runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ulla Tørnæs (V), 2000-03-14:
Hr. Henning Gjellerod citerer formanden for den liberale gruppe i Europa-Parlamentet, Pat Cox, der siger, at vi må finde en måde, hvorpå vi kan gøre op med denne kræftsvulst.
Jeg er helt sikker på, at Pat Cox vil bruge ordets magt, hvis jeg må sige det på den måde, altså som en måde, hvorpå man med sine holdninger og gennem dialog overbeviser om, at Jörg Haiders udtalelser om nazismen er ækle, og at naturligvis ingen er enig i dem.
Jeg er ret overbevist om, at også Pat Cox ønsker, at der skal findes en løsning på den situation, som en række statsledere i Europa har bragt det europæiske samarbejde i gennem indførelsen af sanktionerne.
Det får mig også til at sige til fru Pia Kjærsgaard
, at min opfordring til statsministeren skulle netop gå på, at statsministeren kommer med et bud på, hvordan han som landets leder ser en løsning på den situation, som statsministeren jo har været med til at bringe Europa i.
Og jeg er bestemt ikke enig i Guterres' smagsdommeri over for Jörg Haider.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-14:
Så vidt jeg kunne høre på hr. Per Stig Møllers ordførerindlæg, glemte han at kommentere Enhedslistens forslag til vedtagelse, og det overrasker mig, for jeg må gå
ud fra som en given ting, at han er enig i indholdet, ikke mindst ordene om, at man skal sætte den østrigske regering under overvågning, således at der kan iværksættes sanktioner, i det øjeblik der foreligger konkrete overtrædelser
Vi har jo faktisk formuleret det, så det faktisk er i overensstemmelse med det princip, som hr. Per Stig Møller har formuleret, nemlig at man skal gribe til sanktioner, når der foreligger en konkret overtrædelse.
Derfor må vi jo naturligvis gå ud fra som en given ting, at Det Konservative Folkeparti må støtte det forslag til vedtagelse, som ligger her, og det vil jeg bede hr. Per Stig Møller bekræfte.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-03-14:
Jeg synes på mange måder, det var en meget præcis tale, hr. Per Stig Møller holdt med en beskrivelse af beslutningsprocessen og det rod, der også er foregået uden for Danmark i forbindelse med denne beslutning, men jeg savnede en konkret stillingtagen fra hr. Per Stig Møllers side til, hvad Danmark skulle have gjort med hensyn til sanktionerne.
Det blev nævnt flere gange, at der ikke var flertal for sanktionerne her i Folketinget og det var noget rod og det var ikke på legal basis og det var helt klart, at der ikke kunne skaffes flertal i det danske Folketing for sanktionerne.
Men hvad skulle man egentlig have gjort, når de 13 andre lande havde besluttet sig for at iværksætte sanktioner?
Skulle Danmark have gået enegang?
Skulle Danmark have sagt: Nej, vi vil ikke være med, for vi synes ikke, det er rigtigt?
Eller skulle man have sagt: O.k., der er 13 andre lande, der har besluttet sig for sanktioner, og selvfølgelig er vi med på det, et signal om det modsatte ville være en ubehagelig situation for Danmark at stå i?
Per Stig Møller (KF), 2000-03-14:
Til hr. Keld Albrechtsen vil jeg gerne sige, at der findes jo ofte den situation, hvor der er flere mere eller mindre sympatiske og rimelige forslag til vedtagelser.
Den her debat er klart anmeldt om forløbet.
Forløbet er det, der står som kerneord for, hvad vi skal diskutere nu. Det er forløbet, vi tager stilling til, og det er den, der er markeret i vores forslag til vedtagelse.
Derefter har vi et punkt på dagsordenen, som er et beslutningsforslag om at ophæve sanktionerne.
Her vil jeg meget gerne se hr. Keld Albrechtsen og hans parti støtte den tanke, vi har, under den debat, der kommer bagefter, og den er, at når vi finder sanktionerne forkerte, så er de forkerte, og så skal de ophæves, uanset hvad andre mener.
Lad os så se, om hr. Keld Albrechtsen er klar til det i næste runde.
Det er også derfor, mit svar med hensyn til Dansk Folkepartis forslag til vedtagelse, hvor man siger, at regeringen skal tage kontakt med sine samarbejdspartnere, er:
Det minder om 1980'ernes fodnotepolitik.
Vi mener ikke, at vi skal vente på samarbejdspartnerne, for nogen skal begynde.
