runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Elisabeth Arnold (RV), 2004-03-16:
Ligesom fru Anne Baastrup er jeg medforslagsstiller til forslaget her, og jeg undrede mig også over, at fru Irene Simonsen kunne finde nogen som helst steder, hvor der blev ytret kritik af politiet.
Det står simpelt hen ikke i forslaget nogen som helst steder, så det vil jeg bare bede fru Irene Simonsen om at lade være med at gentage.
Så sluttede fru Irene Simonsen sit indlæg med at sige, at de nuværende regler fungerer fint.
Den høring, der blev holdt af Retsudvalget i efteråret,
afslørede jo netop, at de eksisterende regler ikke fungerer fint.
Der er ting, der kan gøres bedre, der er personer, der stadig væk føler sig i klemme i systemet som ofre.
De føler sig som skyldige, fordi der kan være en ubehagelig stemning i retssalen.
Der kan være færre anmeldelser end ønskeligt, der bliver indgivet, fordi man føler, man bliver hængt ud.
Dette beslutningsforslag, som vi behandler nu, er jo netop fremsat for at forbedre de eksisterende regler.
Så det kan ikke være rigtigt, at fru Irene Simonsen har lyttet til den høring med det ringe udbytte, hun tilsyneladende har haft af det.
Irene Simonsen (V), 2004-03-16:
Jeg vil gerne starte med at sige, at jeg bestemt ikke er vred på SF.
Hvis fru Anne Baastrup havde hørt efter i starten af min ordførertale, så ville hun netop have hørt mig sige, at jeg synes, det er godt, at det her beslutningsforslag er fremsat, fordi det er et område, der hele tiden kræver vores opmærksomhed og også vores opmærksomhed på, hvordan vi kan gøre tingene bedre.
Jeg vil bede fru Anne Baastrup om igen at prøve at kigge på talen, jeg har holdt her, inden udvalgsmødet, for så vil fru Anne Baastrup nemlig lægge mærke til, at jeg faktisk er imødekommende på flere områder.
Angående konfliktråd vil jeg sige, at i det øjeblik, vi siger til offeret, at der er en mulighed for at komme i konfliktråd, og at offeret i sin svage position måske ser en masse autoriteter og dermed også hjælpere - det er jo begge dele, det er jo både hjælpere, kontaktpersoner og autoriteter - der sidder omkring og siger: Det her ville måske være det bedste for dig, dér skal vi passe på, hvordan vi bestemmer for andre mennesker.
Vi vil meget gerne afvente den undersøgelse, der kommer.
Og jeg kan sige, at jeg personlig i hvert fald har mange forventninger til den, bl.a. også om det skal være muligt, at den anklagede kan forlade retssalen i visse tilfælde, når offeret afhøres.
Uden at tale på Venstres vegne vil jeg gerne pointere det her, og det er nogle af de ting, jeg er spændt på at se, når vi får betænkningen tilbage.
Jeg må sige, at ud fra det, jeg læser mig til, det, jeg hører mig til, det, jeg får ved at følge med i medierne, plus ikke mindst fra alle de unge mennesker, jeg som mor omgås i det daglige, tror jeg, at der skal sættes mere ind, end vi som statsmagt kan gøre.
Det er noget med at prøve at komme ind og få fat i den ungdomskultur.
Jeg må igen sige, at jeg en gang imellem er rystet, når jeg ser - vi har lige set det i medierne - hvad man kan sende til hinanden af sms-beskeder, der går lige ind i sjælen og gør ondt på et ungt menneske og kan gøre, at de kan komme derhen, hvor de føler sig så meget uden for fællesskabet, at de kan få selvmordstanker.
Her er det altså ikke nok, at vi som statsmagt siger, at nu lovgiver vi om noget på nettet.
Jeg vil ikke udelukke, at vi på sigt, når vi bliver klogere, kan gøre noget, men vi skal kigge bredere.
Vi skal have hele kulturen op.
Jeg må sige som forælder og som borger, at jeg forstår ikke rigtig det, der sker i ungdomskulturen lige nu, og hvad det er, der gør, at tonen er blevet så rå, som den er, og at det er blevet så hårdt at være ung, som det er for nogle.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2004-03-17:
Nu opfordrer fru Irene Simonsen til at kigge bredt på emnet, så det tillader jeg mig også at gøre. Jeg er helt enig i, at vi ikke får løst alle problemer om børn og unges selvmord ved at forbyde de pågældende hjemmesider, men det kan være et godt skridt i den rigtige retning og et klart signal fra samfundets side om, at vi synes, at det rigtige er at dø naturligt.
