runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Knud Erik Hansen (SF), 2001-03-20:
Så var den der igen: Saddam Hussein tager civilbefolkningen som gidsler.
Ja, det er rigtigt, men er det egentlig ikke også det, vi gør i Vesten med de handlinger, vi foretager? Hvis vi kan se, at konsekvenserne af de handlinger, vi har foretaget i 10 år, er, at civilbefolkningen lider, har vi så ikke også et medansvar?
Det vil jeg godt spørge Venstre om som det ene.
Det andet er: Hvad kan en opstramning af sanktionerne med den linje, man har kørt indtil nu, medføre med hensyn til Saddam Husseins styre?
Er der udsigt til, at det kan ændre hans handlinger og ændre hans kyniske udnyttelse af hele situationen?
Villy Søvndal (SF), 2001-03-20:
Jeg lyttede med meget stor interesse til Venstres bud på, hvordan man kan komme videre, og der var ét bud, som lød: Fortsæt den nuværende situation og stram den eventuelt lidt op.
Må jeg ikke godt spørge hr. Jens Hald Madsen: Hvorfor skulle det bringe os videre, når det ikke har bragt os videre i 10 år?
Er det fordi Saddam har hørt hr. Jens Hald Madsens tale, eller hvordan?
Hvad skulle være årsag til, at man ændrede på et standpunkt, man ikke har ændret på i 10 år, ved at fortsætte det, der ikke virkede i 10 år?
Jeg synes, der end ikke er skyggen af svar på, hvordan den irakiske civilbefolkning skal få det bedre, efter hr. Jens Hald Madsens tale.
Jens Hald Madsen (V), 2001-03-20:
Der blev spurgt om, hvorvidt vi ikke gør det samme.
Om vi ikke med vores sanktioner er med til at gøre befolkningen til gidsler.
Det, der er helt afgørende, er, at det internationale samfund har tilbudt Saddam Hussein at hjælpe landets børn, landets befolkning. Fra 1999 har Saddam Hussein kunnet sælge lige så meget olie, han ville, hvis bare det gik til hans egen befolkning. Det har han ikke gjort. Der står en formue på 40 mia. kr. på en konto, der ikke er brugt.
Der er et medicinlager til en værdi af 1,6 mia. kr.
Hvem er den onde her?
En opstramning.
En opstramning kunne godt blive tilfældet, når man får oplysninger om, at de er så langt fremme med masseødelæggelsesvåben, atomvåben, kemiske våben.
Til hr. Villy Søvndal: Venstre kommer ikke med nogen ændringer.
Det er ikke Venstre, der har rejst denne forespørgselsdebat.
Det er hr. Villy Søvndal.
Har Saddam Hussein ændret sig?
Hvad er det for et nyt lys, hr. Villy Søvndal kan komme med?
Hvad er det for et alternativ til at ændre situationen, hr. Villy Søvndal kan komme med?
Ingenting.
Det er det, der er så pinligt.
Det er så pinligt, at vi skal bruge Folketingets tid og udenrigsministerens tid på at sidde og høre på noget om, at det vel nok er synd.
Ja, det er det da.
Men hr. Villy Søvndal er ikke kommet med et eneste alternativ, og så tillader hr. Villy Søvndal sig at spørge Venstre om, hvad hele løsningen skal være på det her, hvad ændringen er.
Vi kan ikke se nogen ændring.
Vi kan ikke se nogen positiv ændring.
For vi kan ikke se andet alternativ.
Søren Søndergaard (EL), 2001-03-20:
Jeg må tilstå, at jeg hverken kan finde hoved eller hale på det, Venstres ordfører siger.
Der kommet et udsagn, som er skåret over følgende læst: Det er ikke sanktionerne, som er årsagen til, at de ikke har virket, det er Saddam Hussein.
Hvad havde Venstre forestillet sig?
Havde Venstre forestillet sig, at Saddam Hussein selv skulle medvirke til, at sanktionerne virkede?
