runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Villy Søvndal (SF), 2003-05-27:
Nu kommer jeg fra et parti, der kun i meget korte perioder har været regeringsparti, men jeg synes, der er noget forunderligt ved, hvor hurtigt regeringspartier vænner sig til to ting.
Den ene er at rose sig selv, så vi andre slet ikke kan komme til, for
allerede inden vi tænker på det, har regeringen rost sig selv, så det er fuldstændig umuligt at være med.
Den anden er, at man mister forbindelsen til virkeligheden i et omfang, jeg synes er foruroligende.
Jeg synes, det er foruroligende, at det går så stærkt, at partier, der tidligere protesterede, når bestemte grupper fik dårligere forhold, pludselig ender et sted, hvor alt er lyserødt.
Jeg synes, der er en forskel mellem Dansk Folkeparti, som erkendte, at der er en hel masse ting, der ikke fungerer godt nok, til regeringspartierne, der skamroser i et omfang, jeg slet ikke forstår hensigten med.
Jeg holdt en tale om de ting, der er nødvendige, hvis senildemente skal have gode forhold, og jeg synes nok, den var et vigtigt bidrag til debatten.
Hans Andersen (V), 2003-05-27:
Så vidt jeg har forstået, har vi en debat om, hvad vi skal gøre for mennesker med demens, at vi sådan set skulle prøve at debattere, hvad der er sket, og hvordan vi kan komme videre.
Men nu hører vi hr. Villy Søvndal tale om nedskæringer, selv om vi har hørt af et par andre ordføreres indlæg, at der faktisk er tale om, at der er sket rigtig meget på området, og at der er mange initiativer i gang.
Men alligevel skal man høre, at der er tale om nedskæringer og atter nedskæringer på hele det kommunale og amtslige område, og det hænger altså ikke sammen.
Villy Søvndal (SF), 2003-05-27:
Det er sådan set meget enkelt.
Regeringen siger jo selv i den blå vejledning til kommuner og amter om, hvordan de skal budgetlægge, at de 0,7 pct. ikke er 0,7 pct.
Så er der 0,4 pct. tilbage, men det er der alligevel ikke, for der er en løntilpasningsklausus i det offentlige system, og den æder erfaringsmæssigt i hvert fald 0,5 eller 0,6 pct.
Så har fru Else Theill Sørensen det minus, som bliver resultatet, og som er grunden til, at gode Venstrefolk og konservative siger, at det kommer til at gå rigtig skidt, fordi regeringen tvinger dem til at skære ned.
Det er jo ikke folk, der er SF'ere eller sådan noget, men mange af dem er også matematiklærere; det er jeg sikker på.
Det er folk, der ved, at det er dem, der må tage tævene for alle de nedskæringer, denne regering gennemtvinger lokalt til efteråret.
Så vil jeg godt sige til hr. Flemming Oppfeldt, at det er rigtigt, at boligfinansieringen er forbedret, fordi kommunernes egenbetaling er sænket fra 14 pct. til 7 pct., men det var jo en del af det oplæg, der lå klar, da regeringen tog over.
Det er helt fint, at man gennemførte det og ikke valgte at spare her, men det ændrer ikke det generelle billede af området.
Else Theill Sørensen (KF), 2003-05-27:
Jeg er hverken kommunalpolitiker eller kommunalpolitisk ordfører.
Men sådan er hr. Villy Søvndal og jeg jo så forskellige.
Flemming Oppfeldt (V), 2003-05-27:
Det har regeringen jo fremsat forslag om, og det er også blevet gennemført her i Folketinget under denne regering.
Det fremgik af ministrenes redegørelser, at dette område har oplevet en vækst på 400 pct. på ganske få år - 400 pct.s forbedring, flere der bliver udredt, flere medicinske behandlinger og flere behandlinger, der sættes ind i tide.
Dermed undgår vi megen udgiftskrævende omsorg senere hen, og vi giver også de demente en bedre livskvalitet.
Her har vi faktisk en sag, hvor vi gør noget for borgerne.
Vi er omkostningsbevidste, men løfter samtidig niveauet, og hvad galt er der i det?
