runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Birthe Rønn Hornbech (V), 2006-02-23:
Jeg vil gerne på Venstres og ikke mindst på mine egne vegne sige, at jeg egentlig synes, det er dybt beklageligt at skulle behandle et sådant lovforslag, hvor vi skal til at bestemme over dommeres bibeskæftigelse.
Første gang, jeg hørte dette problem rejst, var for i hvert fald 10 år siden, hvor Rigsrevisionen kom med en rapport.
Sagen har været nævnt i pressen utallige gange, vi har haft drøftet den her i Folketinget flere gange, og vi har udsendt det ene signal efter det andet i Folketinget og i dagspressen om, at nu måtte dommerne selv lære at sprede bijobbene.
De brugere af voldgiftssystemet, som hårdnakket forlanger de samme højesteretsdommere igen og igen, har kendt problemstillingen og har kunnet følge med i, at vi her fra Folketinget i højere og højere grad blev trætte af, at den spredning, som vi henstillede til skulle ske, ikke kunne finde sted uden lovgivning.
Derfor er det altså, at det lovforslag nu foreligger, og Venstre har været med til udarbejdelsen og står naturligvis bag.
Men jeg synes, det er vigtigt at få sagt, at det her kunne have været undgået, og det kunne navnlig have været undgået, hvis de parter, der nu har afgivet høringssvar, og som stadig fastholder, at alle andre end højesteretsdommere åbenbart er evnesvage, og derfor vil de kun have højesteretsdommere, bare havde lyttet en lille smule til de politiske signaler herindefra.
Der skal ikke være nogen tvivl om, at Venstre fortsat ønsker, at voldgiftssystemet kan anvendes, for det er en smidig form.
Vi ved godt, at der er jurister, der synes, at det er en dårlig idé, fordi man skal kunne se dommene og kunne se dommenes begrundelse, og det danner præcedens, og det er jo også et væsentligt argument, men vi finder nu, det er utrolig vigtigt, at dette voldgiftssystem kan fortsætte.
Naturligvis kan det fortsætte uanset høringssvarene, og parterne vil blive godt tilfredse med de andre dommere, som de så er nødt til at udpege.
For det er jo det, det drejer sig om: Vi skal have spredt de bijob
Jeg tror såmænd ikke, at der er nogen her i Folketinget, der overhovedet har mistillid til de danske domstole, men det er uheldigt, hvis dommere på højere niveau nærmest må betragte deres faste løn som en biindtægt, fordi de henter det meste af deres indkomst andre steder.
Det er helt overordnet begrundelsen for, at vi altså går med til, at der nu fastsættes helt klare regler.
Der er ikke grund til at gå nærmere ind på procenterne.
Der foreligger et betænkningsarbejde, og jeg vil da godt sige tak til domstolene for, at de selv konstruktivt har medvirket.
Vi har så nogenlunde fulgt den betænkning, og den kan vi helt tilslutte os – også de undtagelser, der er tale om.
Vi har selvfølgelig læst høringssvarene grundigt, men vi er altså ikke enige i de indvendinger, der kommer fra erhvervslivet, fra arbejdsmarkedets parter, for naturligvis er der andre end højesteretsdommere, der kan løfte arbejdet.
Det har vi aldrig hørt skulle være noget problem.
Kim Christiansen (DF), 2006-02-23:
Dette lovforslag, som bygger på betænkning 1465 om dommeres bibeskæftigelse, synes Dansk Folkeparti er et skridt i den rigtige retning.
Normalt, kan man sige, er det vel ikke en opgave for Folketinget at blande sig i, hvad folk bruger deres fritid til, men i det her tilfælde er det ikke en mekaniker eller en tømrer, der går ud og laver lidt arbejde i sin fritid.
Derfor er denne lovregulering af dommernes biindtægter efter Dansk Folkepartis mening nødvendig.
I lovforslaget nævnes en række undtagelser, bl.a. er Den Særlige Klageret, Arbejdsretten og Tjenestemandsretten undtaget.
