hver finder deres niche.
Det er også derfor, vi ser nogle forskellige formater, som jeg også nævnte, med noget, der henvender sig til den ældre del, noget, der henvender sig til countryfolket.
Men det ændrer jo ikke ved, at vi stadig væk mener, at der på vores store landsdækkende tv-kanaler skal sikres nogle public service-krav, der skal sikres public service-konkurrence, og det er også det, vi gør.
Så alsidigheden er der, og hr. Aage Frandsen, som i den grad har været med til at drive politik med hensyn til, hvad Danmarks Radio egentlig skal indeholde, må da indrømme, at alsidigheden på Danmarks Radio er ganske pæn.
Aage Frandsen (SF), 2004-02-05:
Jeg vender tilbage til det, som jeg mener at man skal gøre med dagbladsbranchen, når jeg har mit ordførerindlæg.
Til den tid synes jeg at hr. Jens Rohde skal anvende karakteristikken, hvis det er berettiget, og ikke på forhånd komme med det om, at vi blæser ud i luften.
Skal vi ikke tale ordentligt til hinanden.
Det er et parlament, hvor vi snakker med hinanden, hvor vi har en dialog, en samtale.
Det synes jeg at vi skal prøve på.
Jeg vil med hensyn til spørgsmålet om mangfoldighed, som jo også ligger i forslaget til vedtagelse, spørge: Ordet mangfoldighed dækker vel kun over, at der skal mange ting til, men det er jo ikke sikkert, at man ved mangfoldighed opnår alsidighed?
Nu spørger jeg så til det rent kvalitativt, for vi kan jo ikke diskutere det kvantitativt.
Vi er også nødt til at have nogle værdier ind i det.
Hr. Jens Rohde er nødt til at tilkendegive nogle værdier.
Har hr. Jens Rohde ikke en fornemmelse af, at alt det, man sender, meget ligner hinanden?
Det er lovligt at sende det, det er fint, og det skal jeg ikke blande mig i, men er alsidigheden blevet meget større?
Jens Rohde (V), 2004-02-05:
Jeg er meget glad for, at hr. Aage Frandsen i dag egentlig i den grad imødegår fru Mette Frederiksens ordførertale ved at sige, at dengang, hr. Aage Frandsen var barn, var der ikke så meget pluralisme, for det er et problem, at historien i den her sammenhæng altid bliver fremstillet så glorificeret.
Ja, dagbladene er pressede, men det er derfor, vi skal give dem nogle bedre udviklingsmuligheder.
Jeg har bare endnu ikke hørt et bud på, hvad det er, man vil gøre for dagbladspressen.
Man siger bare fra venstrefløjen og Socialdemokraterne, at man må gøre noget for dagbladsbranchen, men man fortæller ikke, hvad det er.
Jeg har nogle bud, der går i retning af, at jeg synes, vi skal give dem nogle reelle tekniske muligheder for at blive selvudviklende på andre områder, end de er i dag, så de kan tjene på gyngerne og tabe på karrusellerne osv.
Det er simpelt hen bydende nødvendigt, også hvis man spørger dagbladsbranchen. Det eneste, jeg hører, er en antydning fra hr. Søren Søndergaard, nemlig at der skal flere penge til dem, men jeg har ikke hørt, hvor mange der skal til, og jeg har ikke hørt, hvad der skal gøres helt konkret for dagbladsbranchen.
Man står bare og blæser ud i luften uden at have noget som helst.
Det er der jo ikke nogen der kan bruge til noget, slet ikke dagbladsbranchen.
Aage Frandsen (SF), 2004-02-05:
Jeg kan forstå, at uanset hvor liberalistisk hr. Jens Rohde gør sig selv, stilles der alligevel kvalitative krav, når det drejer sig om TV 2, selv om det tilhører markedet.
I stedet for at fremstille det, som om hr. Jens Rohde står for det totalt frie og vi andre ikke gør det, er det her en diskussion om, hvordan man varetager forskellige hensyn.
