Tove Videbæk (KRF), 2003-05-23:
I Kristeligt Folkepartis betænkningsbidrag gør vi opmærksom på: »Det Etiske Råd har desuden peget på, at alle forskningsprojekter om embryonale stamceller bør underkastes etisk bedømmelse, inden forskningen sættes i værk.
Dette er ikke sikret med det forslag, som nu foreligger - og heller ikke med det nye lovforslag vedrørende videnskabsetiske komiteer.
Dermed er der ingen sikkerhed for, hvad cellelinjer fra de embryonale stamceller senere kan blive brugt til.«
Da vi under første behandling af L 209 havde dette punkt til debat, bedyrede indenrigs- og sundhedsministeren og understregede meget klart, at denne sag allerede var klaret qua lovforslaget om videnskabsetiske komiteer.
Vi kan også se af SF's betænkningsbidrag, at de faktisk også har forstået ministerens svar på spørgsmål 5, som om problemet virkelig var klaret.
Under førstebehandlingen bebrejdede ordførerne fra bl.a. ministerens parti mig, at jeg ikke stolede på det, ministeren sagde, men i Kristeligt Folkeparti var vi overhovedet ikke beroligede.
Vi kunne stadig læse af både det ene og det andet lovforslag, at der kun skulle gives tilladelse til det første forsøg, og herefter ville cellelinjerne, som er udtaget fra fosteranlæg, kunne dyrkes i laboratoriet og uden særskilt tilladelse eller samtykke blive brugt til anden forskning på lige fod med andre laboratoriekulturer, altså måske på lige fod med bakterieceller
Nu var disse cellelinjer jo ikke længere at regne som embryonale, nu var det bare cellelinjer på linje med alle andre.
Også juraprofessor Mette Hartlev har påpeget, at dette problem burde løses, og vi synes ikke, vi kunne nøjes med et skriftligt svar fra ministeren eller ministerens ord under første behandling om, at det var helt i orden.
Derfor er jeg også glad for, at videnskabsministeren har været lydhør og har stillet et ændringsforslag til L 107, forslag til lov om videnskabsetiske komiteer, så der altid skal indhentes tilladelse til brug af cellelinjer, som kommer fra embryonale stamceller. Men selv om denne lille side af sagen er klaret, tager Kristeligt Folkeparti stadig kraftig afstand fra L 209 om brug af menneskeligt liv til udvikling af medicin.
Vi ville langt hellere være i vogn med andre europæiske lande som Tyskland, Norge, Island, Italien, Spanien m.fl., som har valgt at prioritere menneskeligt liv, menneskesyn og etik højere end forskernes og lægemiddelindustriens pres.
I øvrigt har Europa-Parlamentet her i foråret nedlagt forbud mod at bruge én eneste forskerkrone fra det 6. rammeprogram til forskning i embryonale stamceller, og det må dog give stof til eftertanke.
Vi beklager i hvert fald, at Danmark med dette lovforslag sætter sig uden for det gode selskab i Europa.
Da vi i Kristeligt Folkeparti mener, at der er mange andre usikkerheder og spørgsmål, som der slet ikke har været tid til at tage fat på, havde vi meget hellere set, at stamcelleforskning blev behandlet i sammenhæng med loven om kunstig befrugtning, som jo alligevel skal revideres i næste folketingssamling.
Hvad er det dog, der haster så meget?
Er forskernes og lægemiddelindustriens pres så stort, og er de kommercielle interesser så voldsomme, at de må gå forud for grundige etiske overvejelser og grundigt og præcist lovarbejde? Kristeligt Folkeparti er ikke tryg ved dette hastværk og så helst, at færdigbehandlingen af lovforslaget blev udsat, så vi kunne få en præcis og grundigt gennemarbejdet lov på dette vitale område, der drejer sig om menneskesyn, og hvad man må bruge menneskeligt liv til.