Jeg kan ikke forstå det.
Mit udgangspunkt er, at Saddam Hussein sådan set vil gøre, hvad han kan for at modvirke sanktionerne.
Og jeg synes, det var en idé at vælge en politisk linje, der gjorde, at han ikke havde mulighed for at modvirke sanktionerne, sådan som han har haft.
Så siger Venstres ordfører på den ene side, at Saddam Hussein er en gal mand; 10 sekunder efter siger Venstres ordfører, at Saddam Hussein ikke lever op til sit ansvar.
Og hvem har en gal mand ansvar over for?
Villy Søvndal (SF), 2001-03-20:
Jeg spurgte i mit indlæg, hvad Venstres svar var på den fastlåste situation.
Det synes jeg, der kom et tydeligt svar på.
Hvis jeg fik skrevet det rigtigt ned, svarede hr. Jens Hald Madsen, at vi ingen løsning ser på den fastlåste situation.
Det er også et svar.
Et svar, der betyder, at i de næste 10 år vil der dø endnu en halv million irakiske børn. Er det ikke et lidt ynkeligt svar?
Og så siger hr. Jens Hald Madsen, at han ikke hørte noget svar fra SF.
Det tror jeg skyldtes, at hr. Jens Hald Madsen ikke hørte efter.
Vores forslag var faktisk at målrette sanktioner, så man sikrer, at civilbefolkningen i form af kvinder, i form af børn, i form af fattige ikke betalte den uhyggeligt høje pris, men til gengæld målrettede sanktioner, der rammer våben, der rammer militærteknologi, der rammer magthavere i Irak.
Det var dog et bud.
Man kan være uenig i det bud, men jeg må bare konstatere, at Venstre absolut ingen bud havde ud over, at den nuværende situation skulle fortsætte.
Arne Melchior (CD), 2001-03-20:
Jeg bliver mere og mere forvirret, og derfor må jeg spørge Venstres ordfører, hr. Hald Madsen: Er det Venstre, der har rejst denne her debat?
Heller ikke den udenrigsminister, der så gerne ville, og heller ikke SF, som så gerne vil, har givet nogen løsning.
For sanktionerne er jo målrettede, de kan jo ikke målrettes mere.
Og der er ikke i SF's forslag noget som helst, der tyder på, at de ved, hvordan de kan målrettes bedre.
Men altså, mit spørgsmål er: Kan Venstre, og kan andre partier i denne sal forpligtes af SF til at komme med løsninger, som ingen i den ganske verden har, bare fordi det passer SF at afholde en debat, og vi andre høfligt stiller op og deltager i den?
Søren Søndergaard (EL), 2001-03-20:
Jeg synes allerede, at det er klart, hvor forskellen går i denne her debat.
På den ene side står foreløbig Socialdemokratiet og Venstre, formentlig også nogle partier senere, som i virkeligheden dybest set appellerer til Saddam Hussein.
Sanktionerne handler om, at Saddam Hussein skal leve op til sit ansvar.
Han »skal lære«, han »bør«, og sanktionerne går ud på at presse Saddam Hussein, som hr. Jens Hald Madsen sagde.
Det er ikke vores opfattelse.
Vores opfattelse er, at Saddam Hussein skal styrtes med magt.
Vores opfattelse er, at den irakiske befolkning skal styrte ham med magt, og vores opfattelse er, at de metoder, vi skal bruge, er de metoder, der hjælper den irakiske befolkning til at styrte ham.
Ikke appeller til Saddam Hussein, sådan som hr. Jens Hald Madsen lagde frem.
Jens Hald Madsen (V), 2001-03-20:
Først til SF: Ja, men det er altså SF, der har rejst denne forespørgselsdebat, og derfor lytter jeg hele tiden efter, hvad SF kommer med af konkrete forslag.
Der er blevet lavet en konto, og Saddam Hussein kan købe medicin og mad.
Der er et medicinlager.