Villy Søvndal (SF), 2003-05-27:
Jeg tror, hr. Flemming Oppfeldt glemte at høre efter, hvad jeg sagde, for bortset fra, at jeg indledte med at gøre opmærksom på de kommuneforhandlinger, der skal foregå nu, og som jo lægger op til dramatiske nedskæringer i amter og kommuner - og det er selvfølgelig en relevant betragtning i denne forbindelse - så synes jeg faktisk, jeg forholdt mig meget til det indholdsmæssige.
Jeg er meget enig med fru Pia Kristensen, når hun siger, at selvfølgelig drejer det sig jo om penge.
Det gør det jo i den sidste ende, og det tror jeg også hr. Flemming Oppfeldt ved som tidligere kommunalpolitiker: når en indsats skal forøges, får det selv i Farum en konsekvens for regnskabet, og det har det også i landets øvrige kommuner. Jeg underkender ikke, at man selvfølgelig kan gøre tingene bedre ved at tænke sig bedre om, og det vil jeg kraftigt anbefale alle lokale politikere, der arbejder med dette område, at gøre.
Men jeg tror, det er at tegne et fuldstændigt glansbillede, hvis man forestiller sig, at man kan gøre det alene ved at tænke sig om.
derfor er der også på dette område en sammenhæng med økonomien.
Men der er selvfølgelig også andre ting.
Pia Kristensen (DF), 2003-05-27:
Jeg er helt enig med hr. Villy Søvndal i, at hvis man vil forbedre et område, koster det også penge, og netop af den grund ønsker Dansk Folkeparti, at der målrettet skal afsættes 80 mio. kr. til demensområdet. Jeg vil spørge hr. Villy Søvndal: Er det ikke rigtigt, at jo tidligere en behandlingsindsats iværksættes - her tænker jeg på hurtig udredning og medicinsk behandling - desto mere vil behandlingsudgifterne kompenseres af mindre plejebehov?
Det vil sikkert ikke være så udgiftskrævende i længden, som hr. Villy Søvndal sagde.
Flemming Oppfeldt (V), 2003-05-27:
Jeg vil gøre SF opmærksom på, at her har vi faktisk at gøre med en meget stille patientgruppe.
Debatten i dag går jo på, hvad vi kan gøre bedre for den gruppe, og anerkender SF ikke, at alene ved at organisere arbejdet rigtigt, ved at fokusere, ved at sætte ind på de rigtige tidspunkter og finde de bedste hænder til at give patienterne den bedste behandling, kan vi nå meget langt ad vejen? Jeg hører SF's tale, som om det alene er et spørgsmål om penge.
Hvis vi bruger et eller andet x-antal millioner, er det godt, og så kan organisationen derefter sejle, som den vil.
Men hvad med alt det øvrige, vi har drøftet her i dag?
Hvad mener SF om det?
Sandy Brinck (S), 2003-05-27:
Demens er opslidende for den enkelte og ikke mindst dennes pårørende.
Det er at miste et menneske, man kendte, et tab, som sker langsomt.
Værdighed er kodeordet: Hvordan får man tid til gode samtaler, når man befinder sig i hver sin verden?
Ud over opgavens praktiske side er det rent psykisk utrolig belastende at opleve sin nære pårørende trække sig ud af en fælles verden for at lukke sig ind i sin egen. De pårørende skal have støtte og aflastning, og dette bør ske i den praktiske opgaveløsning fra kommunens side, mens det at kunne læsse af rent psykisk er en opgave, hvor de frivillige organisationer kan spille en uvurderlig rolle, som det også er tilfældet med det medmenneske, der lytter og måske oven i købet har erfaringer at dele ud af.
Små enheder med få beboere og faktisk også små boliger i forhold til de idealer, vi normalt opstiller.
Overskuelighed og nærhed er vigtigt, men der mangler boliger, som efterkommer dementes behov, og der må skabes flere af dem.
Vi må også blive bedre til at diagnosticere og til at gøre det tidligere.
I Ringkjøbing Amt har man undersøgt de demente medborgere, og ganske overraskende er resultatet, at op mod en tredjedel af ældre med diagnosen dement slet ikke er demente.
Det understreger behovet for at få en tidligere og bedre diagnosticering, men det understreger også, at demens kan bruges som det gulvtæppe, alt muligt kan fejes ind under.
