runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Hans Christian Schmidt (V), 2002-11-22:
Jeg værdsætter altid, at vi bruger alle vore ressourcer på at sørge for, at vi kan presse så meget som muligt på for, at det går så hurtigt som muligt, så det er helt i orden.
Hr. Keld Albrechtsen spurgte kort, hvad arbejdstiden skal bruges til.
Lad mig gøre det klart: Vi har aftalt at nedsætte tre arbejdsgrupper, og som jeg sagde før, arbejder den første arbejdsgruppe med generelle landsdækkende virkemidler til regulering af kvælstof- og fosforbelastningen.
Jo, arbejdsgruppen skal analysere og præsentere modeller til en mere enkel og effektiv regulering af landbrugets tab af næringsstoffer, og der er jo mange muligheder for modeller.
Det skal være modeller, som i større grad giver landmanden incitamenter til at minimere tabet af næringsstoffer fra bedriften, og som skaber værktøjer, der kan give en bedre overvågning og styring af bedriftens samlede tab af næringsstoffer.
Det er det, den første gruppe skal beskæftige sig med.
Den anden arbejdsgruppe arbejder på udarbejdelse af et grundlag for en strategi til reduktion af landbrugets fosforoverskud.
Landbrugets fosforoverskud er faldet med en fjerdedel gennem de sidste 10-15 år, og det er godt nok, men regeringen vil imidlertid gerne have have et fagligt grundlag for at fastholde den positive udvikling.
Vi vil derfor præsentere et udkast til en strategi for regulering af landbrugets fosforoverskud som oplæg til drøftelse af Vandmiljøplan III.
Endelig gennemgår den tredje arbejdsgruppe virkemidlerne
i en regionalbaseret beskyttelse af vandmiljø mod kvælstof og fosfor
Arbejdet i den gruppe hænger bl.a. samen med, at regeringen forbereder en implementering af EU's vandrammedirektiv, og heri indgår jo, at vi skal se nærmere på målsætninger for det enkelte vandområde og på baggrund heraf vurdere den maksimalt tilladelige tilførsel af kvælstof og fosfor.
Der skal udarbejdes indsatsplaner, som skal sikre, at man opnår de fastsatte målsætninger på den økonomisk mest effektive måde, og i det arbejde indgår, at vi som et supplement til de generelle modeller også skal have modeller for relevante regionale virkemidler.
Eyvind Vesselbo (V), 2002-11-22:
Regeringens, miljøministerens og organisationernes handlekraft har overhalet det her beslutningsforslag indenom.
Beslutningsforslagets målsætning om at skabe bedre adgang til naturen er på plads i den aftale, som miljøministeren indgik med alle de centrale aktører på naturområdet den 13. november.
Så hvis det alene havde været et spørgsmål om at få bedre adgang til naturen, skulle forslagsstillerne selvfølgelig have trukket beslutningsforslaget samme dag, som miljøministeren indgik aftalen med de centrale aktører på naturområdet.
Men vi ved godt, at dette beslutningsforslag ikke bare er et spørgsmål om at få bedre adgang til naturen.
Det er også et spørgsmål om, at man ønsker en central styring af beslutningsprocesserne og en regulering.
Vi ved godt, at det der med frivillige aftaler ikke er noget, som Socialdemokratiet og dets støttepartier bakker op om.
Befolkningen skal tvinges til at gøre, som der bliver sagt af bureaukrater, teknokrater og socialdemokrater.
Vi kan ikke støtte beslutningsforslaget.
I Venstre ønsker vi derimod, at befolkningen skal med i beslutningerne på miljøområdet.
Det er vigtigt, for at beslutninger og aftaler skal blive en succes, at de, der skal efterleve dem, forstår disse aftaler og er indforstået med at overholde dem.