Da vi ikke har mulighed for at tvinge det ned i munden på de her børn og forældre, hvad skal vi så gøre?
Til Enhedslisten vil jeg sige, at det vil jeg gerne takke for.
Det er da det klareste sprog, man kan komme med.
At Saddam Hussein skal styrtes med magt.
Kunne vi måske prøve at tænke konsekvenserne igennem?
Hvis man sagde, at Saddam Hussein stadig væk har kemiske våben, at Saddam Hussein måske allerede har opbygget atomvåben, og det internationale samfund så begynder at angribe Irak,
kunne man måske fra Enhedslistens side tænke igennem, hvilke konsekvenser det vil have. For så er denne forespørgselsdebat fuldstændig nyttesløs, for så er det ligegyldigt med de børn, som bliver slået ihjel eller dør nu, for så kan en hel befolkning blive slået ihjel, og det kan have uoverskuelige konsekvenser for hele Mellemøsten. Venstre ønsker da også at få styrtet Saddam Hussein.
Vi ser blot på risikoen og på, hvilke alternativer der er.
Og vi støtter ikke Saddam Hussein, det er fuldstændig forkert.
Og de gælder ikke kun for Saddam Hussein, de gælder for alle.
Søren Søndergaard (EL), 2001-03-20:
Når nu hr. Jens Hald Madsen får læst referatet af denne her debat igennem, vil han opdage, at jeg ikke sagde noget om, at udlandet skulle intervenere eller angribe eller styrte Saddam
Hussein med magt
Jeg sagde, at den irakiske befolkning skulle.
Og det er jo den måde, diktatorer bliver styrtet på.
Diktaturet i Sovjetunionen blev styrtet af den sovjetiske befolkning, diktaturerne i Østeuropa blev styrtet af de østeuropæiske befolkninger.
Diktaturet i Jugoslavien blev styrtet af den jugoslaviske befolkning.
Sådan er det.
Og vores opgave er at gøre, hvad vi kan, for at den irakiske befolkning kan gøre op med den irakiske diktator.
Det afgørende spørgsmål, vi skal stille os selv, er: De sanktioner, vi gennemfører i dag, hjælper de den irakiske befolkning til at gøre op med deres diktator eller gør de det modsatte?
Det er spørgsmålet.
Og vores svar er: De sanktioner, vi gennemfører, bidrager ikke til at hjælpe den irakiske befolkning til at gøre op med deres diktator, for de tvinger den irakiske befolkning til at bruge al sin energi på at overleve.
Derfor er det dårlige sanktioner, og derfor skal man finde nogle andre, ellers bidrager man ikke til at få væltet Saddam Hussein, og det er opgaven i stedet for at appellere til Saddam Hussein om, at han skal opføre sig ordentligt.
Knud Erik Hansen (SF), 2001-03-20:
Det er rigtigt, hvis vi ser ud over salen, at vi alle sammen i en eller anden grad er magtesløse i det her spil.
Der er grænser for, hvad vi kan gøre.
Men jeg hørte egentlig ikke noget svar fra hr. Jens Hald
Madsen på, hvad det egentlig skulle hjælpe, hvis man strammede sanktionerne eller fortsatte dem i den nuværende form.
Kan vi ikke risikere, at vi faktisk 10 år ud i fremtiden stadig står i nøjagtig samme situation, hvor civilbefolkningen lider?
Vi ved godt, at situationen og løsningen er svær, men det, vi har sagt i SF, er, at vi må tage ansvaret for, at sanktionerne bidrager til, at civilbefolkningen lider.
Og vi skal gøre noget for, at det ikke sker, og påtage os vores ansvar for det.
Villy Søvndal (SF), 2001-03-20:
Jeg forstår, at de borgerlige ordførere i dag i særlig grad bliver pikeret, hvis man antyder, at der måske også forelå en begrundelse om et svar.
Det skal jeg da undlade over for hr. Per Stig Møller.
