runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Søren Krarup (DF), 2005-05-03:
Ja, nu er det ikke til kirkeministeren, nu er det til undervisningsministeren.
Og jeg vil også spørge til den samme sag vedrørende Nordgårdsskolen i Århus.
Vil ministeren ikke give mig ret i, at det, der gør, at man bliver så både oprørt og også rystet ved den sag, er, at der jo dermed i realiteten finder en snigende islamisering sted af den danske folkeskole?
Der går nu en imam i sin officielle dragt rundt i en dansk folkeskole og er imam.
Jeg kunne sammenligne det med, at der på reformationstiden, hvor striden mellem Rom og Wittenberg var meget udpræget – i dag er det jo altså som bekendt mellem den kristne vestlige verden og den islamiske verden, at striden står – gik en katolsk kardinal i sin skarlagenrøde dragt rundt i danske skoler.
Ville man da have betragtet det som en harmløs ting, hvorom man sagde: Hans tøj vil vi ikke blande os i, det er udelukkende et spørgsmål om at hjælpe med, at skolen fungerer?
Vil ministeren ikke give mig ret i, at der her er tale om noget, som under neutralitetens dække er en islamisering af folkeskolen?
Bertel Haarder (V), 2005-05-03:
Jeg vil gerne delagtiggøre spørgeren i mine foreløbige overvejelser.
Der ligger jo et tungt lovprogram her i foråret, og jeg tager ikke noget initiativ i maj eller juni.
Til gengæld tænker vi, så det knager i ministeriet, og jeg har tænkt mig i min indledningstale til Sorømødet i august at annoncere, at nu skal det kommende år bruges til at overveje præcis den sag, vi taler om her.
Jeg vil opfordre alle til at tænke med, og jeg vil gøre, hvad jeg kan, for at finde frem til den gode praksis, som er beskrevet, eller som måske kan blive beskrevet i de kommende måneder.
Jeg vil ikke tage stilling til, hvordan vi skal tage det op, men det skal efter min mening være et af de højt prioriterede arbejdsområder i det kommende år.
Jeg vil godt understrege, at det er noget, vi skal gøre med skolerne, med lederne, og ikke imod dem.
Det er meget bedre at rose og fremhæve dem, der faktisk løser dette alvorlige problem, end at uddele generelle skideballer, hvis man må sige det i Folketinget, til alle skoler.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 36
Louise Frevert (DF), 2005-05-03:
Jeg synes jo, at det er meget positivt, at ministeren har en så fornuftig holdning til de her ting, som ligger Dansk Folkeparti meget på sinde.
Jeg kunne måske så også få afæsket ministeren et svar på tidshorisonten på de her initiativer, for vi så gerne, at det var inden sommerferien, at man lavede nogle initiativer fra centralt hold.
Vi beder jo ikke ministeren om at komme med en skal-ordning, men om at give kommunerne nogle værktøjer til at kunne forvalte de her ting på en rimelig måde.
Jeg har indtryk af, at det, der er problemet i mange kommuner, er, at de ikke rigtig ved, hvordan de kan forholde sig til at kunne bruge sanktionsmuligheder og sige fra.
Så var det muligt at få en tidshorisont fra ministeren?
Bertel Haarder (V), 2005-05-03:
Jeg kan garantere spørgeren, at den sag agter jeg at tage op.
Det er helt indlysende, at et af de store problemer i den danske skole, som medvirker til elevernes dårlige resultater, er manglende disciplin, larm i klassen, manglende lærerautoritet og somme tider fravær af stærk ledelse.
Heldigvis er det sådan, at der findes skoler, som har løst disse problemer, så spørgeren og jeg behøver ikke opfinde den gode skole.
Den findes midt iblandt os.
Min tanke er på dette foreløbige stade eller stadium, at vi skal have disse gode eksempler frem i lyset, så andre kan holde sig selv op imod de gode eksempler.
Og så må ministeriet naturligvis gøre en indsats for at få de gode eksempler til at brede sig, måske lidt i stil med det, som jeg gjorde i sidste uge, hvor jeg sendte en rapport om håndteringen af sygemeldinger på skolerne rundt til alle kommuner, for at de gode eksempler kunne smitte til alle skoler.
Louise Frevert (DF), 2005-05-03:
Ja, det vil jeg da kvittere for, og jeg skal sørge for, at der kommer et skriftligt spørgsmål til ministeren omhandlende det her.
