runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Erling Christensen (S), 2000-03-16:
Jeg synes, det var en udmærket gennemgang af beslutningsforslaget, ministeren havde her, så derfor vil jeg sige, at for mig synes ingen af de her forslag, der er indeholdt i beslutningsforslaget, af sig selv at give kommunerne en mere effektiv drift af kommunale serviceopgaver, og de synes heller ikke at skabe mere velfærd.
Og flere af forslagene er jo allerede gennemført i kommunerne, så alene af den grund kunne jeg afvise forslaget.
Men jeg vil godt sige, at efter Socialdemokratiets opfattelse er der behov for, at vi til stadighed ser på kvaliteten i den offentlige service, om ikke vi kan gøre det lidt bedre og lære af andres erfaringer, hvad der skal vælges til, og hvad der skal vælges fra.
I Socialdemokratiet vil vi ikke mindst i samtale og dialog med de mennesker, der har praktisk erfaring med, hvordan man laver bedre kvalitet på velfærdens kerneområder: ældreomsorg, sundhed, familie, skoler og det rummelige arbejdsmarked, og vi er gået i gang med at indsamle den erfaring.
Til efteråret vil vi se resultatet af erfaringsindsamlingen i et nyt regeringsgrundlag.
De tre førstnævnte områder er også indeholdt i det her beslutningsforslag, og det tager jeg som udtryk for, at de tre partier bag beslutningsforslaget også er klar til at indgå i en konstruktiv dialog med regeringen om det holdbare samfund.
Det synes jeg er positivt, og jeg vil da sige: Velkommen i godt selskab!
Vi støtter os her til et stort antal dygtige medarbejdere, der er ude i kommunerne og i amterne
, og tilsvarende må forældre også stole på og regne med, at fællesskabet giver børnepasningstilbud i nødvendigt omfang og af god kvalitet, og selvfølgelig også, at folkeskolen og lærerne her ruster vores børn til at tage fremtidens udfordringer op. Incitamentet i det holdbare samfund skal jo ikke kun være økonomisk profit, som forslagsstillerne mener er det vigtigste - det skriver man i bemærkningerne til et af forslagene her - hvis kun den rå markedsøkonomi skal være bestemmende for vores velfærdssamfund, så er det for fattigt, og så synes jeg, det er ødelæggende for vores fællesskab.
Forslagsstillerne henviser til regeringens og de kommunale partneres projekt »Service og velfærd«.
Her siger man: »Udbudsforretninger kan være en så specialiseret opgave, at det politiske niveau bliver meget afhængigt af en professionel forvaltning eller private konsulenter.
Samtidig kan kommunalbestyrelsen få reduceret muligheden for med kort varsel at ændre servicen og driftsudgifterne, når et område varetages af eksterne leverandører på en flerårig kontrakt.« Og de to sidste sætninger på side 56 i bogen lyder: »Solidaritet, demokrati, lighed og ansvar for de svageste er alle centrale værdier i det danske velfærdssamfund, som gennem generationer er blevet udviklet og forstærket.
En mere pragmatisk holdning til, hvem der udfører de offentlige opgaver, bør ikke føre til, at disse kvaliteter ved de offentlige serviceydelser går tabt.«
Hvis det er på det grundlag, som jeg citerede her, forslagsstillerne har fremsat deres beslutningsforslag, så er vi i Socialdemokratiet parate til et positivt udvalgsarbejde om det her arbejde.
Karen Jespersen (S), 2000-03-16:
Forslaget, vi skal behandle her, drejer sig om, hvordan man kan fremme forsøgsvirksomhed gennem Indenrigsministeriets lov- og regelsæt.
Jeg er selv en meget stor tilhænger af forsøg og har utrolig gode erfaringer med den forsøgsbestemmelse, der er i den sociale lovgivning, hvor jeg synes, vi har fået afprøvet mange gode ting, og hvor man har kunnet bruge det, man har lavet forsøg med, som grundlag til at gå videre eller til forkastelse.
Men jeg synes, at der er et problem med at lave en generel forsøgsbestemmelse i Indenrigsministeriets love, og det er hovedbegrundelsen for, at regeringen ikke kan støtte forslaget.