Derudover er der jo brug for en ekstra indsats, og den indsats har vi jo sådan set gjort i de sidste 5 år, idet vi har fået reduceret antallet af selvmord med næsten 50 pct.; desværre ser vi nu en stigning blandt børn og unge.
For at anlægge det brede perspektiv: Hvordan ser fru Irene Simonsen på at videreføre den meget store indsats, som den såkaldte referencegruppe har stået for?
Er Venstre med på at bidrage til forebyggelsen?
Så vidt jeg kan se, har regeringen overhovedet ikke sat ekstra midler af til det her område, altså ikke gjort noget for at videreføre den indsats, som har vist sig at være en succes.
Irene Simonsen (V), 2004-03-17:
Jamen jeg er helt enig i, at vi skal presse på det, vi kan, for at få nogle internationale løsninger, og hvis vi kan gøre det med en god dialog og måske få noget større op at stå, så synes jeg, det er det, vi skal arbejde hen imod.
Ministeren har jo givet udtryk for, at ministeren også ser frem til den konference og den dialog, der skal være om tingene.
Men jeg vil ikke her i dag lægge mig fast på, hvad vi helt konkret skal gøre. Jeg vil gerne have lov til at blive klogere på området.
Jeg vil gerne have lov til at få noget mere information.
Der er mange årsager, og jeg ved, at fru Elsebeth Gerner Nielsen ved alt om det.
Jeg tror, at vi sagtens kan blive enige om, at vi skal kigge lidt bredere på hele dette område.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2004-03-17:
Der vil man også komme til at diskutere disse hjemmesider.
Min overvejelse er så: Hvis nu Danmark gik foran og fik det juridiske grundlag i orden for at forbyde hjemmesiderne, så ville vi stå enormt stærkt i forhold til hele det internationale samfund.
Det vil sige, at på konferencen i København i august kunne vi stille os op og spørge, om der ikke var andre lande, der kunne gøre, ligesom vi har gjort, og så selvfølgelig understrege, at Norge er på vej med noget, der ligner, og at Frankrig allerede har gjort det.
Kan fru Irene Simonsen ikke se, at vi faktisk ved at gøre noget selv også får en meget bedre mulighed for at appellere til andre, sådan at vi altså får en international indsats mod de pågældende hjemmesider?
Irene Simonsen (V), 2004-03-17:
Jeg vil gerne starte med at takke forslagsstillerne for at fremsætte det her forslag, for jeg synes, det er så væsentligt, at vi får en debat om det, og at vi også får
Både fra skolernes side, fra alle sider er det så væsentligt, at vi har øje for de signaler og de ting, der eksisterer rundtomkring i ungdomskulturen.
omkring edb og internettet og de muligheder, internettet giver, men jeg kan i hvert fald sagtens følge
Hvis det her ikke også er en international opgave, hvordan kan vi så løse problemet, når der trækkes fra en server?
Man kan sågar trække fra Sydamerika og få nogle oplysninger hjem, som vi jo i Danmark ikke har nogen mulighed for at lovgive om.
Jeg synes også, at de perspektiver skal med ind i de overvejelser, vi skal have, når vi skal arbejde i udvalget med, hvordan vi løser det her bedst muligt, og hvordan vi bedst muligt får fat i problemet med selvmord blandt unge. Jeg har også selv børn i teenagealderen, og jeg må sige, at det er ikke så lang tid siden, at jeg stod og tænkte ved mig selv: Er jeg virkelig nu blevet så gammel, at jeg står udenfor og ikke mere forstår ungdomskulturen?
Der færdes mange unge i mit hjem, og jeg undrer mig en gang imellem over den rå tone, jeg hører blandt unge, den hårdhed, der er blandt unge.
Jeg er indimellem rystet, og jeg har faktisk ikke nogen løsning på, hvad vi gør, hvordan vi får fat i den kultur, hvordan vi får fat i de unge mennesker, hvordan vi bedst muligt forebygger, at unge begår selvmord eller overhovedet kommer derhen, at de går med tanker om selvmord.
Den rå tone, den råhed, der eksisterer blandt de unge i øjeblikket, er også medvirkende til, at unge får ondt i livet og overhovedet får selvmordstanker.
Jeg vil gerne pointere her til sidst, at det ikke er, fordi vi ikke vil arbejde videre med teknologien og de eksempler, vi har haft fra internettet.