Diagnosticering er altså utrolig vigtig, også fordi flere af symptomerne, f.eks. hukommelsessvigt og depression, kan behandles, og det er vigtigt, at diagnosticering foregår tidligt i forløbet, hvor man har de bedste chancer for at bremse udviklingen af sygdommen.
Tidlig diagnosticering må derfor være et krav.
Ud over de praktiserende læger, som er vigtige aktører i denne tidlige screening, bør personalet, som udfører kommunernes forebyggende hjemmebesøg, være særdeles godt klædt på rent fagligt vedrørende demenssygdommen, for ellers forsvinder ganske meget af ideen med de forebyggende samtaler.
I det hele taget skal vi være meget opmærksomme på, at der foregår relevant efteruddannelse.
Der sker jo heldigvis meget i vidensopbygningen om sygdommen, og den viden må være relevant for såvel læger som plejepersonale, både i behandlingen og i forebyggelsen.
Afslutningsvis vil jeg godt påpege, at demens jo ikke kun er noget, som rammer gamle mennesker.
Der findes demente, som er i 50'erne eller endnu yngre, og derfor er det vigtigt for Socialdemokraterne, at der findes tilbud til denne gruppe demente, som helt givet har nogle anderledes behov.
Demente er ikke en ensartet gruppe, som alle skal på plejehjem.
De har krav på den værdighed, at de stadig er enkeltindivider, mennesker, borgere, som har forskellige behov for hjælp og støtte til sig selv og deres familie.
Pia Kristensen (DF), 2003-05-27:
Indledningsvis vil jeg sige, at Dansk Folkeparti foreslår, at de ubrugte midler til ældrechecken - det drejer sig om 80 mio. kr. - konverteres til demensområdet.
Det er altafgørende for Dansk Folkeparti, at de afsatte midler skal bruges til forbedringer på ældreområdet, specielt for de allersvageste ældre, og til den kategori hører de demente.
Gennem de senere år har der i samfundet udviklet sig en stor interesse og været megen debat om demente og deres vilkår, og undersøgelser viser, at man får flere og flere demente i de kommende år.
Der er endnu ikke mulighed for at helbrede demens, og plejen af demente volder indimellem mange problemer for familien, hjemmeplejen, institutionerne og hospitalerne.
Mange forskellige projekter og initiativer er blevet søsat siden starten af 1990'erne, og der er lavet samarbejdsmodeller til inspiration for amter og kommuner.
Så der er sket noget, når det drejer sig om at forbedre forholdene for de demente og deres pårørende. Dansk Folkeparti mener imidlertid, at området skal prioriteres langt højere, så derfor har vi rejst denne forespørgselsdebat, som kommer til at omhandle vigtige ting.
Vi håber, at vi får en god, konstruktiv og afklarende debat
til gavn for de demente og deres pårørende, og vi ser frem til at høre, hvilke overvejelser regeringen har gjort sig i den anledning.
Besvarelse
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-05-27:
Da jeg netop har gjort en del ud af at sige, at man kun skal garantere ting, man kan garantere, så vil jeg ikke garantere noget som helst.
Der er ingen tvivl om, at jeg deler det synspunkt, at vi skal vide noget mere om, hvad der så at sige statuerer, at vi har dette pres på børne- og ungdomspsykiatrien, og hvis en vej til det er at søge det afklaret i fællesnordisk regi, så vil jeg ikke på forhånd afvise det, men jeg vil heller ikke på forhånd stå og binde mig til, at det er det værktøj, der skal tages i brug.
Line Barfod (EL), 2003-05-27:
Jeg vil bare gerne høre, om ministeren vil foreslå sine kolleger i Nordisk Ministerråd, at man ser på at lave en fællesundersøgelse i de nordiske lande af, hvad der kan være årsagen til, at der er så mange børn og unge, der får behov for psykiatrisk behandling.
Lars Løkke Rasmussen (V), 2003-05-27:
Tak for, hvad jeg har oplevet som en god debat, hvor der jo faktisk er mere, der samler end deler, selv om man måske kunne få et andet indtryk, hvis man iagttager den store ordstrid, der har været om ordet behandlingsgaranti.
