Kim Andersen (V), 2003-03-14:
Jeg skal bekræfte, hvad vi sagde i sin tid, og det er sådan set også i tråd med det, jeg har sagt her i dag, og som vi opfordrer ministeren til at arbejde videre med, og som ministeren har sagt, han vil arbejde videre med.
Jeg er sikker på, at hvis vi havde haft den nuværende minister på det tidspunkt, hvor vi sidst talte om det her lovforslag, så havde vi allerede været meget længere.
Venstre støtter L 165, forslag til lov om midlertidig kontraktbetinget driftsstøtte til bygning af visse skibstyper.
Men jeg skal bestemt ikke undlade at sige, at vi har været imod hele vejen igennem, og jeg skal også allerede nu slå fast, at hvis nogen skulle have ønske om at forlænge ordningen, når den til sin tid udløber med udgangen af 2004, vil vi arbejde imod en sådan forlængelse.
Men da EU med forordningen af 27. juni 2002 har vedtaget nye regler for midlertidig statsstøtte til nybygning af visse typer af skibe, ser vi os nødsaget til at implementere de nye regler i dansk lovgivning.
På den måde undgår vi, at den danske skibsindustri bliver dårligere stillet end andre EU-landes, som Danmark konkurrerer med.
EF-forordningen er begrundet med en unfair konkurrence fra koreanske skibsværfters side og er dermed et forsøg på at styrke europæiske værfter i konkurrencen.
Det forventes, at flere af EU-landene vil indføre den midlertidige statsstøtte, hvorfor lovforslaget lægger op til, at der også i Danmark indføres en midlertidig kontraktbetinget driftsstøtteordning til bygning af visse skibstyper i perioden fra 1. januar 2003 til 31. marts 2004.
Støtten er rettet mod de producenter, der er i konkurrence med Korea om kontrakter, og derfor kommer støtten kun til at gælde for containere, produkt-, kemikalie- og kemikalietankskibe.
Producenten skal kunne påvise en reel konkurrence fra et koreansk værft for at komme i betragtning som ansøger til en støtte på op til 6 pct. De 6 pct., der kan opnås i støtte, er fastsat i EF-forordningen og er således anderledes end den tidligere støtte, der er ydet fra dansk side.
Den tidligere driftsstøtte var baseret på ordretilgangen til de danske værfter, og det gjorde, at staten ikke på forhånd kendte størrelsen af de årlige bevillinger.
Efter forslaget er der tale om en fast støtteramme på 575 mio. kr., hvoraf statens andel udgør 325 mio. kr., og de resterende 250 mio. kr. finansieres via Danmarks Skibskreditfond.
Tilsagn om støtte gives efter først til mølle-princippet, og beslutningskompetencen om tilsagn kommer til at ligge hos Erhvervs- og Boligstyrelsen.
Selv om lovforslaget vil betyde øgede omkostninger og øget administrativt arbejde, ser vi os i Venstre nødsaget til at tilslutte os forslaget.
Et afslag ville betyde en forringet konkurrenceevne for de danske værfter, både i relation til de koreanske værfter og over for konkurrenterne inden for EU.
Vi må fokusere på fordelene ved lovforslaget, som kan komme til at betyde en styrkelse af danske værfters position i den internationale konkurrence, og vi forventer, at en vedtagelse af forslaget vil medføre, at der vil blive produceret et vist antal skibe i Danmark.
Med sin støtte til lovforslaget søger Venstre altså at sikre den danske skibsværftsindustri en produktion, frem for at den glider af hænde til konkurrenter på det internationale marked.
Vi kan imidlertid ikke støtte beslutningsforslag B 93, som det foreligger.
Det er vores opfattelse, at den allerede eksisterende uddannelse i redningsdykning er tilfredsstillende.
Uddannelsen tager højde for, at redningsdykning er den farligste form for dykning
overhovedet
Dykkeren er underlagt et enormt tidspres og ofte meget besværlige ydre faktorer: storm, mørke, is, mudrede bundforhold og andre ting, som kan gøre en redningsaktion farlig og vanskelig.
Der er stor risiko for, at dykkeren selv bringes i livsfare, hvis han ikke er i besiddelse af en uddannelse på højt niveau.
Det er altså baggrunden for, at vi ikke kan støtte, at kravene til uddannelsen gøres lempeligere.
Vi mener, at det høje faglige niveau i den nuværende uddannelse må bevares.
Men det er til gengæld rigtigt, synes vi, at man bør se på mulighederne for at øge beredskabet af redningsdykkere, og i den forbindelse har jo den tyske model været nævnt som en mulighed, den model, der går ud på, at en fritidsdykker får lov til at agere som redningsdykker på niveau 1 ud af tre mulige niveauer.
Men når man imidlertid ser på de ulykker, der typisk er tale om i Danmark, ulykker, som kræver assistance fra redningsdykkere, ja, så er det i de fleste tilfælde situationer, hvor en bil er kørt i havnen, og den opgave vil ikke kunne udføres af en fritidsdykker på niveau 1. Den tyske model egner sig således efter vores opfattelse ikke, i hvert fald umiddelbart, til at blive overført til danske forhold.
Vi mener derimod, at det kan være relevant at se på mulighederne for en meritordning i forbindelse med dykkeruddannelsen.
Det er ifølge dykkerloven kun erhvervsdykkere og såkaldte SCUBA-dykkere, der kan uddanne sig til redningsdykkere. Men hvis det er muligt, at nogle af elementerne fra fritidsdykkeruddannelsen eventuelt kan overføres til erhvervsdykkeruddannelsen, er vi positive.
Det kan nok lade sig gøre ved at overføre merit af delelementer fra fritidsdykkeruddannelsen; så vil vi på den måde kunne udvide rekrutteringsgrundlaget, og det er vi positive over for.
Til sidst vil jeg blot lige sige, at i forbindelse med diskussionen om at udvide dykkerberedskabet i Danmark bør vi jo også have for øje, at nok er Danmark et lille land, men vi har meget forskellige vilkår og behov i denne her sammenhæng, og det bør der naturligvis også tages højde for.