Og det er jo klart, som vi ved, at f.eks. England - og det er et svar til fru Arnold - jo var meget skeptisk og følte, at Guterres gik for langt, da Guterres ringede rundt.
Så hvis et land havde udbedt sig tid og sagt sådan, som statsministeren skulle have gjort i henhold til alle spillereglerne: Det vil vi godt overveje, vi finder ikke, at sanktionerne er rigtige; vi finder advarslen på sin plads, men sanktionerne bryder mod alle retsprincipper i Europa, så er jeg helt sikker på, at man også ville have oplevet, at den engelske statsminister - og således måske flere - ville have støttet en fornuftigere fremgangsmåde. Så mit svar er: Selvfølgelig skulle man have sagt: Vi svarer ikke på det her, det må drøftes nøjere.
Det er jo én mand, der har ringet rundt og refereret videre, hvad de andre har sagt.
Det er da ikke nogen beslutningsproces, som man kan bringe ind i europæisk politik.
Det er det da ikke.
Og jeg er sikker på, at hvis Danmark havde handlet sådan, som Danmark burde have handlet og grundloven og nævnsloven foreskriver, så havde man såmænd også oplevet, at England med Tony Blair i spidsen havde fulgt den linje, som jeg foreslår: Advarselslamperne tændt og ingen sanktioner.
Og så var vi ikke kommet ind i det her rod, hvor man ikke aner, hvordan man skal komme ud af det igen, og hvor portugiserne siger: Først når Haiders parti er ude, og det danske socialdemokrati siger: Når de accepterer udvidelserne.
Jamen de aner jo ikke, hvordan de vil komme ud af det. Derfor skulle man have tænkt sig bedre om, og det kan af og til tage tid, og det var den tid, man skulle have taget sig.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-14:
Ja, nu bliver jeg nødt til at sige, at Det Konservative Folkepartis politik hænger simpelt hen ikke sammen, for man siger, at advarselslamperne skulle have været tændt.
Ja, det er lige nøjagtigt det, Enhedslisten foreslår nu: at man tænder advarselslamperne, sætter den østrigske regering under overvågning og griber ind med sanktioner, hvis der sker konkrete overtrædelser.
Men det, hr. Per Stig Møller foreslår nu, er, at nu slukker man advarselslamperne.
Det er da det helt forkerte signal og helt i modstrid med, hvad Det Konservative Folkeparti ellers stod og sagde lige for et øjeblik siden.
Jeg synes, det lyder lidt ubegribeligt, men jeg vil da opfordre hr. Per Stig Møller til at forsøge på at udrede det.
For mig at se kan enderne simpelt hen ikke hænge sammen, og jeg er bange for, at hr. Per Stig Møller så under behandlingen af det næste forslag vil ende i den lejr sammen med Dansk Folkeparti, som bare ønsker at give et signal om, at man i virkeligheden støtter Jörg Haiders bevægelse i Østrig.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-03-14:
Dansk Folkeparti støtter også B 90 - kan jeg oplyse - om at straksophæve, men altså somme tider bliver vi jo beskyldt for at være sådan et alt eller intet-parti, og derfor har vi for en gangs skyld rigtig forsøgt at være pragmatiske og finde noget, der kunne samle et flertal herinde i Folketinget.
Så har vi forsøgt at lave et forslag til vedtagelse, som dog går i den rigtige retning, altså tager fat på en debat
også med de andre lande om, hvordan man kan få de her sanktioner ophævet igen
Og så minsandten om ikke vi skal se, at Venstre har ét argument for at gå imod vores forslag og Venstre støtter ikke B 90, og at De Konservative har et andet argument for at gå imod vores forslag til vedtagelse, men støtter B 90.
Altså det er jo en fuldstændig kaotisk situation.
Hvis der ikke er nogen, der begynder at sætte sig sammen for at finde ud af, hvordan vi får de her sanktioner ophævet, så bliver det jo slet ikke til noget.
Derfor må jeg altså opfordre både Venstre og De Konservative til at lægge hovederne i blød endnu en gang for at komme med et realistisk bud på, hvordan vi får de her sanktioner ophævet, så Danmark i det mindste kan præsentere et bud, uanset om regeringen vil eller ej.