Det opnår man kun ved at indgå frivillige aftaler, som det er sket i det her tilfælde, nemlig i den aftale om bedre adgang til naturen, som er indgået mellem miljøministeren, Landboorganisationerne, Dansk Familielandbrug, Dansk Skovforening, Dansk Naturfredningsforening og Friluftsrådet.
Alle disse parter har skrevet under på en aftale om bedre adgang til naturen.
Derfor virker det mærkeligt, at vi skal stå her i dag og drøfte, hvordan vi kan tvinge andre løsninger ned over hovedet på befolkningen end dem, der er i den indgåede aftale.
Det virker ikke særlig gennemtænkt.
Jeg kan godt forstå, at det måske er lidt pinligt at skulle trække sit beslutningsforslag, fordi indholdet nu er
på plads
ved hjælp af en handlekraftig miljøminister og nogle konstruktive organisationer, altså kort sagt at man er overhalet indenom
Det er måske også lidt tankevækkende, at det ikke lykkedes den tidligere regering med den tidligere miljøminister i spidsen at få sådan en aftale i stand.
Det er måske den egentlige grund til, at beslutningsforslaget opretholdes.
Der er behov for at pudse profilen - naturprofilen - lidt af, men det foreliggende beslutningsforslag har beklageligvis den modsatte virkning.
Det er måske også det, der vil ske i den efterfølgende debat, jeg venter spændt, for det må da være svært at kritisere nogle initiativer, som har så bred en gruppe af centrale aktører bag sig.
Jeg glæder mig meget til debatten og håber, at vi på en konstruktiv måde kan finde hinanden.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-11-22:
Jeg synes ikke, fru Inger Støjberg har lyttet særlig godt efter, hvad jeg har sagt.
Jeg har faktisk hele tiden sagt, at vi selvfølgelig respekterer arbejdsgruppernes arbejde.
Men vi beder dem ikke om at opstille nogle politiske mål.
Undskyld mig, men Socialdemokrater har en holdning!
Det har Venstrefolk åbenbart ikke.
De lader nogle embedsfolk arbejde, og så lader de dem om at opstille målene.
Det, jeg hele tiden har talt for,
er: Vi har nogle holdninger, vi har nogle ting, vi gerne vil have med, vi har nogle mål.
Og så får vi en teknisk arbejdsgruppe, der kan vurdere, hvordan vi bedst opnår de mål.
Sådan troede jeg det var at være politiker.
Men Venstre vil åbenbart hellere lege embedsmænd.
Hans Christian Schmidt (V), 2002-11-22:
Jeg vil slet ikke ind i den debat, som fru Pernille Blach Hansen kører nu.
Jeg synes, det kommer til at stå klart for befolkningen ude i landet, at her har vi altså en diskussion
om noget af det, der betyder mest for os alle, nemlig at vi kan komme ud i naturen, at vi har adgang til naturen.
Alligevel kan fru Pernille Blach Hansen ikke lade være med at sige: Kan jeg alligevel ikke lige bruge det til, at jeg kan køre sådan lidt fnidderdebat om noget helt andet?
Det skal fru Pernille Blach Hansen bare gøre, hvis fru Pernille Blach Hansen har lyst til det.
Jeg indgår bare ikke i debatten.
Jeg synes, det her er så vigtigt, det er så afgørende, og jeg har i den grad en respekt for, at de mennesker har lavet det her.
Vi kan da tage debatter herinde, hvornår vi har lyst til det, men ikke at ville respektere de mennesker, der har lavet den her indsats, synes jeg simpelt hen ikke er rimeligt.
Jeg skal så bare sige, at når jeg siger, der går Folketing i dette, mener jeg det på den måde, at jeg tror, vi skal passe på, at vi ikke somme tider får debatter, der kun kører herinde, mens befolkningen som i det her tilfælde i grunden har lavet et rigtig godt resultat, som vi kun behøver at anerkende, og så er vi i gang.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-11-22:
Miljøministeren svarede ikke på mine spørgsmål.