Dette kan man så undre sig lidt over, da de nævnte retter er en del af domstolssystemet og derfor måske rettelig burde indarbejdes i dommernes arbejdstid.
Umiddelbart kunne det også virke, som om der er for få dommere, når det er nødvendigt at bijobbe.
Derfor burde man måske også se på ressourcerne og ikke isoleret se på bijobproblematikken.
Jo flere undtagelser, man indfører i det her lovforslag, jo mere udhuler man sådan set også effekten af det.
Derfor er vi ikke tilhængere af undtagelserne.
I forslaget har man fastsat en indtægtsgrænse for bijob på 50 pct., dog med de førnævnte undtagelser og så set som et gennemsnit over 3 år.
Det må jeg jo så forstå på den måde, at et år kan en dommer bijobbe 100 pct., og næste år kan han så helt undlade at bijobbe, for så giver det jo et gennemsnit på 50 pct.
Det synes vi heller ikke er hensigtsmæssigt, fordi det ikke giver den ønskede effekt med hensyn til habilitet og troværdighed.
Så mangler jeg også klarhed over, om den indberetningspligt for biindtægter, som dommerne pålægges, omfatter alle biindtægter eller kun dem, der er omfattet af loftet, men det kan justitsministeren sikkert svare mig på.
Jeg håber selvfølgelig, det gælder for alle biindtægter, så vi stadig væk kan bevare et overblik over den samlede mængde bijob.
Som sagt i indledningen er det her et skridt i den rigtige retning, men jeg skal ikke lægge skjul på, at vi i Dansk Folkeparti gerne havde set et mere restriktivt forslag.
Tom Behnke (KF), 2006-02-23:
Jeg skal i lighed med andre ordførere give udtryk for, at det er lidt ærgerligt, at det er nødvendigt med et lovforslag.
Det havde været ønskeligt, om den lange og meget brede debat, der har været i offentligheden om dommeres bijob, havde medført, at man i mindelighed havde fundet en løsning på det her.
Men da det ikke har kunnet lade sig gøre, er det nødvendigt med et lovforslag.
Nu kommer der derfor et lovforslag, som lægger op til, at dommerne ikke må have biindtægter, der overstiger 50 pct. af deres løn, men med den fleksibilitet, at man kan se det over en 3-årig periode og derved have den fleksibilitet, der kan være nødvendig, hvis en dommer udfører et lidt omfattende bijob – det kan være en lidt større sag, som verserer, og som måske giver et lidt større afkast.
Så skal det ikke nødvendigvis i sig selv betyde, at dommeren er nødt til at standse halvvejs i det bijob, men naturligvis kan fuldføre opgaven, og at man så ser det over en 3-årig periode.
Der er også åbnet mulighed for nogle undtagelser, når der er tale om nogle af de erhverv, som det ved lov er fastsat at dommere skal beskæftige sig med, og det synes vi også er helt fint.
Med det her lovforslag får vi jo spredt bijobbene noget mere ud, således at der er flere dommere, der kommer til at kunne deles om de her forskellige bijob, og dermed sikrer vi egentlig også, at der er tale om bijob og ikke hovedbeskæftigelse for nogle få dommere, så vi støtter lovforslaget.
Elisabeth Arnold (RV), 2006-02-23:
Formålet med lovforslaget er nærmere at regulere betingelserne for bibeskæftigelse, der varetages af dommere ved siden af hovedstillingen.
Der foreslås en nyordning, der bl.a. har til formål at sikre, at omfanget af bibeskæftigelsen for den enkelte dommer holdes på et rimeligt niveau, og at udpegning af dommere til de forskellige former for bibeskæftigelse sker på en måde, der ikke rejser spørgsmål om dommeres habilitet i hovedstillingen.