Derfor er det i den forbindelse også et spørgsmål om TV 2.
Så er jeg da glad for, at hr. Jens Rohde var opmærksom på, at spørgsmålet om den femte radiokanal ikke er noget, hr. Jens Rohde har fundet på.
Hr. Jens Rohde mener, at han har opfundet dem, men der er ikke nogen, der opfinder dem.
Det er sådan set nogle frekvenser, der er her.
Så vil jeg spørge hr. Jens Rohde: Er det ikke korrekt, at noget af det mest monopoliserede, vi har haft, har været de lokale dagblade?
I min barndom - det er mange år siden - var der kun Horsens Folkeblad som lokal avis.
Der var jo ikke den store mangfoldighed, og så er det noget underligt noget hele tiden at fremstille det, som om der var stalinistiske tilstande, når vi taler om Danmarks Radio.
Når det drejer sig om nyheder fra Horsensegnen, var der i min barndom også kun en avis.
Jeg vil nu ikke kalde den stalinistisk, men det var et monopol.
Jens Rohde (V), 2004-02-05:
Hr. Søren Søndergaard står på ingen måde for den pluralistiske variant, for hr. Søren Søndergaard står for den variant, at han skal styre det hele, og at det kun er ham.
Det er den variant, hr. Søren Søndergaard står for, fordi kvalitet defineres af socialister, fordi socialister pr. definition sådan er bedre mennesker end andre mennesker, bedre tænkende og mere intellektuelle, så det ligesom er dem, der må fortælle lytterne, hvad de har godt af at se og høre.
Sådan har det altid været, og det er jo det, jeg har kæmpet mod hele mit liv inden for denne her branche, alt det pladder om, at vi skulle holdes i stramme tøjler, da vi startede lokalradioerne, fordi socialisterne ikke kunne tåle, at der kom andet ind i stuerne, fordi socialisterne ikke ville havde, at der blev sat parabolantenner op, ja, man var endda imod TV 2, fordi der kom reklamer ind!
Nej, den går simpelt hen ikke.
Vi har jo ikke sagt, at der ikke skal konkurrences på public service.
Statsministeren har jo lige sagt, at der skal være konkurrence på public service.
Den ene er rent offentligt finansieret, og den anden kanal er så markedsbaseret.
f.eks. TV 2.
Søren Søndergaard (EL), 2004-02-05:
Jeg tager hr. Rohdes manglende kommentar til det med naziradioen i Greve som en bekræftelse fra hr. Jens Rohdes side.
Derudover vil jeg sige, at det ellers er en tilståelsessag fra hr. Jens Rohdes side.
Der er ting, som markedet ikke selv løfter, siger hr. Jens Rohde.
Jamen det er jo lige præcis det, denne diskussion handler om, for hvad gør vi der, hvor markedet ikke selv løfter problemerne?
Her har vi altså den stalinistiske variant, der siger, at der skal kun være én ting der, hvor markedet ikke selv kan løfte det, nemlig Danmarks Radio.
Der, hvor markedet ikke kan løfte at have et bredt udbud af aviser, der siger den pluralistiske variant i modsætning
til den stalinistiske variant, at vi må gøre noget for at gå ind og understøtte aviserne, så vi kan få flere aviser, i stedet for bare at lade tingene køre. Er det i virkeligheden ikke dér, modsætningen er, nemlig mellem en meget centralistisk, stalinistisk variant, som hr. Jens Rohde står for, og en pluralistisk variant, som vi andre står for?
Jens Rohde (V), 2004-02-05:
Jeg må bedrøve hr. Søren Søndergaard med, at det gør der ikke.
Vi har jo aldrig nogen sinde fornægtet, at der er nogle ting, som markedet ikke af sig selv løfter her, navnlig i et sprogområde, som er relativt lille set i forhold til mediemarkedet.
Derfor fastholder vi også, at vi skal have et Danmarks Radio med gode udviklingsmuligheder.
