Pia Gjellerup (S), 1998-12-15:
Først skal jeg beklage, at den service, som regeringen altid yder eller i hvert fald forsøger at yde over for Folketinget ved at komme med høringssvarene forud for førstebehandlingen, godt nok er blevet forud for førstebehandlingen, men helt bogstaveligt skulle det vist ikke forstås.
Det skulle være i god tid forud for førstebehandlingen.
Det skal jeg beklage, men dog sige for princippets skyld, at høringssvarene i forhold til lovkvaliteten og forberedelsen af forslaget har tjent godt ved at vejlede regeringen.
I det efterfølgende vil vi gå løs på den i detaljer, også under udvalgsbehandlingen.
I dag er det jo mere de principielle dele af debatten, det faktisk skal handle om.
Men jeg er glad for, at vi dog nåede at få resumeet med, som kunne gøre det lidt lettere tilgængeligt.
Men vi skal en anden gang gøre bedre forsøg på at komme med høringssvarene tidligere.
Jeg vil ikke gentage dankorthistorien her.
Der er nogle, der har forsøgt at give deres udgave af den.
Jeg vil gerne, hvis det skulle være, korrigere den, men det synes jeg såmænd ikke der er grund til, andet end ved at erindre om, at der faktisk er sket ganske meget teknologisk igennem den tid, som den berømte § 20 i betalingskortloven har eksisteret.
Derfor er vi kommet i den situation - det er så for at komme op til nutiden - at vi har skullet forene en række ønsker af mere ideel art.
Vi har skullet forene det unikke i dankortet, den store udbredelse, trygheden ved dankortet med teknologiudviklingen og adgangen til at anvende dankortet til betalinger på Internettet og i en lang række andre sammenhænge, som vi end ikke kender navnene på.
Vi har skullet forene forbrugerhensyn, åbenhed, gennemsigtighed i forholdene og konkurrencehensyn, som jo naturligvis ikke trives så godt i forhold til et monopol.
Disse ønsker har vi, tror jeg, i en eller anden grad alle sammen, og vi har alle sammen skullet prøve at forene dem.
Der er masser af konflikter i stoffet.
Der har også i forløbet været talt med endog meget store bogstaver for ikke at sige i store avissider.
Det har næsten været sådan, at aviserne ikke var store nok til at rumme dem.
Men ud af konflikterne er der også kommet en erkendelse meget bredt af, at der var brug for en pragmatisk løsning, som altså er denne, der præsenteres i dag og behandles i dag, med en opdeling og en varsling af, at § 20 formentlig heller ikke i den opdelte form vil have en fremtid, der vil række meget langt, og derfor revisionsparagraffen frem til år 2001.
Hvorfor dog år 2001, kunne man sige.
Det er der også nogle, der har spurgt til.
Hvorfor er man overbevist om, at der kunne være konkurrence i år 2001?
Jo, der vil være 3 år fra nu af - 3 år, hvor der vil være givet en pejling, hvor der vil blive angivet nogle konkurrenceforudsætninger, så man i branchen ved, hvad man skal pejle efter.
Og jeg er faktisk overbevist om, at så vi vil blive overrasket. Når vi når frem til efteråret år 2001, vil vi slet ikke stå og overveje, om det nu er sådan, at der er konkurrence, men vi vil faktisk komme til en situation, hvor vi vil sige, at der er meget mere af den, end vi egentlig troede.
Til efteråret år 2001 kunne jeg godt forestille mig, at overgangen fra, at vi kan se alle forudsætningerne, og til det øjeblik, hvor konkurrencen er etableret, kunne blive vanskelig.
Det er lige netop det øjeblik, som kommer til udgøres af ophævelsen af § 20.
Det vil jeg gerne bekræfte, det er jeg helt sikker på at der er.
Jeg er helt sikker på, vi vil opleve, at den opdeling vil blive ganske vanskelig over årene.
Der vil blive meget pres på sådan en opdeling.
I det øjeblik man laver en opdeling, har man også bedt om problemer.
Vi vil komme til at se på nogle af problemerne allerede ved udvalgsbehandlingen, og jeg vil varsle en meget åben holdning, men også sætte den overskrift over det hele, at de ændringer, vi måtte kunne finde frem til, i givet fald ville være nogle, som ikke må forrykke den meget fine balance, hvor vi faktisk også med en del af organisationerne i ryggen er meget overbeviste om, at det, der er i dag, er noget, der kan håndteres. Og så skal vi passe på ikke at gøre dette vanskeligere.
Endelig en enkelt bemærkning til hr. Frank Aaen om kortet i Nationalbanken.
Blot den eftertanke: Hvad skal vi bruge et kort til i Nationalbanken?
Vi har vores penge alle mulige andre steder, og det er de penge, vi gerne vil betale med.