Det foreslås endvidere, at der indføres et loft over dommeres indtægter ved bibeskæftigelse, således at en dommer som udgangspunkt højst må oppebære biindtægter, der gennemsnitligt svarer til 50 pct. af lønnen i hovedstillingen over en 3-årig periode, og at ingen dommer over en 3-års-periode må oppebære biindtægter, der overstiger halvdelen af en højesteretsdommers løn i hovedstillingen.
Undtaget fra dette loft er indtægter fra forfattervirksomhed og hverv ved særlige domstole som f.eks. Arbejdsretten.
Endvidere omfatter indtægtsbegrænsningen i de første 3 år efter tiltrædelsen af hvervet ikke indtægter fra hverv, hvor det ved lov er bestemt, at hvervet skal varetages af en dommer.
Det foreslås endvidere, at der oprettes et uafhængigt bibeskæftigelsesnævn, der bl.a. skal varetage en generel administration af dommernes bibeskæftigelse.
Det Radikale Venstre er positivt indstillet over for forslaget.
Det har været meget lang tid undervejs, og dommeres bibeskæftigelse har været et problem, der har været diskuteret i årevis.
Det synes vi er helt i orden, og det støtter vi også.
Derfor har dommerstanden haft en helt klar interesse i, at der blev lovreguleret på området, så de i hvert fald kunne unddrage sig denne form for mistænkeliggørelse, som det er vort indtryk der i høj grad har været i den offentlige debat.
Det forstår vi godt: at dommerstanden har følt sig beklikket på deres hæderlighed, ved at man har kunnet rejse tvivl om deres berettigelse til at deltage i alle disse mange bibeskæftigelser, selv om vi udmærket godt ved, i hvert fald fra radikal side, at utrolig mange gode voldgiftshverv osv. varetages af dommere, som er helt nødvendige.
For at det system i det hele taget skal fungere, skal dommere simpelt hen deltage i alle disse funktioner, ellers ender det jo med, at vi skal belaste domstolene med nøjagtig de samme afgørelser, og så er vi sådan set lige vidt.
Man kunne måske også have ønsket sig, at nævnet, der skal kontrollere reglerne, ikke var besat af dommere.
Anne Baastrup (SF), 2006-02-23:
Man skal juble, når der er grund til det, og dette lovforslag er vi i SF overordentlig tilfredse med.
Det spørgsmål blev selvfølgelig stillet på danskengelsk, men ikke desto mindre var det forbløffende, hvor svært det var for hende at forstå vores engelsk, indtil det gik op for hende, hvad det var, det drejede sig om: at danske højesteretsdommere har ret til at arbejde ved siden af deres hverv som højesteretsdommere.
Det fattede hun simpelt hen ikke.
Hun mente da ellers, at Danmark var et oplyst samfund, som i og for sig kunne sammenlignes med Canada.
Det gav anledning til en hel del debat i Retsudvalget, og derfor er jeg meget glad for, at man på baggrund af SF’s beslutningsforslag rent faktisk tog skridtet til at få løst det her problem.
Man kan selvfølgelig altid, som fru Elisabeth Arnold sagde, præcisere nogle ting og være lidt utilfreds med det, men ikke desto mindre synes jeg, at vi nu skal kippe med flaget og så satse på, at vi fremover får en dommerstand, der fremtræder uafhængig.
For mig er der ingen tvivl om, at den enkelte dommer ikke har nogen som helst veneration eller ikkeveneration for enkelte grupper, som vedkommende sidder som voldgiftsdommer for, ingen tvivl om det.
Men det, der er det centrale, er, at dommeren som sådan skal fremtræde uafhængig, og derfor tror jeg, at den eneste vej frem er, at vi får skærpet reglerne for, hvilke biindtægter de må have, og dette er et skridt på vejen.
Elisabeth Arnold (RV), 2006-02-23:
Lovforslag nr. L 130 indeholder ændringer på flere forskellige områder, og de tre første er Det Radikale Venstre meget positivt indstillet over for.
De handler stort set om, at Danmark skal overholde internationale forpligtelser, bl.a. FN’s Sikkerhedsråds resolution nr. 1540 fra 2004, og det er selvfølgelig fuldstændig oplagt, at Danmark skal gøre alt, hvad vi kan, for at opfylde de pågældende beslutninger.