Det kan jeg godt forstå, for det viser jo, at for regeringen er moral godt, men dobbeltmoral er dobbelt så godt.
Miljøministeren siger en masse flotte ord om gensidig respekt og tillid, ønske om at dele glæden med andre, lokale aftaler, og at vi skal leve op til det, men det har finansministeren jo ikke gjort.
Det må miljøministeren da forholde sig til.
Det er da det bedste eksempel overhovedet på, hvorfor det her skal gå stærkt.
Jeg synes ikke, at vi fra ministeren har fået ét eneste eksempel på, hvorfor man ikke lige så godt kunne lave det lovforslag nu i stedet for at vente 1 år.
Er det, fordi finansministeren skal have tid til at pløje et par stier mere op?
Hans Christian Schmidt (V), 2002-11-22:
Jeg havde jo meget håbet, at det, fru Pernille Blach Hansen ville have spurgt mig om, var, om jeg ikke kunne uddybe den her aftale, der er lavet.
Jeg synes, at vi en gang imellem skal passe på, at der ikke går lidt meget Folketing i de her ting.
Her har vi nogle organisationer, der ejer dem, og nogle, der skal bruge dem.
De er fuldstændig enige om, hvordan de skal gøre det.
Så kan jeg forstå, at det, vi så skal diskutere, er, hvorfor det ikke kan gå lidt hurtigere. Jeg vil ikke gå ind i den debat.
Men fru Pernille Blach Hansen må forstå, at det ikke kan vare længe, før der blandt nogle af dem, der har siddet i opposition i alle de år, hvor fru Pernille Blach Hansens parti har haft regeringsmagten, vil blive spurgt, hvorfor man ikke kom i tanke om det, da man nedsatte Adgangsudvalget.
Helt tilbage da man nedsatte Adgangsudvalget, skulle man have begyndt at arbejde med de ting.
Jeg synes, det er sådan lige lidt - jeg synes fru Pernille Blach Hansen, skal vi ikke bare glæde os over det?
Tænk, hvilket arbejde det har kostet de mennesker, deres bagland og alt muligt at få det på plads.
Så kan jeg forstå, at nu vil man prøve at se, om vi ikke så kan begynde at diskutere én persons forhold til nogle veje osv.
Jeg vil bare meget klart og tydeligt sige til fru Pernille Blach Hansen, at den aftale, der er indgået, går ud på, at en ejer skal meddele det til amtet, hvis han ønsker at nedlægge en privat vej i det åbne land, og hvis vejen er gennemgående, hvilket den f.eks. er, hvis den forbinder en offentlig vej og en strand.
Det er herefter op til amtet inden 4 uger at afgøre, om vejen har en sådan væsentlig rekreativ betydning, at den kun må nedlægges, hvis der allerede eksisterer en tilfredsstillende alternativ adgangsforbindelse, eller om ejeren skal etablere en tilfredsstillende alternativ adgangsforbindelse.
Jeg finder det derimod ikke rigtigt at gå ind i en vurdering af den rekreative betydning af konkrete veje.
Men jeg vil have lov at tilføje her, at når jeg tænker på, at jeg mange gange har måttet lægge ører til, da jeg har været medlem af Naturklagenævnet, de mange folk, der har stået derude, hvor der er kommet mange synspunkter frem om på den ene side og på den anden side, indtil man fandt ud af, gad vide om den vej var sådan eller ikke var sådan, må jeg sige: Lad nu være med at fremstille det her, som om det er noget enkelt noget. Jeg har ikke flere kommentarer til det, andet end at jeg i den grad glæder mig over, at de her mennesker har lavet det her grundlag, og hvor jeg dog glæder mig til at komme i gang med at omsætte det til praksis.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-11-22:
Miljøministeren gjorde meget ud af sine egne aftaler og ikke så meget ud af beslutningsforslaget.