Per Stig Møller (KF), 2000-03-14:
Nu skal jeg så prøve over for hr. Albrechtsen at forklare, at det hænger overordentlig godt sammen: Jeg svarede fru Arnold, at Danmark skulle have sagt i den situation, før regeringen var dannet i Østrig: Vi holder øje med jer, vi minder om artikel 6 i Traktaten - den med demokrati og menneskerettigheder - og om de europæiske konventioner.
Så kom regeringserklæringen fra Østrig, som sagde: Jamen det agter vi at respektere, vi kunne ikke drømme
om at bryde det.
Hvorefter man alligevel fastholder sanktionerne.
Dér er det, jeg siger: Det kan man ikke.
Det bryder med alle anstændige retsprincipper at straffe folk for noget, de ikke har gjort, og som de siger de ikke vil gøre.
Så det hænger nydeligt sammen.
Og når vi så har den opfattelse, at man krænker retsprincipperne, drejer det sig selvfølgelig om at få ophævet den krænkelse så hurtigt som muligt, uanset om alle andre vil være med til at ophæve den eller ej.
Derfor er svaret til hr. Thulesen Dahl, at Danmark kan da naturligvis godt sige, at vi finder, at det her var forkert, og derfor vil vi ikke være med til det, og så ophæve det.
Derfor mener jeg ikke, man skal gå rundt og spørge de andre, da det ikke er en EU-beslutning, men 14 lande, der hver for sig er kommet til at sejle i samme retning, fordi det er det, de har valgt.
Jeg er helt sikker på, at hvis ét land tager sig sammen til at sige: Dette her er galt i forhold til vores retsprincipper i Europa, så vil flere lande følge efter.
Og derfor føler jeg ikke, at jeg skal rende rundt og spørge alle andre lande, om de vil være med til at ændre noget, der er forkert.
Hvis vi mener, det er forkert, så skal vi ændre det. Og så skal jeg gøre opmærksom på det næste punkt på dagsordenen.
Hr. Thulesen Dahl har selv anmeldt et forslag til vedtagelse, der drejer sig om processen.
Det er den proces, der dømmes af Det Udenrigspolitiske Nævn og nu af Folketinget med det forslag til vedtagelse, vi har været med til at fremsætte.
Det er da det afgørende her.
Lad nu være med at rode tingene sammen, når man nu har to forskellige elementer i det.
Det ene er processen, som hr. Thulesen Dahl selv har spurgt til.
Det er den, der har været til forhandling nu.
Næste punkt er sanktionerne.
Her har jeg så løftet sløret for, hvordan vi stiller os til det.
Det var meget venligt af os.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-03-14:
Jeg vil gerne understrege, for at der ikke skal herske nogen som helst tvivl om det: Dansk Folkeparti er fuldstændig enigt med hr. Per Stig Møller i, at Danmark naturligvis bør ophæve nogle sanktioner, som vi føler er absurde og aldrig burde have været indført, og at Danmarks enegang på det punkt helt givet vil trække en lang række andre lande med sig, som står i en lignende situation, men som har nogle skrupler med hensyn til at være det første land.
Men sagen er bare, at hvis ikke nogen partier kan blive enige om at få gang i processen, er resultatet af det, hr. Per Stig Møller nu gør, at servere det for regeringen, så regeringen kan vælge at gøre fuldstændig, som den vil, selv definere, om man skal tage kontakt med samarbejdslandene om denne her aktion for at få sanktionerne ophævet eller lade være.
Man deponerer Danmarks handlekraft i statsministerens lomme på det her punkt, og det har altså vist sig én gang for meget at være en rigtig, rigtig dårlig idé.
Pia Kjærsgaard (DF), 2000-03-14:
Ja, overvågning mig her og overvågning mig der.
Det er jo noget forfærdeligt noget, som der bliver lagt op til i Europa som sådan.
Men må jeg spørge fru Ulla Tørnæs vedrørende ophævelse
af sanktionerne: Der er ikke rigtig nogen, der forstår, at fru Ulla Tørnæs og Venstre på den ene side siger, at de er så stærkt imod, at der bliver indført sanktioner, og så på den anden side ikke rigtig kan finde ud af, hvad der skal til, for at de bliver ophævet.
Er det Guterres udtalelse om, at Frihedspartiets natur er et problem, og at han gerne ser den ændret?
Er det denne ændring, der skal til?
Så er der jo den eviggyldige store overvågning i EU allerede.
Jens Hald Madsen (V), 2000-03-14:
Vi har måttet tage til efterretning, at den danske regering har indført nogle sanktioner, som vil blive meget, meget vanskelige for regeringen at ophæve.
