runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-05-14:
Jeg er fuldstændig enig.
Det var ikke nødvendigt med det udvalgsarbejde efter vores forudsætning, i hvert fald ikke for at løse det forhold med hensyn til lønmodtagerne.
Den anden side - med hensyn til de liberale erhverv - er måske mere kompliceret, men det står fast, også i de beslutningsforslag, vi tidligere har fremsat sammen med de nuværende regeringspartier, at vi også skulle have løst problemet i forhold til de liberale erhverv. Så man kunne sagtens have lavet det over for lønmodtagerne med det samme og så udsat det andet til senere. Der har sikker været nogle fornuftige, taktiske overvejelser fra regeringens side for at udsætte det.
Jeg har ikke kunnet gennemskue det.
Men nu har vi altså fået bekræftet, at regeringen står ved det, som vi tidligere har arbejdet med sammen, og det bliver fremsat.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-05-14:
Er det en demokratisk proces, at man sådan set går ind og siger, at vi ved godt, hvad det udvalgsarbejde, vi har sat i gang, skal resultere i?
Hvad grund var der så til, at man skulle iværksætte dette udvalgsarbejde?
Jeg har lidt svært ved at se, og jeg tror også, at omgivelserne har lidt svært ved at se, hvad pokker meningen har været med det.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-05-14:
Det er altså regeringens politik, at en halv snes tusinde boligejere i særlig grad skal forgyldes af dette såkaldte skatteloftsindgreb, som denne begrænsning af ejendomsværdiskatten er.
Sådan er det.
Jeg skal bare takke hr. Ole Vagn Christensen for, at han faktisk bekræfter, at det var nødvendigt, at vi fremsatte det her beslutningsforslag sammen med Dansk Folkeparti for at fastholde de nuværende regeringspartier på det, som de egentlig tidligere har villet, og som de sådan trak en lille smule.
Men det er vi glade for at få bekræftet, og vi takker som sagt for tilslutningen.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-05-14:
Nej, det er jeg fuldstændig enig i, men hr. Jens Vibjerg brugte hr. Ole M. Nielsen til at komme med en række udsagn, og dem er jeg selvfølgelig nødt til at forholde mig til gennem hr. Ole M. Nielsen, og det vil jeg selvfølgelig gøre, så vi ikke kommer i den situation, at formanden går hen og får kvababbelse.
Men lad mig sige til hr. Ole M. Nielsen, at når jeg har talt om demokrati, er det netop på grund af det, som blev nævnt af hr. Jens Vibjerg, at man har været i den situation, at man har nedsat et udvalg til at kigge på de her problemstillinger.
Det var sådan set det, jeg kaldte et angreb mod demokratiet ...
Hr. formand, det er en underlig debatform ...
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-05-14:
O.k., når hr. Ole Vagn Christensen opfatter det som en sort dag for demokratiet, er det, fordi demokratiet nu får mere at bekymre sig om og mere at tage sig af, og det er altså helt modsat den opfattelse, jeg har.
Nu får vores almindelige demokrati, vores parlamentariske system osv. også lov til at virke fuldt ud på arbejdsmarkedet.
At det kan opfattes som en sort dag for det samme demokrati, har jeg lidt svært ved at forstå.
Det opfatter jeg som en glædens dag.
Det skal nok passe, at det her får konsekvenser på en række områder, men jeg tror også, at hr. Ole Vagn Christensen er overbevist om, at det ikke er, fordi vi vil give arbejdstagere dårligere arbejdsbetingelser.
Hr. Ole Vagn Christensen tror, det er, fordi jeg er enfoldig, at jeg går ind for det her.
Han tror ikke, det er, fordi jeg i virkeligheden har dårlige intentioner, det ved jeg godt.
Men så må jeg altså leve med, at han tror, at jeg er enfoldig.
Hvis det skulle vise sig, at den slags problemer opstår, som hr. Ole Vagn Christensen skitserer, så mener vi, at vi skal sikre arbejdstagerne gennem den almindelige lovgivning.
Netop på den måde får demokratiet mere at tage sig af.
Så det glæder vi os til, og jeg føler mig overbevist om, at vi på mange måder kan tage hinanden i hånden, hvis der opstår problemer, så det bliver nødvendigt.