Forslaget handler også om at modernisere våbenloven og gældende bestemmelser om våben og masseødelæggelsesvåben og endelig om, at der er overensstemmelse mellem den europæiske forordning og den danske våbenlov.
Det synes vi alt sammen er helt udmærket, at vi er på forkant, og at vi sørger for at opfylde de pågældende resolutioner.
Det fjerde element i det her lovforslag, som handler om at lukke op for udenlandske investeringer i dansk våbenfabrikation, er vi straks mere betænkelige ved.
I virkeligheden er der jo en begrænsning i dag gående på andelen af virksomhedsejere fra udlandet, som kan have en dansk krigsmaterielproduktion.
Der vil man gerne have løsnet op og gå fra forbud til kontrol, og det er i princippet ikke noget, vi har noget imod, men vi vil meget gerne vide, hvordan denne kontrol så også kan blive synliggjort.
Hvordan kan vi sikre os, at det bliver gennemskueligt, sådan at vi kan holde øje med systemet og kan gribe ind, hvis det tager overhånd, hvis det går galt på en eller anden måde?
Jeg er ikke fuldstændig tryg ved, at den til enhver tid siddende justitsminister, den til enhver tid siddende forsvarsminister og den til enhver tid siddende udenrigsminister vil handle på en måde, som er i overensstemmelse med det, vi står her og beslutter i Folketinget i dag.
Derfor synes jeg, at det er betænkeligt, at man lukker op sådan uden videre, og jeg vil meget gerne have, at vi diskuterer videre i udvalget, om vi på en eller anden måde kan få sat en barriere, en kontrolmekanisme eller en anden form for klausul ind, som gør, at vi kan have hånd i hanke med, hvad der sker på det her område.
Det skal da ikke afholde mig fra at sige, at jeg i almindelighed synes, at det er fornuftigt, at vi løsner op for stramme korsetter eller stramme begrænsninger for, hvad man i øvrigt gør i dansk erhvervsliv.
Men jeg synes, at vi skal sikre os, at vi på dette specielle og meget følsomme område altså har hånd i hanke med udviklingen.
Hvis vi på nogen måde kan få det klargjort gennem udvalgsarbejdet, medvirker Det Radikale Venstre meget gerne til det.
Tom Behnke (KF), 2006-02-23:
Jeg kan tilslutte mig rækken af ordførere, der lige kort har opsummeret, hvad forslaget går ud på, nemlig at der er tale om, at der ligger en FNresolution og en EU-forordning, som vi jo allerede sådan set efterlever i dag, men at det så rent teknisk er en fordel, at vi lige får det skrevet ind i forslaget, således at det er helt i overensstemmelse med de spilleregler, der er.
Når vi kigger på masseødelæggelsesvåben, er det jo, som ministeren også skriver i forslaget, i dag sådan lidt paradoksalt, at de faktisk er omfattet af de samme spilleregler, som gælder for tilladelsespligtige våben, og at ministeren faktisk kan give tilladelse til dem i dag.
Det gør ministeren naturligvis ikke, men det er klædeligt, at vi nu får ændret paragrafferne, således at det altså ikke kan lade sig gøre, og så det står krystalklart, at der er et generelt forbud.
Hvis vi ser på de tilfælde, hvor der er tale om en forsætlig overtrædelse af våbenlovens bestemmelser, er vi også meget tilfredse med, at man der nærmest pr. automatik ryger op i straffelovens bestemmelser, så vi dermed har en helt anden strafferamme på op til 6 års fængsel at gøre godt med over for de banditter, der ikke kan finde ud af at opføre sig ordentligt.
Det næste element handler om muligheden for udenlandske virksomheder og personer for at investere i danske krigsmaterielproducerende virksomheder.
Der synes vi jo i denne globaliserede verden, hvor vi handler på tværs af landegrænser, at der ikke er nogen problemer i det.