Min oplevelse er, at jeg har lyttet til en debat, hvor alle Folketingets partier jo for så vidt anviser de samme veje frem, nemlig et fortsat fokus på dette område og, som flere af ordførerne har været inde på, et fortsat behov for, at vi styrker brobygningen mellem de forskellige sektorer, og at vi søger at blive klogere på, hvad der forklarer, at vi oplever et stigende pres på børne- og ungdomspsykiatrien for tiden.
Man kan jo have en forskellig politisk holdning til, hvornår man skal introducere ordet garanti.
Det, der er regeringens position på denne sag ligesom på andre sager, er, at vi giver de garantier, vi kan holde, og det giver altså ikke nogen mening at garantere noget, som er indholdsløst.
Det svækker i virkeligheden blot troværdigheden til det politiske løfte, og det medvirker regeringen ikke til.
Vi har ingen garanti på det somatiske område.
Man har aldrig hørt mig bruge ordet
behandlingsgaranti.
Det, vi har, er en ambition om at behandle hurtigt i sygehussektoren, og vi har et udvidet frit valg, sådan at patienter, der har ventet for længe, får udvidet det frie valg i den offentlige sektor til også at omfatte den private eller et tilbud i udlandet.
Hvis det gav mening i relation til området her, så vil jeg gerne tilkendegive, at så ville jeg gerne lave en sådan lovgivning, hellere i dag end i morgen.
Men problemstillingen er jo den, som hr. Hans Andersen også har været inde på, at det giver meget lidt mening, fordi der ikke er et privat marked til at løfte op her, og fordi man vel vanskeligt kan forestille sig, at en 6-årig eller 10-årig eller 12-årig, der har brug for en psykiatrisk udredning, med nogen fordel kan sendes til psykiatrisk udredning i Tyskland eller Frankrig eller Norge, eller hvor det nu måtte være. Derfor står der det tilbage, at regeringen vil forpligte sig på at leve op til det, der er aftalt i psykiatriaftalen, ligesom regeringen fortsat vil holde dette område i fokus. Ingen skal være i tvivl om også i de forestående økonomiforhandlinger, det vil jeg gerne tilkendegive, at hele sygehusområdet, sundhedsområdet har regeringens fortsatte høje prioritet.
Line Barfod (EL), 2003-05-27:
De fleste ordfører har jo givet udtryk for, at man ønsker, at der skal være en form for behandlingsgaranti på et tidspunkt i hvert fald, og at man sikrer, at børnene hurtigere kan blive undersøgt og komme i behandling, hvis de har behov for det.
Derfor håber jeg, at vi kan arbejde videre i Sundhedsudvalget med at få udredet: Hvad er det for nogle flaskehalse, der er, hvor er det, problemerne ligger, hvor er det, vi skal sætte ind for at sikre, at børnene meget hurtigt kan blive undersøgt, hvis nogen bliver opmærksom på, at der er nogle problemer, og hurtigt kan komme videre i forskellige former for behandling, hvis der er behov for det?
Når vi har fået stillet en række afklarende spørgsmål i
, er der jo så muligheden for at holde et samråd med ministeren og eventuelt efterfølgende lave en beretning, hvor vi får fastlagt, hvad det er for nogle mål, vi har på det område.
Det håber jeg vi kan finde sammen om i
Sundhedsudvalget
For der er jo ingen tvivl om, at jo hurtigere børn kan blive undersøgt og behandlet, jo bedre.
Det er fuldstændig umenneskeligt, de vilkår, vi byder børn og forældre i øjeblikket, og det koster jo næsten altid langt flere penge, hvis man ikke får en hurtig undersøgelse og behandling, men skal gå og vente længe.
Som mange har været inde på, er det, at der er så mange psykisk syge børn og unge, jo et symptom på, at der er noget galt, og derfor er det også glædeligt at høre, at mange gerne vil være med til at få undersøgt nærmere, hvad det er, der er galt.
Derfor vil jeg gerne opfordre ministeren til at snakke med sine kolleger i Nordisk Ministerråd, for jeg går ud fra, at de har tilsvarende problemer i de øvrige nordiske lande, og så kunne det jo være fornuftigt, i stedet for at hvert land laver sine egne undersøgelser, at man får samlet op på, hvad der egentlig ligger af undersøgelser, og hvad man har behov for af yderligere undersøgelser.