Vi har faktisk en meget stærk public service-institution i Danmarks Radio, som jo ikke bare har DR 1, de har også DR 2, og de har en lang række radiokanaler, både digitalt osv.
Det er fint, for så er der jo noget for dem, der ønsker reklamefri radio og tv
i alle afskygninger
Så er der også noget for dem, som gerne vil se TV 2, og dér fastholder vi en public service-forpligtelse, fordi vi stadig væk mener, at det er sundt med konkurrence på selve public servicen-delen.
Det, jeg siger, når jeg siger, at det må være op til lytterne at afgøre det, er, at hele ideen med den kommercielle tankegang - vi har jo sikret alle de andre tilbud, de har jo eksisteret i mange, mange år -
er, at vi så kan give resten fri, og jeg må gøre opmærksom på, at det med at lave et udbud af en femte kanal på nogle markedsvilkår havde den tidligere regering også som idé, da vi andre havde fundet frekvenserne til dem.
Søren Søndergaard (EL), 2004-02-05:
Én ting er i hvert fald foreløbig afklaret i denne debat, og det er, at naziradioen nede i Greve kan være helt sikker på sin sendetilladelse, der vil ikke være nogen problemer, når det står til hr. Jens Rohde, for der skal ikke laves nogen vurderinger nogen steder.
Jeg takker hr. Jens Rohde for den oplysning.
Derudover kunne jeg godt tænke mig at vide, hvorfor Venstre og hr. Jens Rohde egentlig går ind for, at der overhovedet skal stilles public service-krav.
Det er da dumt, når det nu er lytterne og seerne, der bare afgør det, ligesom det også er dem, der afgør, om de vil købe en avis.
Hvorfor skal der så overhovedet stilles public service-krav?
Folk kan jo bare gå over på en anden kanal.
Hvorfor skal der stilles krav om, at der skal være en vis mængde af den ene eller anden slags i f.eks. Sky Radio, hvorfor skal der stilles krav om, at der skal være noget bestemt på et privatiseret TV 2?
Vil den liberale holdning ikke være at sige, at det er fuldstændig op til lytterne?
Jens Rohde (V), 2004-02-05:
Jeg synes, det er interessant, at fru Mette Frederiksen står og siger, at det, jeg kommer med, er fattigt, for jeg hørte bare fru Mette Frederiksen sige, at der skulle gøres noget for dagbladene, men jeg har ikke hørt noget som helst om, hvad der skal gøres for dagbladene. Hvis det er et spørgsmål om, hvor mange penge der skal til, så lad os da få en diskussion af, hvor mange penge der skal puttes ind i dagbladene.
Kom da med et bud og husk så også lige at finansiere det og ikke gøre ligesom ved alle de andre forslag, der kommer fra Socialdemokraterne, hvor man bare siger, at det finansierer vi senere.
Kom dog med et bud, før man begynder at sige, at det er for fattigt.
Når vi taler med folk i dagbladsbranchen, vil de gerne have, at vi holder vores politiske hænder langt, langt, langt væk fra deres virke.
De ved godt, at lige så snart vi kommer ind med penge i bedste socialdemokratiske ånd, skal vi til at sætte aftryk, og så skal fru Mette Frederiksen sørge for, at der bliver en vis form for styring af det.
Det vil vi ikke være med til.
Dagbladsbranchen har et ønske, nemlig at de får lov til at udvikle sig på egne vilkår.
Og den bedste måde, vi kan gøre det på, er ved at sikre, at dagbladene også får en mulighed for, at de kan blive mediehuse, så de kan udvikle sig ligesom andre medier rundtomkring, for det, der trykker dagbladene, er jo, at de elektroniske medier tager deres annoncekroner.
Poul Nødgaard (DF), 2004-02-05:
Jeg synes simpelt hen, fru Mette Frederiksen fører den her debat ned under lavmålet, hvis jeg må bruge et mildt udtryk.