Når det så er sagt, vil jeg gøre ministeren opmærksom på, at undertegnede i sidste samling henvendte sig til den daværende undervisningsminister, fru Ulla Tørnæs, med et forslag om, at man fik en code of conduct, altså et normregelsæt, sådan at man kunne dæmme op for dårlig disciplin og uro i klasserne.
Jeg ville gerne høre ministeren, hvad ministeren har tænkt sig at gøre i så henseende, for et er, at man har selvforvaltning i folkeskolen, men spørgsmålet er, hvor meget man skal udlægge til folkeskolen selv at skulle tage vare på.
Bertel Haarder (V), 2005-05-03:
Jeg tror ikke, at jeg har nogen som helst mulighed for at gribe ind, selv om jeg eventuelt gerne ville.
Det skal jeg i givet fald undersøge, og det vil jo ske, hvis jeg får et skriftligt spørgsmål om det.
Det, jeg har sagt, er, at vi ikke skal hæfte os ved påklædningen.
Og så har jeg føjet til, at jeg ligesom spørgeren har den mening, at man skal passe på, hvem man ophøjer som rådgiver og vejleder, både i skolen, i socialforvaltningen og andre steder.
Louise Frevert (DF), 2005-05-03:
Det kan jo så undre mig, at der er en Venstreborgmester, Louise Gade, der udtaler sig positivt over for det her tiltag på Nordgårdsskolen, og det kan så også undre mig, at ministeren kan være positiv over for mit spørgsmål, men ikke lægger klar afstand til, at man skal have religiøse overhoveder til at gå ind og så at sige opdrage børn og unge mennesker i den danske folkeskole.
Jeg kan ikke rigtig se, hvordan det kan komme til at harmonere med dansk kultur og danske traditioner og den danske frihedstanke og de gældende regler og heller ikke folkeskoleloven.
Derfor må jeg indrømme, at det falder mig meget for brystet, at ministeren ikke kan lægge klar afstand til selve situationen og dermed komme med et konstruktivt forslag til, hvad ministeren har tænkt sig at gøre.
Bertel Haarder (V), 2005-05-03:
Jeg kan bekræfte, at jeg ikke vil blande mig i klædedragten.
Men jeg synes, spørgeren har ret i, at en dansk folkeskole skal passe på, hvem man ophøjer til at være vejleder for børn og forældre.
Det er på det punkt, at også jeg kan have nogle betænkeligheder.
Men jeg har ikke sat mig ind i sagen.
Den er ikke kommet på mit bord, og det skulle undre mig meget, om ikke både Århusborgmesteren og Århus Byråd og den lokale skolebestyrelse og skoleinspektør er opmærksomme på det problem, som spørgeren og jeg her er enige om.
Louise Frevert (DF), 2005-05-03:
Det skal ikke være nogen hemmelighed, at den sag på Nordgårdsskolen i Århus er faldet mange for brystet, at en imam er blevet ansat på skolen for på det nærmeste at skabe skræk og rædsel i skoleregi.
Mit spørgsmål til ministeren går på, om ministeren virkelig mener, at klædedragten i det her tilfælde ikke er noget, som har en symbolsk betydning, eksempelvis at den heller ikke er en ydre markering af religiøsitet.
At denne person går rundt i en ankellang kjole, er jo et manifest af, at vedkommende er en form for fundamentalist, idet man ved, at klædedragten er symbolet i islam på at have et vist tilhørsforhold.
Mener ministeren så, at det kan være rigtigt, for ministeren udtaler, at det vil han ikke blande sig i?
Bertel Haarder (V), 2005-05-03:
Det, som hr. Søren Krarup her beskriver, er jo netop tilstanden: at det er biskoppernes ansvar.
Og det er også mit udgangspunkt i den verserende sag.
Jeg havde i øvrigt et, synes jeg, meget godt og udbytterigt møde med alle biskopperne i går på 3 timer, men jeg vil gerne for en ordens skyld nævne, at Grosbøllsagen ikke var til debat på det møde.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Jeg kan bekræfte, at sagen mod Thorkild Grosbøll jo netop blev rejst af de grunde, som hr. Søren Krarup nævner.
Det er derfor, han blev suspenderet, det er derfor, at der stadig er en uklar situation.
Jeg kan kun gentage, at jeg arbejder på at få ændret den situation, men jeg kan desværre ikke sige mere i dette øjeblik.