På den måde får man nogle fælles erfaringer, på samme måde som socialministeren, efter at vi sidste år havde haft en forespørgsel om seksualisering af det offentlige rum, fik iværksat, at der nu bliver lavet en fælles nordisk undersøgelse på det område.
Det kunne også være, at den undersøgelse kunne bidrage med noget, f.eks. i forhold til de mange unge med spiseforstyrrelser.
Så har vi jo også i debatten været omkring hele problemet om normalitet og rummelighed, og jeg synes, det er glædeligt, at Dansk Folkeparti så klart har taget afstand fra socialministerens forslag om, at børnene skulle begynde at lære at læse og skrive allerede i børnehaven.
Anne Baastrup (SF), 2003-05-27:
Jo, og der tror jeg også, at vi i højere grad skal udvikle efter- og videreuddannelsestilbud til pædagogerne, således at de er i stand til overhovedet at screene: Er det her et barn, som bare har almindelige problemer, eller er det et barn, som vi her i daginstitutionen ikke selv kan klare?
Derfor er det nødvendigt, at psykologen konkret i den enkelte kommune, som daginstitutionen har kontakt med, skal gå ind og kigge på det og så eventuelt visitere videre til en børnepsykiater. Men der tror jeg, det er helt afgørende, at vi får udviklet børnehavepædagogernes uddannelsesniveau, således at de rent faktisk kan gå ind og kan se det.
Derudover har vi jo naturligvis også muligheden for i sundhedsplejerskeuddannelsen at videreudvikle hele det forløb, som hun - er det jo sædvanligvis - kan, således at vi allerede på et meget tidligt tidspunkt kan få screenet de heldigvis få børn ud, der har problemer der.
Karen J. Klint (S), 2003-05-27:
Jeg vil gerne spørge fru Anne Baastrup, om det ikke var mere ideelt, at nogle af de børn, der bliver talt om her, som fru Anne Baastrup talte meget om omkring skolestart, om det ikke var mere ideelt, hvis de allerede blev fundet og udredt før skolestart.
Birthe Skaarup (DF), 2003-05-27:
Nu er Dansk Folkeparti jo ikke forvænt med at få roser fra hr. Villy Søvndal, men vi takker da for dem.
Derfor synes jeg også, hr. Villy Søvndal godt må sige her fra talerstolen, at ikke alt er rosenrødt. Men det er jo også det, regeringspartierne og de andre partier, der har tilsluttet sig forslaget, siger.
Der er nogle områder, hvor det kan blive bedre, bl.a. med hensyn til medicin og CT-scanninger.
Der mangler boliger, og der skal gives tilskud til medicinsk behandling, osv. osv., så der er helt klart nogle forhold, som alle partier kan se ikke er optimale.
Villy Søvndal (SF), 2003-05-27:
Jeg takker fru Birthe Skaarup, og jeg synes sådan set, at det kun bekræfter rigtigheden af mit indlæg.
Jeg tror, fru Birthe Skaarups afslutning var, at der er en række forhold, der ikke fungerer optimalt, og det var også det, jeg gjorde lidt ud af i mit ordførerindlæg.
Så sagde hr. Flemming Oppfeldt, at der ikke er kommet ét eneste eksempel.
Jeg tror, det er blevet sent på dagen for hr. Oppfeldt, for jeg nævnte f.eks. et eksempel, som vi lige er blevet gjort opmærksom på i Folketingets Socialudvalg: at stort set samtlige sygehuse i Danmark er i færd med at afskedige deres socialrådgivere.
Er det ikke en nedskæring?
Er der ikke tale om, at nogle mennesker, som er sarte efter en sygdomsperiode og har brug for hjælp, pludselig ikke får den hjælp, når de skal hjem efter et sygehusophold?
Det vil typisk være ældre, og nogle af dem vil være senildemente. Er det ikke en nedskæring?
Eller er det set med Venstres øjne et fremskridt, at sygehusene slipper af med deres socialrådgivere?
Er det, fordi de ikke kan lide socialrådgivere?
Nej, det er, fordi de er presset på økonomien, og derfor afskediger de deres socialrådgivere.
Hr. Flemming Oppfeldt sagde, at der ikke var nogen eksempler, men det her var det ene af de eksempler, jeg anvendte.