Det kan jeg godt forstå, for beslutningsforslaget er efter min opfattelse langt bedre.
Jeg vil gerne spørge miljøministeren: Er det ikke lidt mærkeligt at stå her og snakke om gensidig respekt og gensidig tillid, samtidig med det at fremmeste medlem af den nuværende regering nedlægger veje og stier uden at lave erstatningsstier?
Vi snakker her om finansministeren.
Er det ikke lidt hult, at regeringen nu vil gøre noget og snakker om, at det skal baseres på gensidig respekt og tillid, når det netop ikke er det, et af regeringens mest fremtrædende medlemmer selv gør?
Finansministeren har tilsyneladende ikke ønsket at dele glæden med nogen, som miljøministeren hævdede lige før.
Miljøministeren sagde også, det at forlanges af os, vi kan leve op til det samme.
Hvorfor forlanges det så ikke af en finansminister?
Det var det ene spørgsmål.
Hvorfor vente 1 år?
Der kan jo nå at blive nedlagt meget endnu.
Finansministeren har måske nogle flere stier, han kan nå at pløje op.
Hvorfor gør man ikke noget med det samme i stedet for at vente 1 år?
Keld Albrechtsen (EL), 2002-11-22:
Jeg vil gerne sige tak for debatten.
Jeg håber, det er rigtigt, som ministeren konkluderer, at alle partier er indstillet på, at der skal gøres noget for vandmiljøet.
Men det, der har været et hovedtema i debatten, har været to spørgsmål: Hvornår skal det gøres?
Og hvem skal gøre det, hvilke partier?
Jeg vil gerne forsikre ministeren om, at det er rigtigt, at vi har et engagement, og Enhedslisten skal nok være der med vores bud, når ministeren inviterer.
Jeg sagde i indledningen af debatten, at det, vi frygter i Enhedslisten, er, at der nu oprettes en syltekrukke, hvor problemerne bliver sendt i kommissioner, der skriver og regner og regerer i én uendelighed og aldrig når frem til andet end det, vi udmærket ved i forvejen.
Det, vi ved i forvejen, er, at der udledes for meget, og at landbruget er hovedbidragsyder i de områder, hvor vi har de store problemer med fiskedøden.
Det ved vi udmærket godt, det behøver vi ikke flere ekspertudredninger for at kunne tage stilling til, og derfor er vores bekymring, at der, uden at der rigtig er nogen grund til det, går et års tid, hvor der ikke handles, men hvor der kunne handles.
Så har det været et gennemgående tema, at der ikke var nogle klare forslag, men det er der rent faktisk.
Forslaget om en kvælstofoverskudsafgift er et yderst enkelt forslag og må formentlig også være et forslag, der vil tiltale mange i landbruget, fordi det grundlæggende bygger på, at man ikke bruger mere gødning end det, som svarer til det, der optages i planterne, så gødningen derfor ikke bidrager til forurening.
Jeg vil gå ud fra, det er et mål for alle landmænd kun at bruge den gødning, der er nødvendig, og hvis man så tilmed fører afgiften tilbage til landbruget til støtte for netop den omlægning af driften, der sikrer, at der ikke bruges mere gødning end nødvendigt, kan jeg ikke tro andet, end at alle må være godt tilfredse.
Så vil den samlede øvelse nemlig ikke koste landbruget nogen penge.
Man vil tværtimod spare penge, fordi man bruger mindre gødning og stadig får et godt produktionsresultat.
Derfor må jeg slutte debatten med at sige, at det er mig en kilde til evig undren, at der hidtil har været så stor vankelmodighed hos partierne i Folketinget med hensyn til at støtte vores forslag.
Det vil også hele tiden være en kilde til undren for mig, at landbruget ikke selv går i spidsen for at støtte forslaget.
Jeg ved ikke, om det er kunstgødningsproducenterne, der trækker i trådene, men jeg kan ikke se, at der er andre, der har interesse i, at den nuværende tilstand fortsætter, end dem, der tjener store penge på at sælge kunstgødning.