Søren Krarup (DF), 2005-05-03:
Det er et spørgsmål i samme sag.
Havde jeg vidst, at fru Pernille Vigsø Bagge ville sige noget, er det muligt, at jeg havde frafaldet.
Men jeg synes på den anden side, at spørgsmålet er så væsentligt, at jeg får lyst til at bore lidt i det.
Jeg tror, at kirkeministeren og jeg er enige i, at det ville være meget uheldigt med en slags myndighed, der kunne tale ex cathedra i dogmatiske lærespørgsmål.
Det vil minde lidt for meget om en katolsk kirke.
For hvad man så end kan sige om en evangelisk-luthersk kirke, så er det dog en kirke, hvor evangeliet skal forkyndes rent og purt.
Vil kirkeministeren ikke give mig ret i, at det er nødvendigt, at der findes et klart svar på: Hvad er en sognepræst i en evangelisk-luthersk kirke forpligtet på, og er det ikke altså opgaven at fastholde sognepræst Grosbøll i Taarbæk på, at han ikke kan sige hvad som helst, men at der er en ganske klar grænse for, hvad der kan forkyndes som kristendom i en luthersk kirke?
Bertel Haarder (V), 2005-05-03:
Jeg overtog sagen fra Justitsministeriet for et par måneder siden, og siden da har jeg ikke ligget på den lade side.
Det er, hvad jeg kan sige om den sag.
Jeg har i øvrigt afleveret svaret på et spørgsmål i dag, jeg tror endda, det er til spørgeren.
Med hensyn til om man skal have et andet organ til at afgøre den slags sager: Det vil jeg ikke tage stilling til i dag.
Det håber jeg spørgeren har forståelse for.
Det er jo en ret stor sag, hvis jeg pludselig annoncerer, at vi nu skal have et andet organ og en anden måde at behandle den slags sager på.
Det er noget, jeg i givet fald ville drøfte meget grundigt med kirkeordførerne her i Tinget.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 34
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-05-03:
Kan ministeren sige lidt om, hvorfor det har varet så længe, og om kirkeministeren ikke mener, det ville være en fordel med et kirkeligt organ – måske et kirkeligt råd eller et lærenævn eller noget lignende – der åbent og teologisk forsvarligt kunne håndtere den her slags sager, så man undgik sådan en trækken i langdrag?
Bertel Haarder (V), 2005-05-03:
Jeg kan kun sige til spørgeren, at jeg godt forstår spørgsmålet.
Jeg kan forsikre spørgeren om, at jeg arbejder på sagen, og jeg har også håb om, at der i løbet af ikke særlig lang tid kan komme en løsning eller en midlertidig løsning.
Pernille Vigsø Bagge (SF), 2005-05-03:
På baggrund af den lidt ulyksalige sag i Taarbæk, hvor sognepræst Thorkild Grosbøll har været suspenderet fra sin stilling i 10-11 måneder, vil jeg gerne høre kirkeministeren: Hvornår kan sognepræst Thorkild Grosbøll vente svar i sin sag?
Lene Espersen (KF), 2005-05-03:
Jeg vil sige til hr. Jørgen Arbo-Bæhr, at hver eneste gang jeg måtte blive spurgt om det, vil jeg på det kraftigste tage afstand fra den slags handlinger.
Jeg mener, at vi skal være et samfund, hvor der er plads til forskellighed – også plads til forskellige kulturelle baggrunde – og at man skal se det som en fordel og ikke en ulempe, at vi er et samfund, der har meget forskelligt at byde på.
Det er klart, at i og med at vi har strammet lovgivningen, er det også et signal til de personer, der træder over stregen, om, at det har ganske alvorlige konsekvenser, hvis man overtræder f.eks. så vel voldsparagrafferne i straffelovgivningen som racismeparagraffen.
Vi skal opføre os ordentligt over for hinanden.
Og hvis det kan berolige hr. Jørgen Arbo-Bæhr, kan jeg sige, at jeg er fuldstændig enig i, at det ikke er et spørgsmål om et enten-eller, men at det er spørgsmålet om både-og.
Vi skal være aktive, både når det er den ene og den anden form for racisme, der er tale om.
Men om den konkrete sag, som hr. Jørgen Arbo-Bæhr her rejser spørgsmål om, mener jeg fortsat – ud over det, vi som politikere kan sige – at det, der virkelig flytter noget, og det, der betyder noget ude i befolkningen, også er, at medborgerne, at naboerne, at skolekammeraterne, er med inde og tage et medansvar.
