Anne Baastrup (SF), 2004-03-26:
Det er faktisk en diskussion, der foregår mange steder.
Er det Dansk Folkepartis opfattelse, at psykiatrien skal lægges ud til kommunerne og fravristes sygehusvæsenet?
Eller er det Dansk Folkepartis opfattelse, hvis de får magt, som de har agt, og regionerne kommer til at eksistere, at der stadig væk skal være en forankring af psykiatrien i regionerne, således at man kan udvikle den i fællesskab med de somatiske læger?
Jeg er fuldstændig enig med fru Karen Klint.
Jeg tror, at det blotte forhold, at straffeloven blev ændret, gjorde, at forsvarsadvokaterne i højere grad fandt anledning til at anvende denne bestemmelse, fordi det jo ikke er så belastende for den enkelte, der har begået mindre grov kriminalitet, at få et tilsyn efter § 68 a sammenlignet med en tidsubestemt straf, hvor man ikke aner, hvornår man er ude af systemet igen.
Jeg husker stadig den forfærdelige historie, som førte os frem til at tage debatten i Folketingets Retsudvalg.
Det var om et par, hvor pigen, som var sent udviklet, sammen med sin kæreste stjal nogle småting i en butik.
Han fik 1 måned, men da vi blev orienteret om sagen, havde hun haft en tidsubestemt straf på 7 år, og det er jo en lidt voldsom forskelsbehandling.
Jeg tror, den er faldet væk med den konsekvens, at vi i virkeligheden har fået flere retspsykiatriske patienter, men det er bare min egen vurdering.
Det, jeg også synes er interessant i denne diskussion, er de oplysninger, vi fik i Folketingets Retsudvalg fra indenrigs- og sundhedsministeren den 18. december, da vi afholdt et samråd om det samme tema.
Ministeren fremhævede, at i 2002 blev 210 personer udsat for drab eller drabsforsøg, og samme år fik 8 sindslidende dom for drab eller forsøg på manddrab, så i den store sammenhæng er det altså ikke voldsomt store tal, vi taler om.
Samtidig understregede
ministeren, at vi skulle holde fast i proportionerne, fordi der ifølge oplysninger fra justitsministeren ikke var tegn på, at der i 2002 var flere psykisk syge, der blev dømt for alvorlig personfarlig kriminalitet, end tilfældet var i 2000 og 2001. Jeg synes, det er vigtigt, at vi holder proportionerne helt på plads, fordi det afgørende er jo at komme ud med et budskab om, at man godt kan være kriminel uden at være psykisk syg, og at psykisk syge ikke pr. definition er kriminelle.
De har i forvejen svært nok ved at få anerkendt deres sygdom som en sygdom på linje med f.eks. en brækket arm.
Men det betyder jo ikke, at vi ikke skal bruge erfaringerne fra de ulykker, der er sket, til at finde ud af, hvad der gik galt og hvorfor.
Der er nogle gruopvækkende eksempler, hvor man efterfølgende ikke kan frigøre sig fra en mistanke om, at der har været problemer med samarbejdet mellem kommune og amt, og derfor synes jeg, det er vigtigt, at vi også i denne diskussion er opmærksomme på strukturreformen.
Det er vigtigt, at vi holder blikket fuldstændig fast rettet mod kommunerne.
Nogle af dem får måske ikke mere end 30.000 indbyggere, og de er ikke store nok til at varetage disse meget, meget komplicerede sager.
I hvert fald har forløbet, efter at vi startede med distriktspsykiatrien og fik udviklet socialpsykiatrien, til fulde vist, at der er mange steder, hvor det halter, og derfor var det også godt, at vi under samrådet blev enige om, at det skulle understreges over for de psykiatriske hospitaler, at udskrivningsaftaler eller koordineringsaftaler altså ikke er en hjemmel, der er lavet for sjov.
Det er en forpligtelse for overlægen på hospitalet at sikre, at en patient ikke udskrives til ingenting.
Så vil jeg gå over i en anden boldgade, som jeg brænder
ret meget for, og det er de mange unge, der sidder rundtomkring på sikrede institutioner eller, i det omfang der ikke er plads her, i almindelige arresthuse.
Utrolig mange af dem har en psykiatrisk lidelse, og mange af dem har en psykiatrisk lidelse, som kræver akut behandling, men der er
bare ikke nogen, der opdager det
Der må ske en systematisk screening af unge, der kommer i statens varetægt, for det kan ikke være rigtigt, at deres psykiatriske lidelser måske får lov til at udvikle sig på en sådan måde, at det bliver helt uholdbart.
Det er vigtigt, at vi får samlet især de unge op.
Indenrigs- og sundhedsministeren nævnte Opusprojektet, og jeg tror, at når Opusprojektet i højere grad bliver gennemført rundtomkring i landet som en naturlig del af den sundhedspolitiske dagsorden, kan vi på sigt få nogle meget store resultater ud af det.
Samlet set synes jeg, det er godt, at vi er kommet frem til et forslag til vedtagelse, der peger fremad.
Jeg synes også, det er godt, at de forskellige ordførere stort set har været ganske nuancerede i spørgsmålet om, hvorvidt der er en reel udvikling af faretruende karakter, når det drejer sig om psykisk syge, der begår kriminalitet.