For alle andre at se
er det et meget dårligt system, vi har i dag. Vi må altså se i øjnene, at nu tager det et års tid mere, end det burde gøre.
Den konklusion af debatten i dag er jeg selvfølgelig ked af, men jeg kan love ministeren, at angående spørgsmålet om tidsfaktoren vil jeg vedblivende i det kommende år minde ministeren om, at tiden går, og at græsset gror. Hvis det kan bidrage til, at tempoet i hvert fald ikke går yderligere ned, har jeg da opnået noget. Tak for debatten.
Mogens Nørgård Pedersen (KRF), 2002-11-22:
Kristeligt Folkeparti er overordnet enig i forespørgerens sigte om at sikre, at tålegrænsen overholdes og iltsvindet undgås.
Ud fra det, vi i Kristeligt Folkeparti kalder forvalterskabstanken, dvs. menneskers rolle som ansvarlige forvaltere af jordens ressourcer, bliver vi selvfølgelig også bekymrede, når vi pludselig oplever iltsvind af de dimensioner, vi har set i sensommeren og fortsat ser. Selv om vi er indforstået med sigtet i denne forespørgsel, så er vi til gengæld knap så sikre på, at vi vil være indforstået med, hvad det er, sigtekornet rettes imod, ikke mindst hvorfor det lige sker netop nu.
Det kraftige iltsvind hen over sommeren har fået sat gang i debatten og følelserne, og det er der såmænd ikke noget galt i.
Det er selvfølgelig en let løsning, men det er ikke den rigtige løsning.
De første iltsvind i de danske farvande af politisk betydning blev konstateret i 1981.
I 1987 vedtog man den første vandmiljøplan med krav om at reducere udledningen af fosfor med 80 pct. og kvælstof med 50 pct.
Disse mål er i alt væsentligt nået for byerne.
Og uanset om man læser med røde eller blå briller, så har landbruget siden 1990 sænket sin udledning af kvælstof ganske væsentligt.
Alligevel oplever vi det værste iltsvind
nogen sinde.
Der er ingen umiddelbar logik i, at løsningen, når den samlede udledning af kvælstof trods alt er reduceret og ikke steget, skal være så enkel, at det er landbruget alene, der er årsagen.
Alle optræder godt nok, som om der kan fastlægges entydige kendsgerninger, men økosystemet i de danske farvande er så kompliceret, at det i praksis kun er muligt at se tendenser, men dem kan man åbenbart godt indrette hele sit verdensbillede efter.
Nogle prognoser siger, at landbruget er skyld i 80 pct.
af kvælstofudledningen i f.eks. Limfjorden og Mariager Fjord
, men det forklarer ikke, hvorfor vi så først i år oplever det værste iltsvind nogen sinde.
Det burde vi have haft, dengang landbrug og industri for alvor udledte kvælstof.
Sagen er jo, at det er meget komplekst, og at der er meget, der skal skydes med skarpt efter, hvis forekomsterne af iltsvind skal nedlægges eller nedbringes.
Det er f.eks. klart, at vi i Østersøregionen mere intensivt end hidtil skal sikre, at alle gør en indsats i forhold til dette.
Vi mener altså, at det vil være på sin plads at rette sigtekornet lidt mod variablerne, inden vi drager forhastede konklusioner.
Når det så er sagt, vil jeg gerne understrege, at Kristeligt Folkeparti er enig i, at udledningen af kvælstof og fosfor stadig skal nedbringes, men det er at underminere arbejdet hen imod Vandmiljøplan III, hvis man på forhånd fastlægger de kriterier, der skal opereres efter.
Inger Støjberg (V), 2002-11-22:
Det var fru Pernille Blach Hansens sidste bemærkning, der bragte mig herop igen, om, at nu vil man afvente de nye tal og evalueringer og sådan nogle ting.