Hr. Per Stig Møller var i sit indlæg inde på, at man omgår samhandelsbestemmelserne.
Hr. Per Stig Møller nævnte Frankrig, der trådte ud af flyordningerne, men Dansk Industri med fleres besøg i Irak blev ikke nævnt. Jeg vil spørge, om det er noget, der ligger ud over, hvad der internationalt er acceptabelt set fra hr. Per Stig
Møllers synspunkt
Det andet, hr. Per Stig Møller efterlyste,
var en kraftigere opbakning, når USA og England gennemførte deres lidt ensomme fly- og bombetogter hist og her.
Det er jo ikke kun i overensstemmelse med flyforbudszonerne, der bliver bombet.
Det seneste bombardement for ca. 3 uger siden var jo ganske tæt ved Bagdad. Er det dér, hr. Per Stig Møller synes, vi skulle bakke mere op?
Er det ikke påfaldende, at man netop giver Saddam Hussein en undskyldning, der gør det så let for ham, som tilfældet har været?
Er det ikke den virkelighed, vi har været vidne til?
Jeg har også et tillægsspørgsmål.
Udenrigsministeren sagde i sin besvarelse, at mange af Iraks arabiske naboer ser det som et udtryk for dobbeltmoral og mangel på konsekvens, at Vesten på 10. år fastholder, at Irak konsekvent må efterleve Sikkerhedsrådets resolution, men samtidig afstår fra at gribe ind over for israelernes brutale fremfærd i de palæstinensiske selvstyreområder.
Er det ikke noget, som yderligere medvirker til, at det internationale samfund giver Saddam Hussein en martyrrolle, som han slet ikke fortjener?
Jann Sjursen (KRF), 2001-03-20:
Det irakiske folk lider, og det er svært at være vidne til.
Jeg synes alligevel, det er vigtigt, på trods af at vi næsten har fået forbud fra SF's side mod at stille spørgsmål i den her debat, at spørge: Hvem bærer egentlig hovedansvaret for dét?
Efter Kristeligt Folkepartis opfattelse er der kun ét svar, og det er: Saddam Hussein.
I forhold til den formulering, som forespørgslen har fået, og også det forslag til vedtagelse, som SF har fremsat i dag, så kunne man godt få det indtryk, at det snarere var FN's økonomiske sanktioner, der var skyld i det irakiske folks lidelser, end det var Saddam Hussein.
Men som sagt er det ikke Kristeligt Folkepartis opfattelse, at det er sanktionerne, der er skyld i det irakiske folks lidelser, det er Saddam Hussein.
Når jeg vælger at sige det så markant her i indledningen, er det, fordi Irak og i virkeligheden Saddam
Hussein jo ikke mangler penge til at kunne afhjælpe den fattigdom og sygdom, der er i Irak i dag.
Der er da mere end rigeligt med penge under FN's olie for mad-program, sådan som flere ordførere og ikke mindst udenrigsministeren allerede har gjort rede for her i dag.
Der er så mange penge, at Saddam Hussein kunne sikre sine landsmænd både føde og medicin, hvis han ville.
Men det vil han ikke.
I stedet er befolkningen taget som gidsler i Saddam Husseins spil, også i det spil, der går ud på at få ophævet FN's sanktioner på trods af, at FN's Sikkerhedsråds resolutioner ikke er blevet efterlevet af Irak og Saddam Hussein.
Ophævelse af sanktioner vil reelt føre til, at Saddam Hussein vil kunne igangsætte produktion af masseødelæggelsesvåben, og det har hverken irakerne eller verdenssamfundet eller nogen som helst interesse i.
Derimod er det jo meget fornuftigt, som også udenrigsministeren har redegjort for her i dag, og i lighed med de initiativer, der er ved at blive taget internationalt, at få målrettet sanktionerne, så Irak og Saddam Hussein ikke får mulighed for at erhverve sig masseødelæggelsesvåben eller våbenrelateret udstyr.