Det er jo sådan, at da man foretog evalueringen af frikommuneforsøget i begyndelsen af 1990'erne, var en af hovedkonklusionerne, at det blev meget uoverskueligt, hvis man havde sådan en generel forsøgsbestemmelse i Indenrigsministeriet, og at man i stedet skulle stræbe efter at indføre en forsøgsbestemmelse i de enkelte love i de enkelte ressortministerier.
Det arbejdede man så videre med, og en opgørelse fra marts 1999 viser, at der i lovgivningen for 11 forskellige ministerområder i alt er 41 forsøgsbestemmelser.
Og et af eksemplerne er jo altså den forsøgsbestemmelse i den sociale lovgivning, som jeg nævnte, og som vi har haft meget glæde af. Der kan jo så godt være behov for at koordinere de forskellige forsøgsbestemmelser inden for de her 11 ministerområder, og derfor er der også under Indenrigsministeriet etableret et forsøgskontaktudvalg, der netop har den opgave at formidle og koordinere.
Men problemet er jo, at hvis man gik videre og havde den her særlige bestemmelse i Indenrigsministeriet, så ville det være meget uklart, hvad forholdet var mellem den bestemmelse og bestemmelserne på de enkelte ministerområder.
Og forslagsstillerne siger jo selv, at der ikke skal være tale om egentlig gentagelse af frikommuneforsøgene. Derfor synes jeg stadig væk, at de ønsker, man måtte have til forsøg, er bedst placeret inden for de enkelte ministerområder.
Og jeg har egentlig svært ved at se, at man ved at lægge det i Indenrigsministeriets regi kan opnå noget, som man ikke kan opnå ude i de enkelte ministerområder.
Men som sagt er jeg en varm tilhænger af forsøgene.
Jeg synes, de kan spare os for meget forkert, unyttig lovgivning, men i den her form kan jeg ikke støtte det.
Ja, her vil jeg også blot indskrænke mig til at sige tak for opbakningen til forslaget.
Der har været forskellige yderst forståelige og relevante spørgsmål, men som det alligevel kunne tage lidt tid at besvare, dels fra hr. Mogens Andreasen og dels fra fru Else Winther Andersen.
Tove Videbæk (KRF), 2000-03-16:
L 206 er et sympatisk forslag, der har til hensigt at give økonomisk støtte til kommuner, hvis beskatningsgrundlag er under 90 pct. af landsgennemsnittet, og som arbejder med integration af flygtninge og indvandrere.
I forslaget gives der udtryk for, at det for det meste vil dreje sig om landkommuner, der vil gøre sig fortjent til at få denne støtte.
Og denne her nye mulighed for støtte vil sætte flere landkommuner i stand til at gøre et godt og gedigent stykke integrationsarbejde, og det er nu, når alt kommer til alt,
Her kender man naboerne, og her hjælper man hinanden på en helt anden måde end i storbyerne, hvor man kan bo i årevis i en opgang uden at kende hinanden eller have drukket eftermiddagskaffe hos hinanden.
Havde vi for mange år siden satset på denne her måde at integrere flygtninge på, så tror jeg ikke, vi havde haft de store ghettodannelser med deraf følgende problemer, som vi lider under mange steder i dag.
I Norge gjorde man sådan her helt fra starten, nemlig fordelte flygtningene ud over hele landet, og dér har man ikke nær de integrationsproblemer, som vi har i Danmark.
Så Kristeligt Folkeparti tilsiger lovforslaget sin støtte.
Dorit Myltoft (RV), 2000-03-16:
Tilskuddet vil kunne anvendes og målrettes mod såvel udgifter til generelt integrationsarbejde i kommunen som udgifter ved erhvervelse og ombygning af bygninger til almennyttige boliger, der kan medvirke til en bedre fordeling af de boligsociale problemer.
I Det Radikale Venstre ser vi disse initiativer som nogle blandt mange, der kan være med til at skabe liv i landdistrikterne, fordi flere beboere i landdistrikterne giver grobund for lokale erhverv og institutioner og for et mangfoldigt foreningsliv.
Dermed er der en chance for at få en god spiral i gang.
Det Radikale Venstre støtter altså dette lovforslag.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-03-16:
Jeg vil gerne med det samme sige, at intentionen med lovforslaget og dets indhold støtter CD.
Som fru Else Winther Andersen sagde, er der nogle uklarheder, og dem må vi prøve at drøfte mellem første og anden behandling.