Men vi mener, at det er nødvendigt med et opgør med det system, vi har haft, den ufrihed, vi har haft på arbejdsmarkedet, som har haft sin berettigelse historisk set, men som ifølge vores overbevisning har overlevet sig selv.
Jens Vibjerg (V), 2002-05-14:
Jeg sagde ved førstebehandlingen, at Venstre ikke kunne støtte forslaget.
Og sådan set med beklagelse, fordi det jo var et godt forslag og i tråd med det, vi tidligere har sagt.
Nu kom forslagsstillerne, Kristeligt Folkeparti og Dansk
med et ændringsforslag, som gør, at vi kan tage det udvalgsarbejde alvorligt, som er sat i værk, så vi kan få set på alle hjørner, inden vi selvfølgelig får gennemført det, vi har sagt og står for.
Jeg kan ikke forstå, når hr. Ole Vagn Christensen kalder det en sort dag for demokratiet.
I Venstre synes vi i hvert fald, det er den ypperste form for demokrati, at den enkelte selv kan bestemme, hvilken forening han vil være medlem af.
Så vi støtter forslaget.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-05-14:
Jeg er jo nødt til at spørge hr. Ole M. Nielsen: Den der sammenblanding, som hr. Ole M. Nielsen fremfører, mener jeg netop at vi sådan set har taget klar afstand fra.
Der er noget, der hedder det arbejdsretlige system - og dermed den arbejdsmarkedsmæssige grundlov - og så er der noget, der hedder den almindelige grundlov, som jo sådan set gælder for alle områder og selvfølgelig også for arbejdsmarkedet.
Det med den civile domstol har hr. Ole M. Nielsen fuldstændig ret i.
Men i det øjeblik, man skal føre et lam hen til skafottet, har det ikke ret mange chancer, selv om hr. Ole M. Nielsen sagde, at lammet - i det her tilfælde lønmodtageren - kunne stå op imod sådan et civilretligt system.
Derfor har der været noget fornuft i at have et arbejdsretligt system, som tog sig af arbejdsmarkedsforholdene, fordi det gav den bedste stabilitet
i samfundet.
Når hr. Ole M. Nielsen siger, at han ikke kun vil rette det imod den ene side, så er det jo sådan, at i henhold til normen omkring faglige stridigheder og det arbejdsretlige system, som blev bygget op i sin tid, var det eneste værn, man kunne give en lønmodtager, faktisk, at han gjorde krav på at få en overenskomst, for hvis ikke han gjorde krav på at få en overenskomst, havde han ingen mulighed for at få rettigheder i fremtiden. Forslaget åbner faktisk mulighed for, at han ikke har disse rettigheder, og derfor må jeg spørge hr. Ole M. Nielsen, om det kan være efter hr. Ole M. Nielsens tankegang?
Jeg takker hr. Bent Bøgsted for svaret.
Men som hr. Bent Bøgsted ved fra de forhandlinger, vi har været igennem om L 104, og fra de eksperter, der har været med til at udtale sig om, hvilken betydning det kunne have for arbejdsmarkedet, at man tænkte lidt anderledes, så kunne det jo også tænkes, at man her var i en situation, hvor der var en række organisationer og en række institutioner, som var i stand til at påvise, at det her ville få nogle uoverskuelige konsekvenser, også selv om regeringen måske havde lagt sig fast på noget andet.
Bent Bøgsted (DF), 2002-05-14:
Jeg vil sige til hr. Ole M. Nielsen, at det er fuldstændig korrekt, og der er heller ikke noget med, at vi springer fra det her forslag.
Jeg siger bare, at hvis regeringens undersøgelse skulle vise, at der var områder, hvor der var eksklusivaftaler, der var nødvendige at bibeholde, så kigger vi på det og drager vores egne konklusioner ud fra det.
Flemming Oppfeldt (V), 2002-05-14:
Jeg synes, at den socialdemokratiske ordfører taler lidt udenom.
For den socialdemokratiske ordfører i 1998 sagde ikke: Vi er tvunget til, og tingene ligger sådan her. Nej, den socialdemokratiske ordfører sagde om det forslag, vi behandler i dag, og som havde den samme udformning dengang: Det er rimeligt nok.