Vi vil bare gerne være med til at sikre, at vi nu ikke sætter noget i gang, men alligevel ikke kan få nogen dømt eller få noget lukket ude.
Det er vigtigt, vi får det her gjort på den rigtige måde.
Anne Baastrup (SF), 2004-03-17:
SF's udgangspunkt er, at det er godt, at vi får indført brugen af digitale hjælpemidler i de danske domstole.
Vi har lige været ovre og snakke med Domstolsstyrelsen, og de lagde jo ikke skjul på, at det tog lidt tid, før de ville komme så langt, at det rent faktisk kunne udnyttes.
Så udgangspunktet er, at vi i og for sig synes, det er et udmærket lovforslag.
Men der er altså nogle problemer.
SiD har jo påpeget det, og hr. Per Dalgaard var jo også inde på det, nemlig hvordan kan man give et samtykke til, at man modtager en forkyndelse digitalt?
Hvordan er det samtykke udtrykt?
Kan man risikere, at man rent faktisk får en forkyndelse, uden at man selv har opfattet det?
Da vi havde virus i Folketinget, fik jeg efterfølgende en masse skældud over, at der var mails, jeg ikke havde svaret på.
var bare røget ud i cyberspace.
Så man skal i hvert fald være helt sikker på, at vi ikke via de her digitaliserede forkyndelser rent faktisk udsætter folk for, at de tror, at systemet tror, at forkyndelsen er kommet frem, at systemet har fået en bekræftelse af, at modtageren har fået den, men modtageren har bare ikke fået den.
Der mener vi, at der i hvert fald skal være sikkerhed for, at der ikke sker nogen fejl der.
Og så er der jo et enkelt problem i forslaget til § 44 a, stk. 4.
Vi kan godt forstå argumentation for, at 1-års-fristen under ganske bestemte omstændigheder skal kunne forlænges for dommere.
Men vi ved jo alle, at vi undertiden bliver kigget på med alvorlige øjne fra Menneskerettighedskommissionen, fordi vore dommere ikke er uafhængige.
Og hvis vi sætter en proces i gang, hvor vore dommere på sæt og vis kommer til at fremstå som ikkeuafhængige, så får vi et problem.
Det synes jeg også vi skal overveje under udvalgsarbejdet.
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2004-03-17:
Jeg takker for svaret og for velviljen.
Men når vi alligevel er nogle, der har fået mod på at fremsætte det her forslag, så hænger det jo sammen med de erfaringer, der er fra børnepornoen. Man kan se, at der startede vi også med at spørge, hvad det nytter, at der er enkelte lande, der gør noget, men det viste sig jo, at det nyttede, for når et land gør noget, så er der en tendens til, at så gør andre lande også noget, især når der så bliver et internationalt samarbejde om det. Derfor håber jeg, at ministeren vil prøve at se på, om de gode erfaringer, vi har fra forbuddet mod børneporno på internettet, ikke også kunne bruges i denne her sammenhæng, hvor det jo også er noget meget alvorligt, der er på færde.
Lene Espersen (KF), 2004-03-17:
Jeg vil gerne takke for den positive tilbagemelding på store dele af lovforslaget.
Det er naturligvis klart, at jeg gerne medvirker til, at vi under udvalgsbehandlingen får afklaret
nogle af de mere tekniske spørgsmål omkring afsendelse af e-mail osv., så det bliver fuldstændig klarlagt, hvordan lovforslaget er tænkt at skulle fungere i virkeligheden.
Men allerede nu synes jeg i hvert fald, at der er en problemstilling, som det er værd at få ryddet af vejen, og det er den problematisering, som nogle gav udtryk for, med digital forkyndelse, altså med, at man sender en forkyndelse af sted, og hvad hvis den pågældende ikke modtager forkyndelsen?
Det mener jeg jo i hvert tilfælde udrydder det problem, der er, hvis forkyndelsen vandrer rundt i cyberspace og ikke når frem til den pågældende modtager, for så vil man aldrig få returneret den som modtaget.
Så det mener jeg altså der er taget højde for.
Der er flere ordførere, der har rejst sådan flere forskellige tekniske problemstillinger, og det er jeg helt overbevist om at vi godt kan få afklaret i forbindelse med udvalgsbehandlingen, og naturligvis besvarer vi også gerne de spørgsmål, der er blevet rejst om dommerens øvrige virksomhed.