Det har en langt, langt større effekt, end at en justitsminister eller hr. Jørgen Arbo-Bæhr kommer på tv.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 33
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-05-03:
Nu gik mit spørgsmål ikke på sådan et enten-eller, men på et både-og – også når vi snakker om, hvad det er, vi skal tage afstand fra.
Og der mener jeg, regeringen har været meget offensiv, når det handler om at kritisere imamer, som jeg i øvrigt er enig i man skal kritisere for deres nedværdigende holdninger.
Jeg kunne bare godt ønske mig, at de samme offensive offentlige udtalelser kom fra regeringen, når det drejer sig om vold, der er rettet mod folk af en anden etnisk herkomst end dansk på grund af deres race eller deres tro.
Det er bare det, jeg efterlyser fra justitsministeren.
Lene Espersen (KF), 2005-05-03:
Jeg vil sige til hr. Jørgen Arbo-Bæhr, at det synes jeg så sandelig også jeg gør de gange, hvor jeg bliver spurgt om det.
Og det er sådan set uanset, hvad det racistiske motiv er, om det racistiske motiv ligger i, at folk har en anden kulturel baggrund og ad den vej bliver set ned på og talt ned til, fordi de tilhører et etnisk mindretal, eller at det skyldes, at man tilhører et etnisk mindretal, der taler ned til den store del af den danske befolkning, der vælger at optræde, sådan som det nu lader sig høre i dansk kultur.
Nedsættende bemærkninger om unge piger, der går klædt på en bestemt måde, finder jeg lige så uacceptable.
Det, jeg synes er vigtigt, er, at vi alle sammen ved at tage klar afstand i den offentlige debat fra den slags både – kan man sige – retoriske overfald og selvfølgelig også fysiske overfald er med til at sige, at Danmark altså er et land, hvor fritænkningen og frisindet skal være i højsædet, hvor der skal være plads til tolerance, og hvor man skal opføre sig ordentligt over for hinanden.
Der tror jeg faktisk, at det, at beboere og medborgere selv tager initiativer, har en langt, langt større præventiv effekt og en langt mere opdragende effekt på at få folk til at tænke over, hvad det er, de gør, end at det er os politikere, der er dem, der ligesom siger, at vi er de eneste, der kan have en holdning til det her.
Jeg synes, det er meget vigtigt, at man tager et medansvar, uanset hvor man bor henne i landet.
Hvis man gerne vil have, at det sted, man lever, er fredeligt, og at man er tolerant over for hinanden, må man selv være med til at sige fra, hvis der er nogle, der går over grænsen.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-05-03:
Jeg er glad for svaret, og jeg er specielt glad for den del af det, der roser borgerne i Langeskov for deres initiativ på det her område.
Det, jeg bare efterlyser, er også at få nogle offentlige holdningstilkendegivelser ikke mindst fra regeringsrepræsentanter og fra justitsministeren, så der sørges for, at der også fra officielt hold bliver taget klar afstand fra lige præcis det, der hedder racistisk vold.
Jeg vil da godt høre, om ikke det kunne være noget, ministeren kunne overveje i fremtiden: at være meget mere offensiv, hvad angår offentligt at melde ud og sige, at den danske regering tager klart afstand fra det, hver gang racismen på den måde stikker sit hæslige ansigt frem.
Lene Espersen (KF), 2005-05-03:
Jeg vil sige til hr. Jørgen Arbo-Bæhr, at uanset hvad begrundelsen er for at begå vold og på den måde krænke andre menneskers integritet, så er det noget, som vi ikke kan tage nok afstand fra.
Selvfølgelig er det både grotesk og meget, meget udansk, at der begås vold alene med den begrundelse, at man er uenig med folk eller uenig med deres religion eller med deres kulturelle baggrund.
Jeg vil sige til hr. Jørgen ArboBæhr, at i modsætning til Enhedslisten har det ikke været noget problem for den siddende regering også at straffe de personer, der rent faktisk begår voldelige overfald, hårdere.
Som det er hr. Jørgen Arbo-Bæhr bekendt, har vi strammet straffelovgivningen, således at der bliver straffet hårdere for den personfarlige kriminalitet.