For virkeligheden er jo, at hvis det skal være rigtigt ud fra det, der står i teksten, skal Østrigs regering nemlig opløses. Derfor siger vi så, at vi mener, at man skal komme af med de her sanktioner, for de er ikke fornuftige, men det skal selvfølgelig gøres på samme måde, som de blev lavet på, nemlig i fællesskab.
Det, som vi blot har sagt, er: Vi opfordrer den danske regering til at få de andre med til at få ophævet de her sanktioner, men det skal gøres i fællesskab og ikke i enegang.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-03-14:
Jeg synes, at både argumentationen og konklusionen fra Venstre er uklar.
Venstre, går jeg da ud fra, opfatter Danmark som et selvstændigt land, der fører sin egen udenrigspolitik, og så må vi selv tage stilling til tingene.
Den egen udenrigspolitik kan jo også i den her situation være, at man kontakter de øvrige lande, der har været med i fællesaktionen, med henblik på at få den ophævet.
Altså én skal jo, som ordføreren jo selv sagde, starte med at kravle ned fra træet, og det er jo ikke noget, dette her forslag på nogen måde hindrer.
Så jeg må spørge: Kan Venstre støtte forslaget, eller kan man ikke?
Jens Hald Madsen (V), 2000-03-14:
Jeg ved ikke, hvor mange gange jeg skal prøve at vende og dreje det.
Altså jeg har jo sådan set sagt, at Venstre ikke kan støtte forslaget, fordi det er ensbetydende med, at Danmark går enegang, og det, vi ønsker, er, at Danmark går ind for i fællesskab at kravle ned fra det træ.
Det, der er meget mere interessant for os at vide, er, hvordan regeringen har tænkt sig at gøre det.
Jeg er med på, at vi som regeringsalternativ skal vide, hvad vi vil, men er det egentlig ikke mere interessant i den her debat at høre, at vi har en regering, som ikke engang vil overholde
den danske grundlov og orientere Det Udenrigspolitiske Nævn?
Det er vel mere relevant at diskutere, hvordan regeringen har tænkt sig at komme ud af det igen.
Det er da et meget mere interessant mysterium.
Holger K. Nielsen (SF), 2000-03-14:
Ja, jeg gav udtryk for SF's principielle holdninger til Østrig-sanktionerne under forespørgselsdebatten, så det skal jeg ikke gentage her.
Dér sagde jeg også, at vi ikke ønsker
en dansk enegang her; det ville være et forkert signal i forhold til omverdenen.
Og i det omfang vi skal have ophævet de her sanktioner - og det bør vi - skal det ske i samarbejde
Derfor skal vi afvise det her beslutningsforslag.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-03-14:
Jeg skal med det samme sige, at Dansk Folkeparti helhjertet støtter beslutningsforslag nr. B 90.
Vi mener, at de sanktioner, der er indført over for Østrig, er fuldstændig absurde, og vi synes, den retstankegang, der ligger til grund for sanktioner af den type, er forkastelige ud fra enhver demokratisk tankegang. Vi mener, man skal dømme på gerninger og ikke på hensigter.
Det, jeg synes der rejser sig som et naturligt spørgsmål at stille de partier, der afviser det her, bl.a. SF, som netop gjorde det, og som understreger, at hvis vi skal ophæve sanktionerne, skal det ske sammen med andre EU-lande, er: Hvor mange i givet fald?
Hvis to EU-lande går sammen, er det så nok, eller skal det være hele kredsen af EU-lande
, for at vi kan komme væk fra de her sanktioner?
Det er dokumenteret i den forespørgselsdebat, vi havde
for kort tid siden, at der blandt EU-landene er en mængde forskellige tolkninger af, hvad der skal til, for at sanktionerne ophæves.
Derfor synes jeg, at man må spørge de partier, SF og Venstre, der ikke ville støtte det her forslag under henvisning til, at vi skal være sammen: Hvor mange lande skal så være sammen?
Skal vi vente på, at den portugisiske premierministers, Antonio Guterres', ord om et eller andet med, at Frihedspartiets natur skulle ændres, er opfyldt?
Og hvad vil det i givet fald sige, og hvem definerer det?
Det rejser flere spørgsmål, end det besvarer, når man henviser til, at EU-landene skal være enige.
Men én ting gør det dog klart, og det er, at der er tale om en EU-aktion, og det er også kommet til udtryk, også hos regeringspartiernes talsmænd.
