Tove Videbæk (KRF), 2003-01-29:
Lovforslag nr. L 123 er en del af udmøntningen af beslutningsforslag nr. B 174, som en række partier fremsatte i fællesskab i folketingsåret 2000-2001, hvor Kristeligt Folkepartis Ole M. Nielsen var ordfører.
B 174 gik ud på, at regeringen opfordres til at fremsætte de nødvendige lovforslag og foretage de nødvendige ændringer, således at virksomheder i landdistrikterne, især mindre erhvervsaktiviteter og seværdigheder, får lempeligere adgang til at opsætte henvisnings- og oplysningsskilte ved veje i det åbne land, og skiltningen må ikke forringe trafiksikkerheden og skal respektere de landskabelige værdier.
Et flertal i Folketinget skrev beretning om, at de var enige i det ønskelige i at få udformet regler for skiltning i det åbne land, som forbedrer mulighederne for at drive erhvervsvirksomhed, som fremmer publikums mulighed for at finde frem til offentlige seværdigheder, som ikke forringer trafiksikkerheden, som ikke skæmmer naturen, og som er til at administrere.
Dette skulle alt sammen være med til at styrke mulighederne for at opretholde livet på landet og gøre det enklere at finde frem til både gårdbutikker og andre små virksomheder og seværdigheder i landdistrikterne uden at spolere naturen og uden at ødelægge trafiksikkerheden.
Og det skal naturligvis hverken handle om neonreklamer eller blinkende lysskilte, men stilfærdige og neutrale skilte, som ganske enkelt viser vej.
Med forslag nr. L 123, som vi skal behandle i dag, foreslås en brugerfinansiering af opsætning af disse skilte i landdistrikterne.
L 123 er et rigtigt og godt forslag.
Dog er der et lille men ved det, og det er den massive brugerbetaling for opsætning og vedligeholdelse af skiltene.
Landdistrikternes Fællesråd har i deres høringssvar luftet deres bekymring for, at der, som de læser forslaget, vil kunne indføres fuld betaling for etablering af administration og drift af vejvisning til alle virksomheder.
Landdistrikternes Fællesråd mener, at man i bemærkningerne er gået lidt for vidt, når der først skal betales 700 kr. i ansøgningsgebyr, derefter 6.500 kr. for selve skiltet samt opsætning af det og endelig 700 kr. om året i driftsgebyr i op til 15 år.
For nystartede virksomheder og beskedne initiativer som f.eks. gårdbutikker, besøgslandbrug og lign. vil en startudgift på mere end 7.000 kr. være en ganske betydelig omkostning.
Så Landdistrikternes Fællesråd er uenige med regeringen i, at forslaget ikke har nogen økonomiske konsekvenser for erhvervslivet.
Jeg vil gerne bede ministeren om at se på de udgifter, således at også små virksomheder får mulighed for at få skilte, der viser hen til dem, især når man tager i betragtning, at det faktisk var de mindre erhvervsvirksomheder i landdistrikterne, man havde i tankerne, og som var omdrejningspunktet, da man behandlede B 174.
Det er i høj grad de mindre virksomheder, der har meget brug for at gøre opmærksom på sig selv, og hvor de findes.
For Kristeligt Folkeparti har dette været lidt af en mærkesag.
Vi ønsker at være med til at styrke livet i landdistrikterne.
Vi er naturligvis tilfredse med, at der nu bliver denne lovgivning om sagen.
Men det skal også være til at betale for de små virksomheder, som det først og fremmest drejer sig om.
Så fuld opbakning til sagen med mulighed for skiltning, men ét spørgsmål: Vil ministeren overveje brugerbetaling eller størrelsen af den for især de små virksomheder?
Jeg skal hilse fra Det Radikale Venstres ordfører på området, hr. Martin Lidegaard, og sige, at Det Radikale Venstre også støtter forslaget.