Men til den anden del af hr. Jørgen ArboBæhrs spørgsmål – hvad vi så kan gøre som samfund ved den tendens, der måtte være, til at komme med racistisk motiverede overfald – vil jeg sige, at ud over at jeg synes, at vi har en lovgivning, der på straffelovsområdet er blevet reguleret opad i den rigtige retning, så tror jeg faktisk, det fornuftige man kan gøre, er at gøre, ligesom man gør i Langeskov, hvor borgerne er med til at tage afstand fra det ved kollektivt at arrangere forsamlinger og demonstrationer.
Det viser, hvor meget man tager afstand fra den type overfald.
Jeg mener ikke, at svaret alene er lovgivning, for den lovgivning, der skulle på plads, er på plads nu.
Det er nærmere, at vi i det civile samfund selv tager et medansvar og er med til at vise vores afsky for de personer, der begår den slags usympatiske handlinger.
Jørgen Arbo-Bæhr (EL), 2005-05-03:
De seneste måneder har vi været vidne til en række overfald og voldshandlinger med racistiske motiver.
Det mest skræmmende eksempel er fra Langeskov på Fyn, hvor en somalisk familie blev overfaldet af en række folk, som havde klart racistiske motiver.
I den forbindelse synes jeg, det har været slående, at bl.a. justitsministeren har været nærmest larmende tavs over for det, der kunne betegnes som racistisk vold, og derfor kunne jeg godt tænke mig at høre justitsministeren, om ikke justitsministeren er enig med mig i, at den form for vold kan være og er med til at skærpe modsætningerne i det danske samfund, og at der derfor er brug for en særlig indsats på netop det område for at undgå, at vi får flere af den slags episoder i fremtiden?
Søren Krarup (DF), 2005-05-03:
Jeg skal ikke nægte, at jeg synes, det i sådan en sag var biskoppens opgave for ikke at sige pligt at gå ud og tage afgørelsen og sige: Denne mand kan jeg ikke acceptere som præst i mit stift, for han forkynder ikke evangeliet, han overtræder også det løfte, han har aflagt, da han blev ordineret.
Jeg kan så spørge kirkeministeren: Er det ikke opgaven også at holde biskopperne fast på, at de er læremyndighed i folkekirken, og at de er forpligtede til selv at handle, når der som her er tale om en præst, der klart, siger jeg, overtræder sit embede som evangelieforkynder i den evangelisk-lutherske kirke?
Er det kort sagt ikke på sin plads at fastholde biskopperne på deres læremyndighed i denne sag, hvor alt er trukket ud?
Per Stig Møller (KF), 2005-05-03:
Vi har forholdt os til Gil-Robles’ anmærkninger, og vi har også besvaret dem.
Folketinget har fået oversendt besvarelserne, og Folketinget har med garanti også haft en forespørgselsdebat omkring besvarelserne, og i fredags overværede jeg da i hvert fald 5½ times debat om hele denne problematik, hvor ikke mindst Det Radikale Venstre meget fornemt og stærkt var repræsenteret.
Der har altså været rigelig debat omkring det, så jeg tror ikke, at der er grund til at kunne gentage den her.
Men det, der er regeringens vurdering, er, at udlændingelovgivningen lever op til vores internationale forpligtelser, herunder den europæiske menneskerettighedskonvention og Menneskerettighedsdomstolens praksis, som vi følger tæt.
Og det er efter min opfattelse det afgørende.
Søren Krarup (DF), 2005-05-03:
Jeg synes, det er en meget interessant problemstilling, for det er fuldstændig rigtigt, at den danske folkeskole ikke er sekulær, lige så lidt som Danmark er et sekulært land, eftersom det jo altså er et kristent land ifølge grundloven.
Men så skal det jo samtidig siges, at sekulær forudsætter kristendommens sondring imellem guds og kejserens rige, imellem himmelsk og jordisk.
Der må man jo så sige, at et symbol, der som det muslimske bevidst sigter efter at ophæve denne sekularitet, jo i sig selv er en anmasselse.
Og uden at være alt for provokerende vil jeg sige, at det for så vidt svarer til, at der kommer lærere gående i den danske folkeskole iklædt f.eks. naziuniformer.
Det ville vi betragte som en provokation, men det er jo en religiøs anmasselse af samme art som et tørklæde, der jo ikke har en funktion af praktisk art, sådan som det danske tørklæde har, men har en ren religiøs hensigt.