Jeg vil også godt plædere for, at det drejer sig om at sikre, at olieindtægter ikke smutter uden om olie for mad-programmet.
For vel er der FN-vedtagne sanktioner, som har sin betydning i dag, men man må også konstatere, at de jo ikke virker hundrede procent effektivt.
Der er
for mange olieindtægter, der smutter udenom, og som i virkeligheden også af den grund er med til at fastholde Saddam Hussein ved magten.
For Kristeligt Folkepartis vedkommende er det vigtigt, at Danmark gennem især EU er med til at yde også en humanitær
indsats i Irak, sådan som det sker gennem ECHO-programmet, og at vi også lægger vægt på at tale mindretallenes sag i den sammenhæng
De hører jo til de særligt udsatte grupper under det nuværende regime.
Men alt i alt har vi ikke meget forståelse for de bestræbelser, der er udfoldet især fra forespørgernes side i
Villy Søvndal (SF), 2001-03-20:
10 år efter Golfkrigen er Iraks befolkning fanget i en dødelig knibtang mellem Saddam Hussein og sanktionerne mod Irak.
Civilbefolkningen betaler en uhyggelig høj pris for den fastlåste situation.
Hvert tredje barn i Irak er i dag fejlernæret eller underernæret.
500.000 børn, en halv million børn, under 5 år er døde siden 1991, viser tal fra FN's verdenssundhedsorganisation, WHO.
Befolkningen befinder sig i en stadig mere desperat situation, hvor sundhedssystemet smuldrer, hvor arbejdsløsheden er højere end 50 pct., og hvor fattigdommen er katastrofal med sygdomme, som er typiske for ulande. Vi har rejst forespørgslen i dag for at få den danske regering til aktivt sammen med andre lande, der i stigende grad udtrykker skepsis over for sanktionernes virkning, at arbejde for at få løst den fastlåste situation op af hensyn til den irakiske civilbefolkning.
Alle, der har arbejdet tæt på problemerne i Irak, dokumenter, at sanktionerne også rammer uskyldige i et helt urimeligt omfang.
Det er muligt - vi deler i SF den opfattelse - at Saddam Hussein synes at være villig til at ofre sin egen befolkning.
Men er de vestlige lande, er Danmark parat til fortsat at lade dette ske? Hvis ikke, så synes den eneste vej frem at være at hæve handelsembargoen mod civile varer, samtidig med at embargoen mod våben og militært relateret teknologi bevares.
For som Jørgen Poulsen, generalsekretær i Dansk Røde Kors, skriver i Aktuelt den 16. januar i år: »Verdenssamfundet er nødt til at se på sanktionsvåbenet, for det er langtfra ublodigt, og det rammer uskyldige mennesker i helt urimeligt omfang.
Sanktioner kan dræbe - og de gør det i Irak«.
Besvarelse
Jeppe Kofod (S), 2001-03-20:
Jeg vil gerne sige til hr. Villy Søvndal, at jeg nærer stor afsky for Saddam Husseins brutale politik, men jeg synes ikke, hr. Villy Søvndals argumentation hænger sammen, når man tænker på, at der rent faktisk står 40 mia. kr. til rådighed.
Som jeg nævnte i min ordførertale er det et beløb på 2.000 kr. pr. iraker, som er klar til at blive brugt til at hjælpe civilbefolkningen, men Saddam Hussein afstår fra det.
Det er det ene, der er vigtigt at understrege.
Det andet, der er vigtigt at understrege, er, at hvis man bare ophæver sanktionerne den dag i morgen, har han jo haft held til at undergrave verdenssamfundet og ikke mindst FN's legitimitet, og dét er farligt - ikke blot for situationen i de arabiske lande, men også i resten af Mellemøsten, som hr. Villy Søvndal selv nævnte.