Men det afgørende er jo, at de positive konsekvenser og mindreudgifterne og merudgifterne osv. kan man allerede læse om i forslaget.
Der er altså, som den socialdemokratiske ordfører også var inde på, tale om en bestemt gruppe af kommuner.
De er meget forskellige, de har meget forskellige vilkår, men adskillige af dem har faktisk - selv om de er trængt med hensyn til økonomi og indkomstgrundlag osv. - de nødvendige boliger og kan godt løse opgaven.
Nogle af boligerne står endda tomme, men enkelte steder kan vi godt risikere, at de har stået tomme længe og er nedslidte, og det vil sige, at der skal gøres en ekstra kommunal indsats. Men det vil være passende at bruge de muligheder, der er.
Der er i virkeligheden tale om et mere generelt boligsocialt problem, så man kan altså godt risikere at bruge de 40 mio. kr. i lovforslaget i en situation, hvor det ikke er nogle forkætrede indvandrere, der skal bo i de boliger.
Det ligger faktisk i forslaget.
Men det afgørende er, at det at sprede bosætningen af flygtninge efter de retningslinjer, der er blevet lavet, går faktisk ikke så ringe.
Der er faktisk mange af de kommuner, der tidligere har haft ingen eller kun få flygtninge, som løser opgaven ganske godt og ganske betryggende.
Nogle af dem er endda ganske hurtige til at løse opgaven, nogle af dem er ganske hurtige til at ringe til Indenrigsministeriet og sige, at de har boliger.
Det er der eksempler på.
Når man laver en sådan fordelingsnøgle, kan der selvfølgelig være kommuner, som står i en vanskelig økonomisk situation, og her giver forslaget altså mulighed for at hjælpe, så økonomien ikke bliver hovedargumentet for, at kommunen ikke kan være med til at løse opgaven.
I øvrigt er de små samfund i mange tilfælde faktisk ret gode til at løse integrationsopgaven, og nu er det jo heller ikke sådan, at alle flygtninge eller indvandrere er hårde sociale tilfælde - husk lige på det!
Nogle af dem kan pendle og alt muligt andet, når de får et tilbud om eller en chance for beskæftigelse osv., og der er faktisk mulighed for - det har jeg nogle erfaringer med - at de efter en turbulent tilværelse, efter ophold i flygtningelejre, efter at være adskilt fra familien osv. kan komme til hægterne i et sådant miljø.
Det er klart, at med den måde, vi arbejder på her i Tinget, og med den økonomi, der er til rådighed, bliver det ofte nogle systemer med at fodre hunden med dens egen hale og tage midlerne fra den store pulje osv.
Men jeg vil gerne gentage mig selv til ulidelighed: Hver eneste gang vi laver en lille, fornuftig ændring, som lapper en lille smule på det elendige finansieringssystem for kommunerne, som virker dybt tilfældigt i mange sammenhænge, får jeg en indre varm følelse.
Else Winther Andersen (V), 2000-03-16:
Det var jo stadig væk en skøjten hen over tingene, hvor man så lige specielt går ind og tager fat i profit.
Jamen det, det drejer sig om her, nu vi har taget fat på de ældre, er vel, at de får så stor og god en pleje og så god en velfærd med så høj en kvalitet som overhovedet muligt.
Hvad kan der så være i vejen for, at et privat firma kan byde, og at det så også skal have den gulerod, at det måske kunne tjene fem øre på det?
Det var det ene svar til hr. Erling Christensen, men jeg fik ikke et ordentligt svar på, hvorfor kommunerne ikke kan få lov til at få den frihed, vi sidste år diskuterede.
Det var ganske vist frikommuneforsøg, men dér tog vi også et eksempel fra Vejle.
Vi kan tage Græsted-Gilleleje nu.
Hvorfor må de ikke lave en helhed i deres ældrepleje, sådan at de kan få både hjemmehjælp og hjemmesygepleje sammen?
Mogens Andreasen (DF), 2000-03-16:
Formålet med lovforslaget er, at der skal etableres en tilskudsordning, der styrker landkommunernes mulighed for at medvirke til løsning af boligsociale opgaver, herunder modtagelse og integration af flygtninge.
Det er endnu et eksempel på, at nu skal der virkelig fuldt tryk på integrationen i Danmark - altså efter regeringens opfattelse, bestemt ikke efter Dansk Folkepartis.