Bjarne Laustsen (S), 2002-05-14:
Ja, man nævner alle tallene, og der er jo heller ikke sket meget hos Venstre siden 1997 og 1998, det er der faktisk ikke.
Der er heller ikke sket meget hos Venstre, siden vi havde førstebehandlingen af dette lovforslag.
Det var nøjagtig de samme ting, man fremkom med. Da vi lavede opsparingen på den ene procent, kunne vi jo ikke komme igennem med at lave en omfordeling.
Det har klart været vores politik, at vi gerne vil tilgodese en bestemt gruppe, som havde mindst i forvejen.
Og det skete ved at lave denne her præcise omfordeling, hvor snittet ligger omkring 265.000 kr.
Det gælder altså for ret mange.
Jeg har beskrevet her, at 62 pct. af alle kvinderne får mere godskrevet, end de har indbetalt.
Derfor har det været en god idé at lave det, og derfor er vi modstandere af at afskaffe den ordning.
Jens Rohde (V), 2002-05-14:
Vil hr. Bjarne Laustsen ikke lige komme herop og redegøre for, hvad det var for en ordning, som den tidligere regering indførte i efteråret 1997?
Flemming Oppfeldt (V), 2002-05-14:
Jeg vil spørge den socialdemokratiske ordfører: Hvad er det, der er sket i Socialdemokratiet siden 1998, hvor den daværende socialdemokratiske ordfører her fra Folketingets talerstol fremsatte følgende læresætning om det forslag, vi behandler i dag. Der sagde den socialdemokratiske ordfører om sådan et forslag: Som udgangspunkt finder jeg det dog rimeligt nok, at man kan opspare individuelt, og jeg mener, at det er en logisk følge af et system, hvor man siger, at alle opsparer 1 procent af deres indkomst, at der vil være forskel på, hvad folk sparer op.
Hvad er det, der har ændret sig i Socialdemokratiet?
Hvad bygger disse vise ord på?
Hvad var det for en viden?
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-05-14:
Jeg må desværre gøre min medforslagsstiller opmærksom på, hvad der står i beslutningsforslaget, som er ganske enkelt.
Der står, at Folketinget pålægger regeringen inden, og det er så det, der blev rettet, 31. december at sikre, at enhver arbejdsgiver og enhver arbejdstager har frihed til at melde sig ind i en arbejdsgiverforening og en fagforening eller til at undlade at gøre det, uden at det må komme den pågældende personligt eller erhvervsmæssigt til skade.
En helt principiel vedtagelse, som ikke kan rokkes af, om der er noget, der er mere nødvendigt end noget andet.
Det mener jeg er helt klart, og det mener jeg vi står sammen om, hvis vi stemmer for det forslag her.
Bjarne Laustsen (S), 2002-05-14:
Vi skal nu til at behandle en sag, som har medført megen debat.
Det her er ikke en sag, der er klaret efter mørkets frembrud, men det er snarere tyveri ved højlys dag.
Og det, det handler om, er jo selvfølgelig, at man vil forringe pensionsmulighederne for dem, der har mindst i forvejen.
Derfor er Socialdemokratiet klart imod det her lovforslag
, fordi det stopper den omfordeling, der var i Den Særlige Pensionsopsparing.
I Danmark er der ellers behov for, at vi har nogle ordninger, der er med til at sikre de lavtlønnede en ekstra pensionsmulighed.
På den baggrund her kan vi allerede nu forudse, at vi vil få et nyt proletariat blandt de kommende pensionister. Det er et faktum, at kvinderne i dette land har 12 pct. mindre i lønindtægt end deres mandlige kollegaer, og alene af den grund får kvinderne jo derfor en lavere pension.
Vi ved også, at det er kvinderne, der bliver ramt af deltidsforslaget, og vi ved også, at det er 50 pct. af de kvindelige lønmodtagere, der hidtil har fået godskrevet mere, end de har indbetalt.
Så forslaget her er jo meget kvindefjendsk. I øvrigt er det generelt sådan, at en lang række af de forslag, vi har til behandling på arbejdsmarkedsområdet, rammer skævt i forhold til ligestillingen, fordi kvindernes muligheder på arbejdsmarkedet bliver meget forringede.