Jeg synes, vi har en grundlæggende interesse i fra dansk side at støtte FN og FN's legitimitet, og det gør vi altså ikke ved at ophæve sanktionerne efter den model, som man kan få indtryk af, at hr. Villy Søvndal står for, også ud fra det forslag til vedtagelse, som blev læst op tidligere.
Hr. Jens Hald Madsen spørger, hvordan vi kan øge vores engagement i Irak inden for olie for mad-programmet eller med den repræsentation, jeg har foreslået.
Jeg vil sige, at Danmark skal være på banen, også sammen med FN, og der bliver jo i øjeblikket arbejdet på at tilpasse sanktionerne, så civilbefolkningen rammes mindre hårdt, end tilfældet er i dag.
Det er jo det kloge modtræk til Saddam Husseins politik, hvor han har taget civilbefolkningen som gidsler, og derfor skal vi være parat til at udnytte situationen og eksportere varer i det fælles FN-regi, også med de nye tilpasninger, der kommer.
Det er dét, jeg mener med, at vi skal være på pletten, og hvis en eller anden form for repræsentation i Bagdad kan hjælpe, synes jeg, det er noget, man skulle overveje i fremtiden.
Det vil jeg ikke lægge skjul på.
Mogens Lykketoft (S), 2001-03-20:
To væsentlige mindretalsgrupper i Irak har i årenes løb været udsat for hårdhændet forfølgelse.
Det drejer sig om shiamuslimerne i det sydlige og kurderne i det nordlige.
Vi husker alle sammen billederne fra 1988, da Saddams sikkerhedsstyrker udryddede den kurdiske landsby Halabjas indbyggere med giftgas.
For at beskytte disse mindretal oprettede koalitionen efter Golfkrigen to flyforbudszoner: en nord for den 36. breddegrad og en anden syd for den 33. breddegrad.
Irak fik forbud mod flyvning i disse zoner.
Forbudet håndhæves ved patruljeringer i luftrummet over zonerne, og flyveforbudet har forhindret regimet i at anvende fly og kamphelikoptere i forfølgelsen af mindretallet.
Forbudet har desuden begrænset landstyrkernes bevægelsesfrihed.
Udenrigsministeriet har fra kontakter med det kurdiske mindretal i Irak klart fået det indtryk, at man er meget urolig ved udsigten til en fuldstændig ophævelse af sanktionerne og en indstilling af flyforbudszonerne.
Man er overbevist om, at hvis Saddam igen får frit spil, vil det resultere i fornyede anslag mod mindretallene og nye bølger af flygtninge fra områderne, hvor man nu lever i relativ sikkerhed. Et ufravigeligt krav til Irak i forbindelse med en eventuel ophævelse af sanktionerne om gradvis normalisering af forholdet til Irak må derfor være, at forholdene for de irakiske mindretal - herunder kurderne i nord og shiitterne i syd - er betryggende.
Sikkerhedsrådet har her et klart ansvar for at sikre en holdbar løsning.
Forhandling
Villy Søvndal (SF), 2001-03-20:
Jeg har et enkelt spørgsmål.
Hr. Jeppe Kofod sagde meget entydigt, at det alene er Saddam Husseins skyld, at situationen er endt, som den er i Irak.
Lad os prøve at anerkende hr. Kofods standpunkt og spørge: Hvordan kommer vi ud af situationen?
Forventer man, at Saddam Hussein ændrer karakter ved et eller andet kirurgisk eller medicinsk indgreb, eller hvad ved jeg?
Det er der der vel ingen forventning om?
Jeg forstår, at det ikke er politikken, at Saddam skal fjernes, men jeg antager, at Socialdemokratiet heller ikke er villig til at lade endnu 10 år gå med de nuværende konsekvenser for civilbefolkningen.
Så er der vel kun én konsekvens tilbage, og det er at forvente, at han vil anerkende efter internationalt tryk, at han skal bøje sig for det, han ikke har villet bøje sig for i 10 år.
Men mener hr. Jeppe Kofod, at det er sandsynligt?
Det er det næppe.