Ministeren skriver i lovforslaget, at der ved fordelingen af tilskud lægges vægt på, at den enkelte kommune i videst muligt omfang selv skal træffe afgørelse om, hvorledes kommunen vil medvirke til løsning af de såkaldte boligsociale opgaver.
Men jeg vil blot sige, at det er bevis nr. 2 i dag på, at regeringen ikke har forstået noget som helst af, hvad det drejer sig om.
Det har vi jo også kunnet se i mange år af de forslag, som er kommet frem her i Folketingssalen på baggrund af regeringens handlingsplan.
Det er åbenbart sådan, at regeringen er stolt af, at man nu har fået startet en debat om, hvordan vi integrerer, og
ikke en debat om, hvor mange vi skal integrere
Det er man faktisk ligeglad med.
Jo flere, jo bedre, åbenbart, og derfor må vi meddele fra Dansk Folkepartis side, at vi heller ikke kan støtte dette forslag.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-03-16:
Forslaget her giver ministeren bemyndigelse til at slå en handel af med kommuner, der befinder sig i gruppen af såkaldt særskilt vanskeligt stillede kommuner.
Ærlig talt er vi i Det Konservative Folkeparti som udgangspunkt ganske skeptiske over for denne idé.
Filosofien bygger vel på, at kommuner, der har særlig ondt i økonomien, kan fristes med lidt ekstra hjælp, hvis de tager imod lidt flere flygtninge, end de ellers ville være forpligtede til.
temmelig uklart.
Før man kan tage stilling til forslaget, må man i det mindste forholde sig til to spørgsmål: For det første vil det være godt for de fattige kommuner, og for det andet vil det være godt for flygtningene.
Vi har lidt svært ved at se det geniale i at tilføre kommuner, der i forvejen har et svagt beskatningsgrundlag, flere indbyggere med en i hvert fald i startfasen svag økonomi.
Vi er ikke i tvivl om, at de økonomisk svagtstillede kommuner vil tage lige så godt imod flygtninge som økonomisk bedrestillede kommuner.
Man skal dog være opmærksom på, at placeringen i en landkommune i hvert fald for nogle flygtninges vedkommende kan betyde, at det bliver sværere at finde relevante job og uddannelsesmuligheder. Og så foretrækker vi naturligvis, at ministeren, hvis hun ønsker at slå en handel af med de fattige kommuner, gør det for sine egne og ikke for kommunernes penge.
Som sagt: Vi er skeptiske, men vi er ikke argumentresistente, og det eneste, jeg på nuværende tidspunkt kan give tilsagn om, er, at vi vil medvirke positivt til en god og grundig udvalgsbehandling.
Else Winther Andersen (V), 2000-03-16:
Med dette lovforslag vil man prøve at give støtte til særlig vanskeligt stillede kommuner til at løse boligsociale opgaver, og jeg er faktisk lidt ked af, at jeg må starte med at sige til vores nye indenrigsminister, at jeg synes, det er en meget uklar formulering om, hvad det er for problemer, kommunerne skal løse på det boligsociale område.
Når man læser bemærkningerne, er det svært at se helt nøjagtigt, om det er de utilpassede unge, der er målgruppen, eller om forslaget generelt skal være en hjælp til at løse boligproblemerne.
Der står også i bemærkningerne, at der skal dækkes i videst muligt omfang, og et af de spørgsmål, vi i hvert fald vil komme til at stille i udvalget, er: Hvad er »i videst muligt omfang«?
Jeg er helt sikker på, at de kommuner, der er tale om her, gerne vil vide, hvad det er for kriterier, der ligger til grund for tildelingen.
Det lyder lidt halvsurt klokken kvart i ni om aftenen, men det er det faktisk ikke.
Venstre vil gerne være med til at sprede flygtningene, og vi ved, det godt kan være svært for landkommunerne og også for det, vi kalder Det Skæve Danmark, at få økonomi til at klare den opgave
, så jeg vil da godt sige, at vi kan se noget positivt i lovforslaget.