Det er kun rimeligt, at den mulighed er til stede, naturligvis således at de pågældende virksomheder til stadighed skal efterleve både danske og internationale regler, selvfølgelig skal de det.
Det gør ikke nogen forskel, hvilken nationalitet direktøren i det pågældende firma har.
Det næste, der gør sig gældende, og som vi er meget trygge ved, er, at det altså kræver en særskilt tilladelse fra justitsministeren i hvert enkelt tilfælde, og at man går ind og vurderer den enkelte sag, inden der gives mulighed for investering.
At der bliver en mulighed for udenlandsk investering kan vi også støtte fra konservativ side, så alt i alt støtter vi lovforslaget.
Per Clausen (EL), 2006-02-23:
Jeg kan ikke se nogen steder i det her lovforslag, at man særlig vil støtte udviklingen af våbenproduktion, der skulle reducere de civile tab.
Det indgår ikke i behandlingen.
Her indgår en generel åbning for, at vi skal spille en større rolle i våbenproduktionen.
Så vil jeg bare tilføje til hr. Hans Kristian Skibby
, at det, at man udvikler nogle forsvarsredskaber, der gør, at man selv ikke bliver ramt af modparten, desværre ikke altid fører til, at man agerer mere humant over for modparten og modpartens civile samfund.
Tværtimod kan det jo give anledning til en meget aggressiv adfærd, at man siger: De har ingen mulighed for at ramme mig, så derfor kan jeg roligt behandle dem, som det passer mig.
Jeg tror, at hr. Hans Kristian Skibby både tager fejl af udviklingen og i hvert fald tager fejl af det her lovforslags indhold.
John Dyrby (S), 2006-02-23:
I fravær af vores ordfører på dette område, hr. Per Kaalund, har jeg fået lov til at holde ordførertalen.
Det er sådan, at L 130 kan deles op i tre dele: våben, tortur og krigsmateriel.
Der er ingen tvivl om, at terrorisme og usikkerhed præger den internationale udvikling, og at masseødelæggelsesvåben udgør en trussel, en meget alvorlig trussel, mod det internationale samfund.
Masseødelæggelsesvåben, hvad enten der er tale om kemiske, biologiske eller andre former, er naturligvis særdeles farlige og kan forårsage meget store tab af menneskeliv.
Der er ingen tvivl om, at bekæmpelse af terrorisme også skal stå højt på dagsordenen i denne sammenhæng.
Mange af de produkter, der anvendes til masseødelæggelsesvåben, kan som bekendt bruges til fredelige, civile formål, og det rejser jo lidt af en problemstilling.
Hidtil har der været et tilladelsessystem, og det afløses nu af et direkte forbud.
For os er det vigtigt, at lovforslaget også lægger op til, at alle handlinger i tilknytning til masseødelæggelsesvåben bliver forbudt, det drejer sig om indførsel, udførsel, transport, anvendelse, fremstilling og lignende, så der overhovedet ikke efterlades nogen tvivl om, at det, der har med masseødelæggelsesvåben at gøre, er forbudt og skal straffes.
Med hensyn til tortur er det desværre sådan, at vi må erkende, at der mange steder i verden udøves tortur og anden umenneskelig handling.
Det er naturligvis helt forbudt, og det fremgår også af en række internationale konventioner, som Danmark har tiltrådt.
I forbindelse med udøvelsen af tortur anvendes en række instrumenter og midler til henrettelse, tortur og anden grusom behandling, og den del af lovforslaget, der omfatter EU’s forordning om handel med visse varer, der kan anvendes til henrettelse, tortur eller anden grusomhed, umenneskelighed eller nedværdigende behandling eller straf, gælder umiddelbart i Danmark og har forrang for national ret.
Det betyder, at lovforslaget medfører, at udførsel af instrumenter og lignende gøres forbudt, hvilket vi naturligvis kan støtte helt og fuldt.