Fra tid til anden, siden aktionen blev indført, har man taget sig selv i at sige: EU-aktionen dit, og EU-aktionen dat. Men i Dansk Folkeparti har vi sådan set det samme udgangspunkt, som hr. Per Kaalund havde i Jyllands-Posten den 5. februar, nemlig: Den nye regering i Østrig bør have en chance for at lade handlinger følge ord.
Og den radikale udenrigspolitiske ordfører på det tidspunkt, hr. Jørgen Estrup, sagde: Sanktioner tjener intet formål, tværtimod.
Vise ord fra en person, der ikke sidder i Folketinget længere, men derfor kan man jo godt henvise til dem, og derfor støtter vi også forslaget her. Jeg skal lige gentage en ting, som jeg har sagt tidligere i dag, og som jeg faktisk synes er vigtig, nemlig at Østrig har inkorporeret den europæiske menneskerettighedskonvention i sin grundlov, og det betyder, at hvis der er nogen overtrædelser af menneskerettighederne i Østrig, så har man en grundlovsfæstet ret til at gå til Menneskerettighedsdomstolen og få en domsafsigelse, som taler i éns favør imod den østrigske regering.
Elisabeth Arnold (RV), 2000-03-14:
Nej, men da hr. Arne Melchior for nogen tid siden meddelte, at han ikke ville kunne være til stede på dette tidspunkt, har jeg lovet at tale også på hans vegne.
Jeg vil blot henvise til debatten tidligere i dag og bekræfte, at der er truffet en beslutning om, at den danske regering deltager i en aktion mod Østrig.
Det Radikale Venstre ønsker, at aktionen får effekt.
Det får den ikke, medmindre flere lande er sammen og holder sammen.
Derfor kan vi ikke støtte hr. Frank Dahlgaards forslag, og jeg siger også dette på Centrum-Demokraternes vegne - og på Det Radikale Venstres vegne, naturligvis.
Keld Albrechtsen (EL), 2000-03-14:
Som det er fremgået af debatten under forespørgslen, kan Enhedslisten ikke støtte et forslag om ensidig dansk udtræden.
Det ville være et forkert signal.
Vi har under forespørgselsdebatten fremsat et alternativt forslag, som kunne løse problemet, og som jeg selvfølgelig er skuffet over at de allerfleste af de andre partier ikke har villet lytte til, for det jo var en vej til at komme ned af det træ, man er kravlet op i.
Jann Sjursen (KRF), 2000-03-14:
Under den foregående forespørgselsdebat har jeg tilkendegivet Kristeligt Folkepartis principielle holdning til sanktionerne
mod Østrig, og at vi altså ønsker disse ophævet.
Jeg vil derfor sige, at det forslag, som hr. Frank Dahlgaard har fremsat for Folketinget, kan vi godt støtte.
Vi mener faktisk, at det er et forslag, som kan være med til, at sanktionerne på initiativ af Danmark bliver ophævet.
Vi ser selvsagt gerne, at det sker ved, at Danmark i kredsen af de øvrige EU-lande, som står inde for sanktionerne, arbejder for, at det bliver de samme 14 lande, der ophæver sanktionerne, men kan det ikke lade sig gøre, så mener vi, at Danmark bør gøre det selv.
Og derfor er vi positivt stemt for hr. Frank Dahlgaards forslag.
Thorkild B. Fransgaard (FRI), 2000-03-14:
Under den lange debat, vi har været igennem, blev det slået fast flere gange, at der her ikke er tale om en EU-aktion, men at det er 14 selvstændige regeringschefer, der er blevet enige om at indføre de sanktioner mod Østrig.
Derfor må det også være de lande, der igen ophæver de sanktioner, og derfor må der nødvendigvis være et af landene, der går i spidsen for, at de alle 14 skal kunne blive enige. Og derfor ville det være et rigtigt signal at sende ud, at vi i Danmark nu trækker de sanktioner tilbage, der er tale om, for der er jo intet grundlag for at opretholde dem.
I den lange debat, vi har haft, har jeg flere gange henvist til det østrigske regeringsgrundlag, som jeg har fået en original oversættelse af.
, men det, der står deri, er præcis den samme holdning, vi har fra den ene side af salen til den anden, med små nuancer, og derfor er der helt nøgternt intet grundlag for at opretholde de sanktioner, der er tale om, over for Østrig.