Men vi vil også godt gøre opmærksom på, at det bloktilskud, der her bliver fordelt til landkommunerne,
samlet set jo ikke er større, end det ellers er; man fordeler bare tilskuddet. Men vi har meget stor forståelse for, at landkommunerne har svært ved det. Som sagt vil vi under udvalgsarbejdet stille spørgsmål, også for at få afdækket fordelingen af pengene - specielt om der bliver taget meget hensyn til flygtninge eller man også inddrager det i arbejdet. Der er nogle kommuner, der vil få temmelig mange familiesammenføringer bagefter. Vi har først i dag fået høringssvarene, så nu stiller vi de spørgsmål, og så vil vi arbejde positivt videre med forslaget i udvalget.
Karen J. Klint (S), 2000-03-16:
Lovforslag nr. L 206 er en del af regeringens handlingsplan for bedre integration, men samtidig er det også en imødekommelse af, at en del kommuner har udtalt et ønske om at være med til at løse problemer med modtagelse og integration af flygtninge og andre udlændinge, såfremt de økonomisk og boligmæssigt havde reelle muligheder herfor. Lovforslaget vil øge særlig vanskeligt stillede kommuners muligheder for at hjælpe med at løse boligsociale opgaver, ved at der oprettes en tilskudsordning.
Den årlige tilskudsramme vil i år 2001 være på 40 mio. kr.
Afgrænsningen af, hvem de særlig vanskeligt stillede kommuner er, svarer til de kommuner, der i tilskudsåret kan modtage tilskud efter § 18 i lov om kommunal udligning og generelle tilskud til kommuner og amtskommuner.
Der er således tale om kommuner, hvis beskatningsgrundlag pr. indbygger er mindre end 90 pct. af landsgennemsnittet.
I indeværende år opfylder 137 kommuner betingelserne for denne definition på vanskeligt stillede kommuner, heraf er 129 landkommuner.
Kun 25 pct. af landets befolkning bor i disse kommuner, men da landstallet for flygtninge var 3.000, var det planlagt, at disse kommuner skulle modtage 1.331 i år, altså 44 pct. af det oprindelig udmeldte fordelingstal, så det siger sig selv, at disse kommuner har brugt for ekstra støtte. Lovforslaget bemyndiger indenrigsministeren til at fastsætte nærmere regler for tildelingen.
Bemyndigelsen påtænkes anvendt til at fastsætte objektive fordelingskriterier.
Tilskuddet forventes udmeldt til kommunerne umiddelbart inden budgetvedtagelsen, hvilket jo er vigtigt for det videre forløb i kommunerne.
Den socialdemokratiske gruppe har stor forståelse for de pågældende kommuners vanskeligheder, og vi finder anledning til at takke dem for deres vilje til at medvirke til løsningen af landets udfordringer med hensyn til modtagelse og integration af flygtninge og indvandrere, men for at viljen kan blive til handling, har de altså brug for et øget tilskud.
Vi kan varmt støtte lovforslaget.
Karen Jespersen (S), 2000-03-16:
Jeg vil gerne sige tak til de partier, der har støttet forslaget.
Det er ikke et stort forslag, men det er vigtigt for at sikre en retfærdig fordeling af økonomien bag danskundervisningen, som jo også er vigtig, også for at motivere kommunerne til at leve op til deres forpligtelser.
Der har været partier, ikke mindst Venstre og De Konservative, der har sagt, at de har nogle spørgsmål, de gerne vil have afklaret, inden de kunne tage endelig stilling.
Det har jeg selvfølgelig fuld forståelse for og beklager, hvis der er noget materiale, der er kommet sent, og lover selvfølgelig en hurtig besvarelse af spørgsmålene i udvalget.
Tove Videbæk (KRF), 2000-03-16:
Lovforslag nr. L 207 er et positivt initiativ i rækken af initiativer med det formål at forbedre indvandreres og flygtninges integration i det danske samfund, og jeg synes egentlig også, det er interessant i den her debat at tænke på en debat, som vi havde om beslutningsforslag nr. B 70 den 10. februar om modersmålsundervisning.
Da er det ret interessant at tænke på, hvad flere partier sagde der, og det skulle jo gerne stemme sammen med, hvad der så bliver sagt i dag med modsatrettet tegn.
Der tales om integration, og integration hænger jo uløseligt sammen med at føle sig som en del af samfundet, føle sig ønsket, f.eks. ved at være aktiv medspiller på arbejdsmarkedet, og for at komme ind dér, da må man forstå dansk og tale et forståeligt dansk.
Og det her forslag mener vi i Kristeligt Folkeparti kan være en hjælp i den retning.