Det er meget, meget svært at se, hvad regeringen vil med det her lovforslag ud over at lave sådan en omvendt Robin Hood-ordning, der tilgodeser dem, der har mest i forvejen
Vi ved, at kassedamen vil få 50.000 kr. mindre i pension, og at ministeren vil få 300.000-400.000 kr. mere, når de to kommer frem til pensionsalderen. Så det her er den negative del af det, vi har set, som V og K med deres støtteparti, Liste O, har lagt frem i Folketinget.
Man har ellers sagt, at man vil værne om de små i samfundet.
Det skal vi se reelt politisk på her, men det viser sig, at man tager fra dem, der har mindst, og giver til dem, der har mest i forvejen.
Regeringen vil selvfølgelig med det her forslag opnå noget, den kan prale af i den kommende valgkamp, for når man laver stop for omfordelingen i denne her særlige pensionsopsparing, så falder skattetrykket med 1 procent.
Det er sikkert det eneste, regeringen har haft i tankerne, altså at opnå noget ud fra den positive vinkel, men for landets kommende pensionister, især dem, der har mindst, især kvinderne, betyder det, at de får mindre ud af det.
Hvad regeringen har tænkt sig at sætte i stedet for det, hører vi ingenting om.
Det bliver jo meget spændende at se, hvad man har i posen i efterårets forhandlinger om en kommende finanslov, for man kan dårligt tage mere fra en gruppe, som har mindst i forvejen.
Derfor stemmer Socialdemokratiet imod det her forslag om at stoppe Den Særlige Pensionsopsparing.
Anders Samuelsen (RV), 2002-05-14:
Så længe der ikke bliver svaret på den konklusion, hvis man kan sige det på den måde, som hr. Ole M. Nielsen kommer med her, så må vi jo bare konstatere, at det er et fuldstændig utilfredsstillende grundlag for Folketinget at skulle tage stilling på, når forslagsstillerne ikke internt er enige; når vi har fået udsagn, der peger hver sin retning, og vi ikke kan få en endelig konklusion på, hvorvidt forslagsstillerne
er enige
Jeg mener, at det er helt urimeligt over for Folketinget, og derfor vil jeg fortsat opfordre til, at så mange som muligt i hvert fald undlader at stemme for det her forslag, hvis ikke de decideret har valgt at stemme imod.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-05-14:
Jamen jeg synes da, at det er beklageligt, at vi får den debat her, men nu kan jeg forstå, at det, hr. Bøgsted mener, er inden for de liberale erhverv.
Det, der kan være aktuelt dér, er ikke noget, der kan komme ind under eksklusivaftaler.
Det er aftaler, der kan være afhængige af, om man har en bestemt uddannelse, der kan være tale om autorisationer osv., som har noget med det at gøre.
Jeg tror, det er det, hr. Bøgsted mener.
Det er ikke friheden til under de samme uddannelsesvilkår osv. at udelukke folk. Det mener jeg ikke hr. Bøgsted mener.
Bent Bøgsted (DF), 2002-05-14:
Det er ikke, fordi Dansk Folkeparti er uenig med Kristeligt Folkeparti med hensyn til det her forslag, men vi ved, at der er eksklusivaftaler i mange brancher, bl.a. inden for lægeområdet og advokatområdet.
Det kunne jo godt være, at regeringens undersøgelser viste, at på sådanne områder var der stadig væk behov for at have eksklusivaftaler, hvor man ikke kunne komme uden om at have eksklusivaftaler.
Jeg tror også, at Kristeligt Folkeparti er enig i, at der kan være sådan nogle områder, hvor vi er nødt til at beholde dem.
Derfor siger jeg, at vi ser på, hvad regeringen kommer med, og så drager vi vores konklusion ud fra det.
Anders Samuelsen (RV), 2002-05-14:
Når forslagsstillerne ikke engang internt kan blive enige om, hvad det egentlig er, de lægger frem foran Folketinget, så er der altså god grund til at afvente, at regeringen kommer med sit eget udspil.
