Søren Søndergaard (EL), 2004-05-04:
Lad mig slå fast fra starten, at Enhedslisten støtter alle tiltag, som kan medvirke til at begrænse arbejdsgiveres og privatpersoners misbrug af illegal arbejdskraft, og derfor er vi også positive over for de to forslag, som vi behandler her.
Sagen er, at misbrug af illegal arbejdskraft udgør en reel trussel, ikke bare en imaginær, men en reel trussel mod anstændige løn- og arbejdsforhold ikke alene for dem, der arbejder illegalt, men også for dem, der organiseret arbejder inden for de berørte brancher og arbejdsområder.
Et af de mest udsatte områder er rengøringsbranchen.
Siden RestaurationsBranchens Forbund i 1991 offentliggjorde et omfattende materiale om de såkaldte piratrengøringsselskaber, har problemets omfang været velkendt.
Piratfirmaerne opererer ved hjælp af en uskøn blanding af sort og illegalt arbejde, og over for de ansatte bruges ofte mafialignende metoder for at undgå, at myndigheder, fagforeninger eller andre får kendskab til, hvad der reelt foregår.
Problemet med kontrol af firmaers misbrug af illegal arbejdskraft forstærkes af, at firmaerne tit udfører opgaver, som er udliciteret af restauranter og hoteller.
Her vil jeg i øvrigt fremhæve, at det ikke handler om små lumre værtshuse og hoteller i sidegaderne.
Listen over steder, som Told og Skat de seneste år har afsløret illegalt arbejde på, omfatter bl.a. restauranter i Tivoli, instederne Café Ketchup og Victor og luksushoteller som D'Angleterre og Marriot.
I dag kan ledelsen bare tørre ansvaret af på et udefrakommende firma.
Som direktøren for D'Angleterre sagde, da Told og Skat afslørede illegal arbejdskraft på hotellet: »Det var en underleverandør, der havde ansvaret for de opvaskere, der blev taget af politiet.
Det mener jeg ikke jeg kan drages til ansvar for.«
Problemet er, at manden har ret.
Det er ikke i dag muligt at pålægge ham et medansvar og det på trods af, at hotellernes og restauranternes aftaler med piratrengøringsfirmaerne tit ligger på et niveau, hvor det simpelt hen ikke kan lade sige gøre at give de ansatte noget, der ligner overenskomstmæssig løn.
Det problem løses i øvrigt ikke af de to forslag, vi behandler her.
Fra Enhedslistens side har vi tidligere fremsat forslag
om, at firmaer, der udliciterer serviceopgaver, skal kunne gøres medansvarlige, hvis underleverandørerne gør brug af illegal eller sort arbejdskraft, et forslag, som vi vil genfremsætte i næste samling. Når vi snakker om ansvar, er det for mig at se slående, at lovgivningen aktuelt tenderer mod at behandle forbryderne mildere end ofrene.
De arbejdere, der som sidste udvej for at kunne forsørge sig selv og deres familie arbejder illegalt i Danmark og bliver misbrugt til at arbejde under kummerlige vilkår, straffes øjeblikkelig med hjemsendelse, mens arbejdsgiverne enten slipper helt fri for straf på grund af uvidenhed eller kun straffes med bøder i en størrelsesorden, så det end ikke opvejer deres gevinst ved at underbetale folk.
Mange af de sager om illegalt arbejde, vi har været vidne til de seneste år,
handler om private bygherrer, som hyrer ekstremt billig arbejdskraft til at renovere deres luksusvillaer.
Et af de seneste eksempler er direktøren for Noa Noa, som blev grebet på fersk gerning i at benytte illegal, polsk arbejdskraft på sin grund ved Esrum Sø.
Der er altså ikke tale om mennesker, der af nød bryder landets love for at få tag over hovedet.
Som bekendt indeholder de to forslag dels en udvidet strafferamme for dem, der misbruger illegal arbejdskraft, dels en mulighed for at frakende arbejdsgivere, der bliver snuppet gentagne gange, retten til at drive virksomhed.
Til en vis grænse er jeg enig med forslagsstillerne i, at forøget straf kan have en præventiv virkning i den slags sager.
Men jeg vil også godt tilføje, som vi har været inde på tidligere i debatten, at også på dette område er der brug for andre initiativer end blot øget straf.
Det er et initiativ, som Enhedslisten bakker op.
Men jeg mener ikke, at vi dermed kan tro, at den hellige grav er vel forvaret. Jeg vil her fremhæve et problem, som er skabt af partierne bag aftalen om overgangsregler i forbindelse med østudvidelsen.
Sagen er jo, at en østeuropæer, der kommer her til landet og arbejder på ordinære vilkår, bliver ladt økonomisk i stikken
, hvis vedkommende mister sit job.
Ingen kontanthjælp, ingen arbejdsløshedsdagpenge, men trods alt mulighed for at blive her i landet i op til 6 måneder for at søge et nyt job.
Enhver, der vil gøre sig ulejlighed med at sætte sig ind i den østeuropæiske arbejders situation, kan se, at vedkommende vil være ret så motiveret for at påtage sig et næsten hvilken som helst arbejde for at kunne overleve i de 6 måneder og dermed forlænge fristen for at kunne fortsætte sin tilværelse i Danmark. Og det er måske også forståeligt, hvis de østeuropæiske arbejdere risikerer at få et lettere anstrengt forhold til det danske samfund, hvis de efter at have arbejdet, efter at have skabt profit til arbejdsgiveren, have betalt skat og moms i 3, 4 eller 5 år som tak får en fyreseddel, en udvisning og nul kroner derefter.
Jeg må altså sige, at jeg savner lidt mere stringens, lidt mere logik og konsekvens i bl.a. forslagsstillernes bestræbelser på at begrænse arbejdsgivernes misbrug af illegal arbejdskraft.
Men det ændrer ikke ved, og det vil jeg godt gentage, at Enhedslisten støtter forslagene.