Vi ser frem til udvalgsbehandlingen, og jeg vil da gerne takke Folketinget for, at man her bredt er enig om, at det er rigtigt at give domstolene en mulighed for at benytte ny teknologi både til glæde for domstolene og selvfølgelig også til glæde for de borgere, som er i kontakt med domstolene.
Jann Sjursen (KD), 2004-03-17:
Vi går naturligvis ind for en digitalisering af den offentlige forvaltning og dermed også for, at kommunikation til og fra domstolene kan foregå digitalt, sådan som det er hovedformålet med det fremsatte lovforslag.
Jeg skal heller ikke kaste mig ud i en større gennemgang
af lovforslaget på nuværende tidspunkt, men blot tilslutte mig de bemærkninger, der er allerede fra andre ordførere, om, at der kan være praktiske spørgsmål og også enkelte problemstillinger, som vi bør se nærmere på under udvalgsarbejdet.
Det vil vi selvfølgelig også gerne medvirke til at vi gør og får afklaret, men det overskygger ikke, at vi som udgangspunkt er positive over for det fremsatte lovforslag.
Elisabeth Arnold (RV), 2004-03-17:
Som flere tidligere ordførere har sagt, så handler det her om at fjerne de retlige hindringer for digital kommunikation til og fra domstolene med henblik på at lette og fremme anvendelse af moderne informationsteknologi ved domstolene.
Og vi er selvfølgelig interesseret i under udvalgsarbejdet at gennemgå de hager eller de småproblemer, som flere andre ordførere har lagt vægt på at fremhæve.
Det deltager vi gerne i, men vi er grundlæggende positive over for forslaget.
Jann Sjursen (KD), 2004-03-17:
Jeg synes, at fru Irene Simonsen siger mange rigtige ting og bestemt også ønsker at være med til at både forebygge selvmord og gøre noget ved hele sagen, men jeg bliver alligevel sådan lidt misfornøjet af at høre på det, som fru Irene Simonsen siger, for jeg synes, at det minder mig om en debat, som vi havde for år tilbage om børnepornografi på nettet, hvor vi også havde mange debatter, om man kunne noget, og om man skulle noget.
Så gik der, jeg ved ikke hvor mange år, før der endelig skete noget effektivt for at få bekæmpet børnepornografi også på internettet.
Jeg synes ærlig talt, at det er lidt den samme sang, som jeg hører her fra Venstre og fru Irene Simonsen i dag.
Det, som beslutningsforslaget jo ret simpelt går ud på, er, om man vil kriminalisere det at propagandere for selvmord.
Det synes jeg egentlig er ret enkelt, for det er jo så, ifald forslaget bliver vedtaget, overladt til regeringen at komme med det helt nøjagtige forslag til, hvordan det skal gennemføres.
Så kan man nå at gøre sig alle de tanker, som fru Irene Simonsen og vi andre gerne vil gøre os, inden vi endeligt skal vedtage lovgivningen på det her område.
Hvad er Venstres principielle holdning til spørgsmålet om at propagandere for selvmord?
Skal det kriminaliseres eller ej?
Elsebeth Gerner Nielsen (RV), 2004-03-17:
Jeg er helt enig i, at det her i høj grad handler om børn og unge, for hos børn og unge er der ikke så langt fra at tænke en tanke og til at handle.
Det er derfor, jeg synes, at vi som samfund og som ansvarlige herinde bør bidrage til, at den afstand bliver større, altså at det bliver svært at dø for egen hånd, og det er derfor, at det her ligger mig så utrolig meget på sinde.
Er der ikke en mulighed for, at det ikke er medvirkensparagraffen, vi behøver at ændre på?
Jeg er enig i, at det kan blive utrolig svært at definere, om man har medvirket til et andet menneskes selvmord. Kunne vi ikke formulere det mere selvstændigt i straffelovgivningen?
Jeg er ikke jurist, men kunne det ikke blive sådan, at det kom til at stå ligesom i den franske lovgivning, nemlig at det er forbudt at propagandere for selvmord?
Irene Simonsen (V), 2004-03-17:
Venstre tager dyb afstand fra at propagandere for selvmord.
Det skal der ikke herske spor tvivl om.
Det, vi blot siger, er, at vi gerne vil bede om, at vi får et godt og grundigt udvalgsarbejde her, så vi også er sikre på, at det er det rigtige, vi gør.
Hr. Jann Sjursen har fuldstændigt ret i, at vi fik ordnet noget med børnepornografi, men det har jo ikke løst alle problemerne omkring børnepornografien.