En anden ting, som vi i Danmark især må tænke på, er det forhold, der har været mellem Østrig og Danmark igennem mange år.
Der har været et godt forhold.
Jeg tænker på alle de turister, der tager til Østrig.
Det drejer sig også om alle de forretningsforbindelser, der er opbygget mellem Danmark og Østrig.
Det er forholdsvis mange.
Det ved jeg.
Derfor ville det være rigtigt af os at gå foran og sende det signal ud, at med det regeringsgrundlag, der er lagt frem, ja, så ophæver vi sanktionerne.
Det kan ikke være rigtigt, at vi gør det omvendte ved at være tvivlende over for et regeringsgrundlag, som en regering har besluttet.
Så hører alting op.
Det vil altså sige, at man slet ikke vil stole på hinanden.
Derfor vil vi støtte forslaget helhjertet i Frihed 2000.
Og jeg vil gerne sige til hr. Frank Dahlgaard, at det er dejligt, at han kom med det forslag netop nu.
Jens Hald Madsen (V), 2000-03-14:
Jeg skal blot sige, at jeg er meget ked af, at hr. Frank Dalgaard synes, at Venstres budskab er så forvirrende.
Hvordan kan det være forvirrende at mene, at når 14 uafhængige, demokratiske nationalstater kan lave en fælles politisk aktion sammen, så man kræver, at de går sammen om at stoppe de sanktioner igen i fællesskab?
Det, som vi opfordrer til, er, at Danmark i det fællesskab godt kunne være primus motor, men når det kommer ud til offentligheden, så gør man det i fællesskab, og det kan jeg ikke se det ulogiske i.
Jeg synes hellere, at hr. Frank Dalgaard burde koncentrere sig endnu mere om at spørge regeringen om, hvordan de har tænkt sig at gøre det.
Det, der er hele kernen i det her,
er jo, at de 14 regeringsledere fuldstændig er låst fast i deres eget spind.
Kristian Thulesen Dahl (DF), 2000-03-14:
Så vidt jeg kan lytte mig frem til det, er Venstres bud på, hvad vi skal skrive i et beslutningsforslag: Folketinget opfordrer regeringen til sammen med sine partnere at kravle ned fra træet.
Altså: Er Venstre med på, at sanktionerne skal frafaldes, skal ophæves?
Det er punkt 1. Punkt 2: Hvis man er tilhænger af det - det var man for nogle få minutter siden i debatten - skal det så ske i samarbejde med dem, der har indført sanktionerne, eller skal der være en chance for, hvis ikke de vil være med til at ophæve sanktionerne, men har fuldstændig finurlige argumenter for, at sanktionerne ikke skal ophæves, at så går Danmark naturligvis enegang?
Og hvis Venstre støtter det sidste, hvornår kan man så gøre det? Altså jeg mener, at hr. Frank Dahlsgaards forslag her anviser en klar vej, som vi kan vedtage og dermed pålægge regeringen, at Danmark går enegang.
Frank Dahlgaard (UP), 2000-03-14:
Ja, situationen er jo fastlåst, og nogen skal jo tage et initiativ.
Det har jeg så gjort med det her forslag på et tidligt tidspunkt, endnu inden den østrigske regering var dannet, havde jeg nær sagt.
Heldigvis blev den dannet, som det var tænkt, ellers havde det da været pinligt, og den ser ud til at opføre sig på en ordentlig måde.
Jeg er da også oprørt over de udtalelser, der er kommet fra Jörg Haider, men problemet er at håndtere det her på en ordentlig måde, også på en måde, som der egentlig er taget hensyn til, da man lavede EU-traktaten.
Det her er jo i strid med EU-traktaten, og derfor har man formelt lavet det udenfor.
Det er ikke rimeligt over for den østrigske befolkning og de østrigske lovligt folkevalgte. Jeg kan ikke se sammenhængen i det fra hr. Jens Hald Madsen.
Når der netop er tale om suveræne lande, der handler selvstændigt med deres egen udenrigspolitik, så kan Danmark handle selvstændigt.
Det er det, der lægges op til her, men det indebærer jo som én mulighed, at vi ophæver sanktionerne ensidigt, og som en anden mulighed, at vi tager et initiativ til at få de andre med.
Det er stadig væk et selvstændigt land, der tager et initiativ for at komme ud af suppedasen.
Så det er stadig væk lidt uklart med hensyn til Venstres holdning.