Kristian Jensen (V), 2006-11-17:
Jamen det vil glæde mig.
Jeg er altid glad, når der er fuldstændig enighed og opbakning i Folketinget bag regeringens skattepolitik.
Gid det må ske sådan på andre områder.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til anden behandling.
Afstemning
Efter de regler, vi har i dag, udskydes fristen til den 2. januar i året efter, hvis årets sidste dag er en lørdag eller en søndag.
Det er sådan set en ganske almindelig følge af de almindelige betalingsretlige principper, nemlig at hvis betalingen forfalder på en lørdag, søndag eller helligdag, kan man udskyde betalingen til den efterfølgende hverdag.
Begrundelsen for lovforslaget er, at forslagsstillerne mener, at brugere af virksomhedsordningen opnår en udskydelse af skatten, når fristen er den 2. januar.
Problemstillingen var aktuel ved årsskiftet 2005/06 og igen ved årsskiftet 2006/07, og derfor vil man have det til at træde i kraft allerede nu.
Forslagsstillerne har opgjort, at skattebesparelsen for brugerne af virksomhedsordningen for årsskiftet 2005/06 skulle være oppe på 649 mio. kr.
Det er imidlertid forkert.
Der er ikke tale om en skattebesparelse.
Brugerne af virksomhedsordningen kunne ved årsskiftet vente med at hæve midler til dækning af restskatten for 2005 til den 2. januar 2006, og derfor kunne opsparingen i 2005 øges.
Men det fører ikke til, at skatten spares, alene at den udløses senere, nemlig når opsparingen hæves.
Man opnår dermed ikke en skattebesparelse, allerhøjst en rentefordel.
Det er frivilligt, om man vil betale restskat før årets udgang eller den 2. januar, hvis man følger de almindelige principper, og det er fristen.
Det er frivilligt, om man vil dække betalingen ved en hævning i virksomhedsordningen.
Da der er tale om en skat, der udløses af frivillige dispositioner, kan den udskydes på mange andre måder.
Virksomhedsejeren kan vælge at betale skatten med midler, der er uden for virksomheden.
De midler kan anskaffes ved at tage af privat opsparing, ved at trække på kassekreditten eller låne af ægtefællen.
Det udlæg kan så dækkes ind ved en hævning i virksomheden umiddelbart efter nytår.
Resultatet er det samme: Hævningen i virksomhedsordningen sker først året efter og beskattes først da.
Lovforslaget her hindrer slet ikke dette.
Det koster ganske vist et rentetillæg på 2 pct., men rentefordelen og fordelen for skatten i de 2 år kan i visse tilfælde kompensere for tillægget.
Forslaget her hindrer heller ikke dette.
Lovforslaget er desuden udformet sådan, at det vil betyde en generel ændring af fristerne for frivillig betaling af restskatter.
Det vil sige, at man rammer alle med en restskat på over 40.000 kr., og man rammer også lønmodtagere og erhvervsdrivende uden for virksomhedsordningen, personer, der ikke har mulighed for at øge opsparingen i virksomhedsordningen.
Forslaget viser vel nærmest, at der ikke er nogen grænser for, hvad SF ønsker at beskatte.
Der er tale om en skat, der dækkes ved, at man hæver i virksomheden.
SF vil så sikre, at skatten betales i samme år, hvor hævning til dækning af skat sker.
Det er ikke en skattebesparelse, SF vil hindre; det er alene et spørgsmål om, hvornår skatten skal indbetales.
Man kan endda sige, at det at lave en særregel her – noget, som SF på andre tidspunkter plejer at være meget kritisk over for – kun har betydning i 2 ud af 7 år, nemlig de år, hvor den sidste dag i året falder på en lørdag eller en søndag, og det hindrer ikke, at hævningen i virksomheden til dækning af skatter kan udskydes på andre måder.
Man tegner altså et fejlagtigt billede af, at der her er en mulighed for at lave en skattebesparelse, og man foreslår så at dække et hul, der ikke findes, med en lap, der ikke passer.
Jeg synes derfor, at konklusionen er klar, og regeringen kan ikke støtte lovforslag nr. L 43.