Hvis det havde det, så var det jo skønt, så ville jeg jo ikke være spor i tvivl om, at vi bare skulle skride ind med det samme, men det har det jo desværre ikke.
Det er derfor, jeg forsøger at forklare, at vi skal kigge bredere.
Vi skal måske endda, som jeg prøver at lægge op til, sætte os lidt mere ind i ungdomskulturen og spørge, hvad det er, der sker lige nu.
Jeg er blevet informeret om, at man rent teknisk også kan sætte filtre op mange forskellige steder.
Det er også muligt i dag at købe filtre til hjemme-pc'er. Vi skal måske også ud og oplyse noget om, hvad der er muligt for os at gøre i hjemmene, på skolerne, på institutionerne, i ungdomsklubber osv.
Det er meget bredt, vi skal ud at kigge, for at fange det her bedst muligt.
Anne Baastrup (SF), 2004-03-17:
SF er medforslagsstiller på det her beslutningsforslag, fordi vi fandt, at det var en meget uhyggelig beskrivelse, som vi fik i Folketingets Retsudvalg, af, hvilke opfordringer der rent faktisk ligger på nettet til især unge om at begå selvmord med præcise opskrifter.
Vi fandt, at det var oprørende, at man ikke på nogen måde kunne gøre det ulovligt.
Jeg har lyttet til justitsministerens beskrivelse af de problemer, der måtte være forbundet med det, og er naturligvis indstillet på, at vi under udvalgsarbejdet præciserer teksten i beslutningsforslaget, således at det rent teknisk kan lade sig gøre, med den konsekvens at Dansk Folkeparti jo så også bliver tilfreds.
Fru Sandy Brinck har fuldstændig ret.
Dette at forbyde det, at gøre det ulovligt at propagandere for selvmord, er ikke tilstrækkeligt.
Derfor er det selvfølgelig også bekymrende, at regeringen har ladet handlingsplanen vedrørende selvmord standse her pr. 1. januar.
Det er bekymrende, at sundhedsministeren ikke i tilstrækkelig grad er opmærksom på, at vi skal give behandlingsgaranti, når det drejer sig om psykisk syge børn og unge.
Det, vi også ved, er, at nogle af de ting, som børn oplever i deres opvækstperiode, kan gøre ondt.
Der beklager jeg selvfølgelig, at vi har beskrevet det med ordene »en smule ondt i livet«, men det var for at beskrive, at der rent faktisk er børn, der gribes af den oplevelse, at nu må vi hellere gøre det slut, ved at sidde alene en aften og se på nettet.
Det er ikke nødvendigvis, fordi de har psykiske lidelser.
Det er ikke nødvendigvis, fordi deres liv er helt, helt afgørende forfærdeligt.
Jeg synes, at det vil være en god ide, hvis vi i fællesskab med Folketingets Socialudvalg og Retsudvalget laver en høring her i løbet af den behandlingsperiode, vi har for det her beslutningsforslag, således at vi, som fru Sandy Brinck sagde, kan få fat i roden, nemlig hvad det i virkeligheden er, der gør, at vore børn og unge tilsyneladende i højere grad set på globalt plan har lettere ved at komme til at overveje selvmord. Vi ved, at det at leve undertiden kan være stressende.
De skal håndtere deres eget liv.
De er ansvarlige for egen læring.
De er i meget vidt omfang ansvarlige for eget liv.
Og der tror jeg, at et af problemerne for unge er, at der ikke er tilstrækkelig støtte under deres opvækst.
Der stilles for mange individuelle krav til den unge, og der er for lidt støtte til den sårbare unge, som ikke rigtig kan leve op til de mange forskellige krav, det moderne samfund stiller til unge i dag.
Jeg synes, at vi skal betragte det her beslutningsforslag som et led i et større udviklingsarbejde fra Retsudvalgets side, hvor vi systematisk tager de input, som vi så får på den her konference, og spørger, hvad det så er, der skal til.
Målet er selvfølgelig at få presset regeringen til at lave en ny handlingsplan også mod selvmord, således at vi i langt højere grad kan tage de her ulykkelige tal alvorligt, således at vi kan få standset stigningen, således at vi kan få fjernet det blotte forhold, at der er 20 pct. af en ungdomsårgang, der overvejer selvmord.
Irene Simonsen (V), 2004-03-17:
Det kan godt være, at jeg kommer til at gentage mig selv lidt igen her.