Det har aldrig nogen sinde været drøftet i Dansk Folkepartis gruppeværelse, om »Krøniken« skulle det ene eller det andet.
Det er en serie, som Danmarks Radios direktion har besluttet, og jeg går også ud fra, at den har indgået i bestyrelsens overordnede programansvar, når det er lagt frem.
Så jeg står komplet uforstående over for, hvorfor man bringer et sådant emne ind i debatten her omkring medierne.
Det, det drejer sig om med medierne, er, at vi har alsidighed, og at vi har kvalitet, og som også hr. Jens Rohde sagde tidligere i debatten, og som jeg synes er meget væsentligt at fremdrage endnu en gang, så også fru Mette Frederiksen forstår det, kan det aldrig være hverken fru Mette Frederiksens eller min opgave at definere kvalitet, men det er det, fru Mette Frederiksen gerne vil.
Det er det, fru Mette Frederiksen gerne vil, og det er bestemt ikke Dansk Folkepartis politik.
Nu har Sky Radio været meget inde i debatten indtil nu.
Jamen statsministeren oplyste det formidabelt høje lyttertal, de har.
Det er da tydelige tegn på, at hvis ikke man bryder sig om sådan en radio, så lukker man ned.
Så gør man sådan, så drejer man den dér vej og ikke den dér vej.
Det kan det tilsyneladende ikke.
Søren Søndergaard (EL), 2004-02-05:
Umiddelbart, når man kender Dansk Folkepartis udgangspunkt, så kan man jo undre sig over, at Dansk Folkeparti vil være med til det her salg af Danmark til udlandet, som salget af TV 2 er et udtryk for.
Men det er selvfølgelig Dansk Folkepartis eget valg.
Der var andre partier, som sagde nej, og til hr. Nødgaards orientering er der jo den store fordel ved, at vi var så mange partier, der sagde nej, at vi dermed har muligheden for at lave det om efter næste valg.
Det er jo det, der er det velsignede ved det.
Efter næste valg bliver den lov om salg af TV 2 lavet om.
Så enkelt er det.
Det er så fordelen ved, at vi ikke er sovset ind i en eller anden elendig aftale om at sælge TV 2 til udlandet.
Men jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. Nødgaard om den undersøgelse, der er lavet om TV 2, der viser, at når man spørger om associationerne i forbindelse med Danmarks Radio, så er det punkt 1: TV-avisen og punkt 2: nyheder.
Når det er på TV 2 så er associationerne punkt 1: nyheder og punkt 2: reklamer - for mange reklamer.
Det vil sige, at fjernseerne allerede opfatter det som et problem, at der er
så mange reklamer i TV 2. Efter den privatisering, som hr. Poul Nødgaard har ansvar for, tror hr. Poul Nødgaard så, der kommer flere eller færre reklamer i TV 2?
Der var mindst to interessante ting i det, hr. Poul Nødgaard sagde.
Den ene var, at hr. Poul Nødgaard altså mener, at der er noget, der skal rettes op fra regeringen, og det er jeg fuldstændig enig i. Måske hr. Poul Nødgaard kan give et par eksempler.
Det andet er, at hr. Poul Nødgaard måtte påkalde guderne for at understøtte regeringen.
Det tror jeg sådan set også er nødvendigt, så begge de to ting var meget interessante.
Kommer der flere reklamer med en privatisering af TV 2?
Det er det, vi vil have. Er det det, befolkningen ønsker?
Det er jo det, der bliver resultatet.
Det må hr. Poul Nødgaard jo indrømme.
Hvis det ikke er det, folk ønsker, hvis det ikke er det, folk sukker efter, hvorfor har man så vedtaget en lovgivning, der betyder, at folk så sikkert som amen i kirken vil få flere reklamer?
Hvorfor er Dansk Folkeparti et parti, der er så interesseret i, at danskernes hverdag skal fyldes med reklamer, når de ser tv, når oven i købet alle undersøgelser tyder på, at den danske befolkning ikke ønsker det?