Ole Vagn Christensen (S), 2002-05-14:
Jeg er meget glad for de udsagn, som hr. Bent Bøgsted er kommet med, for det tyder på, at der ikke er flertal for at afskaffe eksklusivaftaler, sådan som det ser ud umiddelbart.
Når jeg derfor beder om ordet nu, er det sådan set, fordi vi jo i overmorgen har en anden seance, nemlig omkring lovforslag nr. L 104, og der er der lagt op til, at vi via et åbent samråd skal have at vide, hvad det er for nogle gode ting, hr. Bent Bøgsted har fået af regeringen, for vi kan ikke se disse gode ting.
Så jeg håber, at vi kan få et anderledes forløb, så vi er i stand til at få vurderingerne fra hr. Bent Bøgsted, inden vi skal skride til egentlig handling.
Jeg håber også, at hr. Bent Bøgsted vil medvirke til, at vi får en ordentlig behandling af tingene her i Tinget, og at der ikke er noget med, at man efter mørkets frembrud laver aftaler, som vi bagefter skal belæres om faktisk er gode, når de er dårlige.
Ole M. Nielsen (KRF), 2002-05-14:
Jeg vil bare gerne benytte lejligheden til at sige tak for den tilslutning, vi har opnået til det beslutningsforslag her.
Vi er jo ret gode til sådan at kritisere hinanden og rive i hinanden osv., og det er vi jo også i forhold til den nuværende regering.
Vi er jo desværre ikke enige i alt det, den laver, men der er dog noget, vi er enige om.
Derfor vil jeg gerne sige tak for, at vi nu får tilslutning til det forslag her, som vi jo sammen har fremsat tidligere, mens de nuværende regeringspartier var i opposition. Regeringen har jo nølet lidt og brugt den undskyldning, at man ville have undersøgt organisationsforhold inden for de liberale erhverv, før man ville komme med et endeligt forslag.
Det her er jo overhovedet ikke noget, der er ensidigt rettet mod lønmodtagere, vi skal have den anden side med.
Men vi er glade for, at vi nu ved at få udsat fristen for forslagets ikrafttræden har fået regeringspartierne til at love at fremkomme med det her lovforslag, der sikrer organisationsfrihed på arbejdsmarkedet inden 1. januar.
Det er en utrolig stor dag.
Jeg er jo selvfølgelig slet ikke enig med hr. Ole Vagn Christensen i, at det er en sorgens dag, at det er en sort dag osv.
Det er en festdag, og det er så også i orden, at vi må vente et halvt år længere, end vi ønskede, når man tænker på, hvor mange år denne her kamp har stået.
Når hr. Ole Vagn Christensen siger, at det her er en sorgens dag for demokratiet, så er det jo symptomatisk for hr. Ole Vagn Christensens og hans partis indstilling langt hen ad vejen, at de har sammenblandet folkestyret med forholdene på arbejdsmarkedet.
Problemet har jo i alt for mange år været, at vi har haft en organisationsform på arbejdsmarkedet, som faktisk har været over Folketinget og fuldstændig parallel med vores civile retssystem.
Det er det, vi ikke vil finde os i længere.
Det kan næsten komme til at lyde som en trussel, når hr. Ole Vagn Christensen snakker om, hvordan det nu vil blive, når vi får ophævet denne her organisationstvang, men jeg tror dog ikke, at det er det, hr. Ole Vagn Christensen mener.
Det skal nok passe, at der er nogle organisationer på arbejdsmarkedet, der kommer til at opleve andre måder at arbejde på, men jeg tror, at de vil finde ud af i løbet af et stykke tid, at der stadig væk er brug for dem under nogle forandrede vilkår.
Vi siger tak for tilslutningen.
Bent Bøgsted (DF), 2002-05-14:
Hvis regeringens undersøgelser skulle vise det, og regeringen kommer og påpeger, at der er grund til at opretholde nogle eksklusivaftaler, så er Dansk Folkeparti villig til at se på det og acceptere, at der er grund til at beholde dem.
Morten Homann (SF), 2002-05-14:
Jeg vil godt takke hr. Peter Christensen for svaret, for det udtrykker jo netop meget tydeligt, hvad det er, det her i virkeligheden drejer sig om.