Vil det sige, at i modsætning til for lidt siden vil fru Pernille Blach Hansen rent faktisk respektere det arbejde, som kommer fra arbejdsgrupperne, og respektere det faglige grundlag, som vi dermed får?
Torben Hansen (S), 2002-11-22:
Det har ministeren jo selv sagt i et samråd med Miljøudvalget.
Nu kan vi her høre Venstres ordfører sige: Det
vil man overhovedet ikke tage stilling til.
Vi vil bare meget gerne have en politisk melding fra Venstres ordfører: Vil man være med til at reducere landbrugets næringsstofsbelastning?
Vil man også være med til at følge op på sin egen bæredygtighedsstrategi, nemlig at det er forureneren, der betaler?
Hvis ikke vi får noget klart svar, må vi konstatere, som Pernille Blach-Hansen tidligere har sagt, at Venstre ikke vil være med til noget omkring det her, og det vil endnu en gang komme til at gå ud over fiskene i de kommende år.
Eyvind Vesselbo (V), 2002-11-22:
Hr. Dohrmann nævnte blokpolitik.
Og nu tror man så, at det er en god idé at fortsætte hermed, når man endelig har en chance for at holde andre ude.
Det er blokpolitik, hvis man gør det.
Men jeg føler da ikke, at det er brud på et forlig, at man inviterer andre ind i forhandlingerne og lytter til, hvad hr. Keld Albrechtsen har at sige, hvad hr. Dohrmann har at sige, og hvad Kristeligt Folkeparti har at sige.
Det kan da kun være en fordel, at vi får så mange aspekter med.
Vi hører ofte her fra talerstolen, at vi skal have så brede forlig som muligt, vi skal have så brede debatter, og vi skal have så brede aftaler som muligt.
Det kan jeg forstå Socialdemokratiet ikke vil have i forbindelse med vandmiljøet.
Men vi er nogle partier, der gerne vil arbejde for det, så jeg håber søreme, at Socialdemokratiet sammen med de andre partier vil gå med til det her, altså at andre partier kommer med.
Pernille Blach Hansen (S), 2002-11-22:
Jeg synes, det er åbenlyst for enhver, at Venstre her ikke vil svare på, om landbruget skal reducere sin udledning af kvælstof.
Og jeg synes, det er en søgt undskyldning at henvise til nogle tekniske arbejdsgrupper.
Jeg spørger ikke om teknik, om hvordan og hvor meget.
Men ministeren sagde i sin tale, at kvælstoffet skal nedbringes.
Så stiller jeg et spørgsmål: Skal det også gælde for landbruget, så forureneren kommer til at betale?
Der kan svares ja, og der kan svares nej.
Og hvis ikke der bliver svaret, kan man jo selv gisne om, om det i virkeligheden er, fordi Venstre endnu en gang er bøndernes parti.
Keld Albrechtsen (EL), 2002-11-22:
Vi er enige om, at det, som eksperterne er kommet med, er, at det faktisk var lidt værre, end vi vidste i forvejen.
Det forstår jeg simpelt hen ikke, for vi ved, den er gal, og vi ved, hvad vi kan gøre.
Det er så mit afsluttende spørgsmål.
Men det kan jo have sammenhæng med de andre spørgsmål, der er stillet om indsatsen vedrørende landbrugets forurening.
Det er et område, Venstre har valgt der ikke skal kigges på.
Jeg stiller et spørgsmål om en konkret afgift på overforbrug af gødning, og det kunne løse en pæn del af problemet.
Det kan indføres her og nu, og det er ubureaukratisk.
Midlerne fra afgiften kan også gerne føres tilbage til landbruget.
Det er slet ikke det.
Alt muligt
kan der forhandles om, så det kan komme til at virke, og det er enkelt.
Men vi kan simpelt hen ikke få svar på, om Venstre vil være med til det eller ej.