Kim Sejr (RV), 2003-05-27:
Tal viser, at der er op mod 80.000 demente i Danmark, men i virkeligheden er der mange flere, der er berørt af demens enten privat eller i professionel sammenhæng.
Dertil kommer også, at vi taler om en sygdom, hvis udbredelse må forventes at stige i årene fremover som konsekvens af, at den danske befolkning bliver ældre.
Det er blevet nævnt, at antallet faktisk kunne fordobles op mod år 2050, altså fra 80.000 til 160.000.
Det giver jo noget af en udfordring, og det er i hvert fald en udvikling, som stiller store krav til den måde, vi indretter plejen for vores demente på.
Vi har alle et ansvar for at skabe de nødvendige rammer for de demente og ikke mindst deres pårørende, så de bliver i stand til at fortsætte livet, også selv om diagnosen er demens.
Livskvalitet skal være omdrejningspunktet, når vi vurderer, om den indsats, vi yder, er god nok.
Her er den offentlige indsats jo helt afgørende, når de særlige behov for behandling, pleje og omsorg skal imødekommes i de enkelte amter og kommuner både i forhold til de demente selv, men også over for de pårørende, som ofte er dem, der yder omsorg og pleje i det daglige. Jeg fornemmer en stor velvilje på det her område ligesom på børne- og ungdomspsykiatriområdet, og ligesom andre tror jeg, at det afgørende nøgleord her er den tidlige diagnosticering.
I de kommende år vil der blive
forbedrede muligheder for at stille diagnosen meget tidligt i et demensforløb, og samtidig bliver de medicinske behandlingsmuligheder forbedret, forhåbentlig kraftigt forbedret, så demenssygdomme kan blive holdt i den tidlige fase eller for visse typer endda blive helt forebygget.
Så alt i alt siger Det Radikale Venstre ja til en øget tidlig indsats på området, og vi står bag forslaget til vedtagelse.
Line Barfod (EL), 2003-05-27:
Enhedslisten kan støtte forslaget.
Vi er enige i de begrundelser, der er blevet givet, og som også har været fremme i debatten, nemlig at vi, altså samfundet, ved for lidt om, hvordan børns og unges salg af seksuelle ydelser egentlig foregår, at der er ting i de rapporter, der er lavet, der tyder på, at denne form for prostitution ikke nødvendigvis foregår i det, vi normalt kalder de traditionelle prostitutionsmiljøer.
Derfor er det vigtigt og fornuftigt at indsamle så meget viden som muligt og på den baggrund finde ud af, hvad der kan gøres for at forebygge børns og unges prostitution.
Så vi er glade for, at forslaget er fremsat, og håber, at vi kan arbejde videre med det.
Kim Sejr (RV), 2003-05-27:
Det er ulovligt at være kunde hos prostituerede under 18 år, men det er jo vigtigt for beskyttelsen af vores børn og unge, at man satser på det socialt forebyggende arbejde.
Der er jo altså også udbredt enighed om blandt fagfolk, at problemet med prostitution blandt børn og unge ikke løses med lovgivning alene.
Og uanset hvor mange undersøgelser der skal laves eller ikke laves, er Det Radikale Venstre i hvert fald tilhænger af, at vi skal opbygge en viden på området, en viden, der kan skabe grundlag for, at der kan peges på de mest relevante instrumenter og redskaber til at forebygge på det her område, så vi kan få afdækket og udviklet hjælpeforanstaltninger og metoder, som kan hjælpe med til at få børn og unge ud af prostitution.
Så bliver det nævnt, at der er lavet undersøgelser og rapporter nok om emnet.
Det er muligt, at der er lavet undersøgelser og rapporter, og det er også muligt, at der er behov for et samlet overblik over det her område, hvor man altså har sørget for at få indsamlet al eksisterende viden og forskning.
Det eneste, jeg ved, det tal jeg har hørt, er, at der er 300-400 unge prostituerede.
Hvad der specielt kan gøres for de unge, har jeg ikke særlig meget viden om, må jeg indrømme, det er der også mange fagfolk der mener at de ikke har, så vi kan tilslutte os, at der kommer mere viden på det her område, som gør os i stand til at handle konkret, og derfor kan vi støtte beslutningsforslaget.