Det er nemlig, at selv om man venter det halve år - ikke 1 år, som hr. Peter Christensen siger, men et halvt år - så vil man ikke kunne få forslaget igennem, som ligger.
Det, man altså fra Venstres, De Konservatives og Dansk Folkepartis side mener er et bredt samarbejde, er, at man kan få sine forslag igennem uændret.
Det er ikke det, jeg forstår ved et bredt samarbejde.
Det er, at man går ind og tager en dialog med hinanden om, hvilke ændringer man ser der er behov for, og så prøver at finde nogle fælles løsninger, ikke at man lægger pistolen på bordet og siger: Det her forslag er alt eller intet.
Så jeg tolker det, som om Venstre, når det kommer til stykket, kun har ord til overs for det brede samarbejde og ikke nogen handling.
Peter Christensen (V), 2002-05-14:
Grunden til, at vi ikke kan stemme for L 202 om at udsætte ændringerne af vurderingsorganisationen, er helt klart, at vi ikke ser de problemer, som SF ser i det her forslag.
Det siger sig selv.
Vi mener, at den nye vurderingsorganisation sagtens kan være på plads rettidigt og gennemføre de vurderinger, det nye system skal.
Jeg er sikker på, at SF vil finde det urimeligt, men man kunne altså have den fornemmelse, at det er rent spil for galleriet.
Når vi har hørt debatten under første, anden og tredje behandling, er det jo tydeligt, at det lovforslag, vi lægger frem her, aldrig vil kunne vedtages i en bredere sammenhæng, selv om der gik 1 år.
Og derfor, når vi ikke ser problemer i det nuværende lovforslag, hvorfor så udsætte det med alle de fordele, der er ved at gennemføre det nu?
Morten Homann (SF), 2002-05-14:
Grunden til, at jeg følte trang til at gå herop, var, at nu har jeg hørt Venstres ordfører i de korte bemærkninger og også i debatten i øvrigt om det her forslag, og selv om jeg lyttede godt efter, savner jeg i virkeligheden stadig væk argumentet for, at man ikke vil støtte det her forslag.
Hvis det er sådan, at man ønsker at gennemføre den model, skatteministeren har foreslået, kan man jo godt gøre det, samtidig med at man støtter det her forslag.
Så får man tid til at behandle det grundigere, og kan så også med Venstres, De Konservatives og Dansk Folkepartis stemmer gennemføre det til efteråret.
Samtidig får man også chancen for at lave en bred aftale.
Alle de fem partier, som står bag dette lovforslag, nr. L 202, har meddelt, at man gerne vil gå ind og diskutere
en reform af vurderingsorganisationen.
Den gevinst får man samtidig.
Man får samtidig mulighed for at rette op på den store retsusikkerhed, som bl.a. Kommunernes Landsforening har peget på i det her forslag.
Så der er kun en masse gevinster ved at støtte det her forslag, der er ikke nogen omkostninger, der er ikke nogen tab ved det.
Så jeg må sige, at jeg forstår ikke, hvorfor Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti absolut vil tromle det her igennem, når man kan få sin vilje og samtidig give det brede samarbejde en chance og udsætte det her til efteråret.
Jacob Buksti (S), 2002-05-14:
Nu er det jo sådan, at diskussionen breder sig rundt omkring alle forslagene.
Det, som L 202 handler om, er, at fem partier, det vil sige samtlige andre partier end dem, som nu trumfer det her igennem, mener, at man bør give sig tid til at lave en ordentlig gennemtænkt forhandlet model, og ikke en, som man selv har siddet og bare flækket sammen.
Man kan ikke komme fra Venstre, De Konservative og Dansk Folkeparti, de enkelte medlemmer, og undskylde sig med, at det vidste man ikke.
Nu kommer man til at trykke på knappen, i givet fald rødt, det vil altså i dag sige, at man kommer til at rejse op.
Men husk det, når man står ude i det åbne land, når man står sammen med de boligejere, som er blevet uretfærdigt behandlet, når man står sammen med de folk, som har passet et ordentligt stykke arbejde med at vurdere folks ejendomme, så husk det; husk, at det er, fordi man ikke ville en løsning, som havde en bred opbakning.