Med dette forslag kan man på en måde lave en opsamlingsrunde, hvor alle de, som falder uden for de øvrige ordninger, og som ikke har fået lært dansk, nu får en ekstra mulighed.
Dorit Myltoft (RV), 2000-03-16:
I integrationsloven, som trådte i kraft den 1. januar 1999, var det et af de mange gode tiltag, at der på sprogcentrene også skulle tilbydes dansk som andetsprog til voksne, hvis begrænsede danske sprogkundskaber er en barriere for at kunne få en uddannelse, et job eller i øvrigt kunne begå sig i det danske samfund.
Det drejer sig om voksne, som ikke var omfattet af integrationsloven, eller som via forskellige arbejdsmarkedsforanstaltninger fik et tilbud om danskundervisning.
Hr. Mogens Andreasen nævnte lige her for nylig mennesker, som har været i Danmark i 30 år uden at kunne dansk.
Det er jo netop begrundelsen for, at vi skal tilbyde danskundervisning, for der er ingen, der forestiller sig, at de mennesker står for at skulle hjem med det samme, som hr. Mogens Andreasen også sagde i en anden sætning.
Det Radikale Venstre støtter fortsat hovedsigtet med loven, fordi danskkundskaber er en væsentlig forudsætning for en vellykket integration, og vi støtter dette lovforslag, hvorefter statstilskudsmodellen ændres til at være beregnet ud fra det faktiske timetal til danskundervisning, sådan at byrdefordelingen bliver bedre.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-03-16:
Jeg vil gentage: Vi behandler her et lovforslag, som har med en mellemgruppe at gøre, og når vi når ud at tale om tingene, som vi gør her,
så er det for mig at se - det er ikke sikkert, det er sandt, men min fantasi strækker ikke længere - en automat, som man har til den slags faste ordførerindlæg.
Det er mennesker, som får at vide af dele af Folketinget og i særlig grad Dansk Folkeparti, at de kun skal være her midlertidigt osv., og ellers kan de gode fise af.
Hvis det er for at motivere dem til at integrere sig og lære dansk, så er det ikke det mest motiverende, jeg har hørt længe.
Knud Erik Hansen (SF), 2000-03-16:
Det er også positivt, at man særlig vil målrette midlerne til de kommuner, der er vanskeligt stillede.
Det er imidlertid meget uklart i forslaget, hvordan man reelt vil fordele midlerne, hvor problemerne reelt er, og hvordan man rent faktisk med forslaget vil komme problemerne reelt i møde.
Vi synes også, det er et spørgsmål om, hvorledes man kan forene de to formål, altså at modtage flere flygtninge og målrette midlerne mod vanskeligt stillede kommuner.
Vi er positive over for lovforslaget, men har nogle enkelte spørgsmål om, hvorledes forslaget skal praktiseres.
Det vil vi se videre på i udvalget.
Jeg skal sige fra Enhedslisten ordfører, hr. Keld Albrechtsen, som ikke kan være til stede, at Enhedslisten er på linje med de bemærkninger, jeg lige har afgivet her.
Søren Søndergaard (EL), 2000-03-16:
Nu er det jo ikke sådan, at vi er på et område, hvor man ikke har forsøgt noget.
Udlændingestyrelsen har i det seneste år gjort op mod 50 forsøg på at afsløre tvangsægteskaber.
Man har undersøgt ægteskaber mellem herboende tyrkiske og pakistanske statsborgere og deres kommende ægtefæller fra Tyrkiet og Pakistan, og man har bl.a. gjort det ved, at Udlændingestyrelsen på nøjagtig samme tidspunkt har interviewet folk i København og på f.eks. ambassaden i Pakistan.
På baggrund af den undersøgelse udtalte daværende direktør i Udlændingestyrelsen Claes Nilas: »Vi har bevidst udvalgt sager, hvor vi havde mistanke om, at de unge ikke indvilgede i ægteskabet.
Men når man går dem på klingen, siger de, at selv om ægteskabet er arrangeret, så er de fuldstændig enige med forældrene i, at det er en god idé.«
50 sager er undersøgt, 50 mistanker, men ikke ét eneste eksempel på, at man har været i stand til at dokumentere noget.
Så denne lovgivning har kun mening, hvis det er mod dokumentation, man skal kunne gennemføre forhindring af ægteskab.