Jeg lagde mærke til, at det var anden gang, Venstres ordfører ikke besvarede det spørgsmål.
Inger Støjberg (V), 2002-11-22:
Det er fuldstændig korrekt, bortset fra at det godt nok er en prognose, vi nu har fået.
Under Vandmiljøplan I og under Vandmiljøplan II var forligspartierne fuldstændig enige om det grundlag, som de to vandmiljøplaner blev udarbejdet på.
Derfor var det det grundlag for kvælstofudvaskningen, man arbejdede med på det tidspunkt.
At der så kommer en ny prognose nu, er sådan set kun godt, for det vil indgå i det videre arbejde, og det ser vi frem til bliver belyst nærmere.
Så henviser fru Pernille Blach Hansen til, at det er meget bekvemt at kunne henvise til arbejdsgrupper, der er nedsat.
Jamen, fru Pernille Blach Hansen, vi respekterer rent faktisk de folk, som vi har sat til at arbejde nu.
Vi respekterer deres arbejde.
Vi glæder os til at lytte til de anbefalinger, de kommer med, lige så vel som jeg går ud fra, at Socialdemokratiet respekterer det arbejde, der bliver udført.
Torben Hansen (S), 2002-11-22:
Fru Inger Støjbergs svar kan på nogle punkter nærmest karakteriseres som værende et ikkesvar.
Jeg spurgte bl.a., om Venstre kunne se et væsentligt behov for reduktion af kvælstofudledning.
Det fik jeg ikke noget svar på - det blev også henvist til arbejdsgrupperne - men det regner jeg med at jeg kan få nu.
Ellers kan jeg anbefale, at man læser det nu hedengangne Naturråds vismandsrapport om det fede landskab.
Jeg kunne stadig væk godt tænke mig at vide, om Venstre er parat til at leve op til det, som man har i regeringens egen bæredygtighedsstrategi, nemlig at forureneren betaler.
Det er knæsat i bæredygtighedsstrategien.
80 pct. af kvælstofudledningerne kommer fra landbruget.
Det har ministeren selv sagt i et samråd i september.
Er Venstre parat til at lade landbruget betale den regning, som landbruget selv har skabt?
Pernille Blach Hansen (S), 2002-11-22:
Jeg er godt klar over, at de der arbejdsgrupper er meget belejlige at henvise til i den debat, man har her, for så kan man undgå at svare på alle spørgsmål.
Men så vidt jeg har forstået, er det, de arbejdsgrupper skal lave, teknik.
Vi, der er i den her sal, skal stå for det, der hedder politik, vi skal se på midlerne, vi skal se på målene.
Ministeren sagde, hvis ikke jeg husker helt forkert, i sin indledning, at kvælstofudledningen skal ned.
Det eneste, jeg spørger om, er, om det så også gælder for landbruget.
Skal landbruget som det store erhverv, der bidrager mest, også reducere sin belastning?
Det kan besvares med et simpelt ja eller et simpelt nej.
Hvad mener Venstre om det?
Og lad være med at gemme det bag en eller anden teknikdiskussion.
Har Venstre ikke en holdning?
Jørn Dohrmann (DF), 2002-11-22:
Kan fru Inger Støjberg ikke bekræfte, at forslaget til vedtagelse rejser en masse interessante problemstillinger, idet man jo allerede i 1800-tallet havde de såkaldte bundvindinger.
Når man har en aftale med f.eks. landbruget, som nogle er efter, skal man så ikke overholde den aftale, man har indgået?
Og som fru Inger Støjberg siger, må man se på det, når de grupper, der er nedsat her, kommer med deres resultater, og først da kan man træffe en beslutning.
Man skal ikke træffe nogen overilede beslutninger, bare fordi der lige er fremsat noget til vedtagelse her.
Når man har indgået en aftale, så mener jeg, så mener Dansk Folkeparti, at man skal overholde den.