Men det er jo der, jeg er bekymret for, om vi nu bare lynhurtigt foretager en handling uden at få hele bredden med, uden at tænke os om og uden at spørge, hvor der også kan gøres andre ting og måske ikke lige absolut af statsmagten, men af helt andre.
Det er derfor, jeg gerne vil have plads og rum til, at vi kan gøre det her ordentligt.
Så vil jeg i øvrigt sige, at jeg selv lige var inde at søge på Google i dag, det er jo et net, vi på godt og ondt kan søge på, og jeg fandt en masse gode oplysninger til unge mennesker, som har ondt i livet, om, hvordan de kommer videre, hvis de går med selvmordstanker.
Helge Adam Møller (KF), 2004-03-17:
Jeg har gjort mig den ulejlighed at skrive en ordførertale på fire en halv side.
Men da jeg nu først hørte Venstres ordfører lave en god gennemgang og komme med en varm anbefaling af lovforslaget og derefter den socialdemokratiske ordfører også komme med en god gennemgang og også med en klar anbefaling af lovforslaget, og jeg kan se, at det stort set er de samme punkter med lidt andre ord, jeg har skrevet i mit notat, så vil jeg droppe det og bare sige, at jeg er enig med både den socialdemokratiske ordfører og Venstres ordfører.
Det er et godt og et hensigtsmæssigt lovforslag, og vi kan fuldt og helt støtte det.
Anne Baastrup (SF), 2004-03-17:
Nu har jeg også beskæftiget mig en del med børne- og ungepsykiatri.
Ifølge det, vi jo i hvert fald hører fra psykiaterne, så er det en mangfoldighed af problemer, som børn og unge udsættes for.
Det kan være manglende tid med voksne, det kan være store krav, der stilles, som er udefinerede, som ikke er beskrevet præcist, det kan være skilsmisse, det kan være dødsfald.
Der er så mange forskellige elementer, der hver for sig kan pege i retning af, at en ung oplever, at livet ikke rigtig er værd at leve.
Så det er en mangfoldighed af ting, tror jeg, der er afgørende for, at en ung kommer i tvivl om, hvorvidt livet er godt nok.
Jeg tror ikke på, at Ida og Co. havde så let et liv dengang, som hr. Helge Adam Møller her beskriver, men det kan vi jo også tage en snak om på et senere tidspunkt.
Helge Adam Møller (KF), 2004-03-17:
Jeg vil ikke finde hår i suppen, tværtimod, for jeg synes, det er spændende tanker og ideer, fru Anne Baastrup var inde på.
Jeg vil godt spørge: Hvad er efter fru Anne Baastrups mening måske forklaringen på, at en del af vores børn i dag i år 2003 eller 2004 i virkeligheden er så - skal vi sige - psykisk let påvirkelige?
Nu siger fru Anne Baastrup selv, at mobning kan føre til osv.
Og mobning er jo sådan et modeord, men det eksisterede jo også for to generationer siden, da jeg var ung.
Da hed det bare drilleri.
Når man tager unge fra generationer siden, tag Krøniken, Ida, der som 17-årig kommer til København og har 48-timers-arbejdsuge, går 4 timer hver aften på studenterkursus, sidder og læser 4 timer ved siden af, og det gør hun 3 år igennem uden SU, og hun bliver ikke svag.
Altså der var dengang færre selvmord blandt unge, som mange gange blev sendt ud og arbejde i 10-12-års-alderen.
Hvad er det, der har gjort, at der, efter vi har bygget det her store velfærdssamfund op, som vi alle sammen har været med til, så tilsyneladende er en del af de unge, der bliver psykisk eller følelsesmæssigt, skal vi sige, mere svage eller let påvirkelige? Jeg vil meget gerne være med til den konference, der er nogle, der siger kommer, men har fru Anne Baastrup et bud på, hvad årsagen er til det?
Anne Baastrup (SF), 2004-03-17:
Hr. Per Dalgaard har en fuldstændig konkret viden om min oplevelse af at være nørdet inden for edb.
Når jeg siger teknisk muligt, så taler jeg om juraen, og så går jeg ud fra, at de erfaringer, vi har eksempelvis fra børneporno, kan anvendes også på det her område.
For mig at se er det ikke bare hjemmesideproblematikken, det handler om.
For mig at se er det en generel bestemmelse
om opfordring og propagandering for selvmord.
Per Dalgaard (DF), 2004-03-17:
Med teknisk muligt mener SF vel juridisk-teknisk muligt, ikke edb-mæssigt teknisk muligt?