Vil ministeren ikke indrømme, at der dér er et område, hvor neutralitet bliver meget tvivlsomt, og hvor man derfor faktisk er nødt til at turde skære igennem og sige klart nej?
Elisabeth Geday (RV), 2005-05-03:
Jeg skal bare lige have det helt på det rene: Er menneskerettighedskommissæren politiker?
Så forstår jeg ikke, hvorfor man har ansat ham til at vejlede og rådgive regeringerne i spørgsmål om menneskerettigheder.
Hvis det er en politiker, som kommer med nogle anbefalinger, som man kan følge, hvis det passer en, og lade være, hvis det ikke passer en, hvordan skal vi så forholde os til alle mulige andre rapporter om overtrædelse af menneskerettigheder i andre lande end lige præcis Danmark?
Jeg forstår simpelt hen ikke, hvordan man på den ene side kan være lydhør, når det gælder Rusland og andre lande, men på den anden side har lov til at vente, når det gælder Danmark, til der rent faktisk foreligger en dom fra Menneskerettighedsdomstolen.
Hanne Severinsen (V), 2005-05-03:
Menneskerettighedskommissæren er altså ikke en domstol.
Menneskerettighedskommissæren er kommet med nogle udtalelser og nogle meninger, som jeg i høj grad også opfatter som politiske meninger, og det er i hvert tilfælde ikke det, som får domstolen til at sande til.
Det er som sagt dels en masse bagatelsager, dels en masse sager, der beror på, at lande, der allerede er blevet dømt for noget, bliver ved med at lave de samme fejl.
Elisabeth Geday (RV), 2005-05-03:
Jeg hørte fru Hanne Severinsen sige i sin ordførertale, at på den ene side er hun bekymret over lige præcis spørgsmålet om, hvorvidt domstolen sander til i sager, men på den anden side fik vi at vide, at spørgsmålet om, hvorvidt menneskerettighedskommissærens kritik af Danmark og Menneskerettighedscenterets kritik af Danmark rent faktisk holder stik, må bero på et antal sager, som endnu ikke er anlagt ved domstolen.
Jeg kunne godt tænke mig at få ordførerens kommentarer til, hvordan de to synspunkter kan hænge sammen.
Vil det sige, at rollen som vejleder for regeringerne ikke er udstrakt til Danmark i denne sammenhæng, eller hvordan skal det forstås?
Kræver ordføreren, at der rent faktisk skal være klokkeklare sager, før den danske regering har til hensigt at rette sig efter de anbefalinger, menneskerettighedskommissæren er kommet med?
Hanne Severinsen (V), 2005-05-03:
Europarådets domstol sander ikke til på grund af danske familiesammenføringsregler.
Alle disse ting kan man gøre noget ved.
Der er vedtaget en konvention 14, som gerne skulle betyde, at der i hvert fald kommer færre sager, og det ville altså også være hensigtsmæssigt, hvis lande, der gentager og gentager de samme fejl, begynder at rette dem.
Men det er altså ikke de danske familiesammenføringsregler, der får domstolen til at sande til.
Morten Østergaard (RV), 2005-05-03:
Det virker altså et eller andet sted problematisk, når vi, som det kan læses i redegørelsen, oplever, at Menneskerettighedsdomstolen sander til, og at der er behov for, at der tages nationale initiativer, der sikrer, at sagerne ikke kommer frem.
Derfor må vi spørge: Er der ikke behov for, at menneskerettighedskommissæren direkte tager bladet fra munden og udtaler sin kritik tydeligere, når selv gamle demokratier fuldstændig sidder en kritik overhørig?
Menneskerettighedskommissæren har ganske klart og tydeligt sagt, at Danmark bør ændre sin lovgivning for ikke at komme i konflikt med konventionerne – udtrykt på en diplomatisk og respektfuld måde, som givetvis ville blive forstået i Udenrigsministeriet, men altså ikke blev forstået af den danske fagminister.
Er der så ikke behov for, at vi siger til menneskerettighedskommissæren, at fremover vil vi gerne bede ham tale mere bramfrit, så selv den danske regering kan forstå det?
Hanne Severinsen (V), 2005-05-03:
Nej, for jeg anerkender ikke det, han sagde til Politiken.
Jeg anerkender det, han har skrevet i sin rapport, og regeringen har jo også svaret ved at gøre sig de overvejelser med hensyn til familiesammenføringer, den har, og de munder ud i den konklusion, at man ikke vil ændre reglerne.