Jens Hald Madsen (V), 2001-03-20:
Jeg vil gerne spørge hr. Jeppe Kofod om det, hr. Jeppe Kofod er blevet citeret for at sige med hensyn til at udvide den danske repræsentation, eventuelt med en handelsattaché.
Er det noget, hr. Jeppe Kofod vil arbejde videre med, og hvilket mandat skal f.eks. denne handelsattaché i givet fald have?
Jeppe Kofod (S), 2001-03-20:
Både til hr. Knud Erik Hansen og hr. Villy Søvndal: Der er to gode svar på, hvordan man skal tackle situationen i øjeblikket, og det første er, at vi ikke skal lade Saddam Hussein få held med at gennemføre sin politik om at undergrave verdenssamfundet FN.
Det gør man ikke ved at ophæve sanktionerne på bl.a. våben.
Det gør man kun ved i endnu højere grad at målrette sanktionerne mod Iraks styre og samtidig lempe sanktionernes konsekvenser for civilbefolkningen.
Saddam Hussein skal ikke få held med sin politik, hvor han viser sin nødlidende befolkning frem, vel at mærke samtidig med at han på konti i New York har indeståender på 40 mia. kr., som han den dag i morgen kan bruge til at købe mad og medicin for til sin befolkning.
Det er kynisme, og den skal vi ikke hoppe med på.
Vi er nødt til at have et smart og gennemanalyseret svar, og jeg glæder mig til at se de forslag, der kommer fra FN's Sanktionskomité, for jeg er sikker på, at det er noget, vi kan være med til.
Til hr. Jens Hald Madsen
: Jeg vil gerne gentage det, jeg er blevet citeret for, for det var også lidt uklart tidligere på dagen i spørgetimen.
Jeg har sagt, at man godt kan overveje, om der ikke bør være en eller anden form for dansk repræsentation i Bagdad, hvis det betyder, at danske virksomheder bedre kan afsætte deres produkter, som kan hjælpe den irakiske befolkning.
Her tænker jeg selvfølgelig på ordningen med olie for mad-programmet.
Jeg synes faktisk, det er en klog ting, for så kan bl.a. de 40 mia. kr. bruges til at hjælpe den nødlidende befolkning, og her skal vi selvfølgelig også være med i det omfang, vi nu kan.
Per Stig Møller (KF), 2001-03-20:
Diktatorer plejer jo altid at udnytte den metode at lægge deres mest avancerede våbensystemer eller deres smarteste bomber i børnehaver eller i forbindelse med hospitaler, og vi skal selvfølgelig undgå at ramme børnehaver og hospitaler.
Det er heller ikke sket her.
Man siger så selvfølgelig, at civilbefolkningen bliver ramt, men det er jo, fordi Saddam lægger sine fiberoptiske systemer præcis dér, hvor han kan straffe amerikanerne i opinionen for at have bombet dem.
Så kan man sige, at de kunne holde fingrene væk.
Det skulle man også, dengang man bombede deres atomreaktorer.
Jamen det var da egentlig godt, at man bombede deres atomreaktorer, for hvad havde han ellers haft i Iran-Irak-krigen?
Atombomber.
Og hvad havde han haft nu?
Atombomber.
Der er altså noget, der hedder, at man er nødt til at gribe ind i tide, hvis man skal have mulighed for at stoppe et militært eventyr.
I 30'erne greb man ikke ind, og det er jeg egentlig helt sikker på at både SF og Enhedslisten er ganske enig i at man skulle have gjort.
Her griber man altså ind, og det er man så ikke enig i.
Nu må man finde ud af, hvad man vil efter at have lært af historien.
Med hensyn til Dansk Industri vil jeg sige, at så længe det foregår inden for programmet, er Dansk Industri selvfølgelig berettiget, og det er til glæde for den irakiske befolkning, at Dansk Industri f.eks. leverer vandpumper til overrislingsanlæg, så de kan få mere mad.