Med hensyn til krigsmateriel er det jo sådan, at Danmark har en forholdsvis lille og begrænset våbenproduktion, i 2003 på ca. 1,5 mia. kr.
Produktionen er fordelt på et meget lille antal firmaer og vedrører primært navigationsudstyr og styresystemer.
I fremtiden vil der være mulighed for, at dansk industri kan udvide aktiviteterne, men det virker hæmmende, at der efter gældende lovgivning stilles krav om dansk ejerskab, og at der kun er begrænset mulighed for udenlandsk medejerskab.
Der er f.eks. direkte forbud i lovgivningen mod udenlandsk medejerskab i danske aktieselskaber på over 40 pct., men det stigende internationale samarbejde på krigsmaterielområdet bl.a. vedrørende kombinationsaftaler gør det nødvendigt at ændre den gældende lovgivning fra forbud til kontrol, således som det er foreslået.
Vi kan også støtte den del af forslaget, og alt i alt kan jeg meddele, at vi kan støtte det samlede lovforslag.
Michael Aastrup Jensen (V), 2006-02-23:
Lovforslag nr. L 130, som vi nu skal behandle, indebærer ændringer i våbenloven, straffeloven og krigsmaterielloven relateret til det, som kan betegnes som masseødelæggelsesvåben som en decideret fællesbetegnelse for atomvåben, biologiske og kemiske våben.
Set i lyset af den internationale terrorisme, hvor truslen mod fundamentale samfundsmæssige interesser kommer fra slyngelstater og terrororganisationer, er ikke mindst kontrollen med spredning af masseødelæggelsesvåben helt essentiel også for et lille land som Danmark.
FN’s Sikkerhedsråds resolution nr. 1540 om ikkespredning af masseødelæggelsesvåben til særligt ikkestatslige aktører er bl.a. derfor blevet til som led i en aktiv rolle i kampen mod terrorisme og mod spredning af masseødelæggelsesvåben.
Nærværende lovforslag skal derfor sikre, at vi også i Danmark vedtager og håndhæver en national lovgivning, der bl.a. forbyder terroristers adgang til masseødelæggelsesvåben, jævnfør forpligtelserne i FN-resolutionen.
Derudover moderniserer og opdaterer vi med lovforslaget også de gældende bestemmelser i våbenloven og straffeloven om masseødelæggelsesvåben, ligesom forslaget også har til formål at ændre reglerne om udførsel af våben, således at det kommer til at fremgå udtrykkeligt af våbenloven, at EU’s forordning fra 2005 finder anvendelse i de tilfælde, hvor våbenloven og forordningen overlapper hinanden.
Hvis vi kigger på bestemmelserne i krigsmaterielloven, er de i dag yderst begrænsende, hvad angår muligheden for udenlandsk ejerskab i krigsmaterielproducerende virksomheder i Danmark.
På baggrund af ikke mindst det stadig stigende internationale samarbejde på krigsmaterielområdet forringer de eksisterende bestemmelser således i høj grad de danske virksomheders muligheder for udenlandske investeringer.
Derfor er vi i Venstre positive over for, at mulighederne for udenlandsk ejerskab i danske krigsmaterielproducerende virksomheder udvides.
Idet jeg i øvrigt tillader mig at henvise til lovforslaget og de ledsagende bemærkninger, jeg er kommet med, kan jeg på vegne af Venstres folketingsgruppe anbefale forslaget til ikke bare velvillig, men så sandelig også til effektiv behandling i Folketinget.
Hans Kristian Skibby (DF), 2006-02-23:
Lovforslaget nr. L 130, som vi her skal behandle, lægger i sin helhed op til en række forbedringer.
Dels har de enkelte tilretninger til formål at sikre, at Danmark opfylder de FN-forpligtelser, som vi tiltrådte ved vedtagelsen af FN’s Sikkerhedsråds resolution nr. 1540 i april måned 2004 vedrørende aftale om ikkespredning af masseødelæggelsesvåben, dels sikrer lovforslaget en generel opdatering af de gældende bestemmelser i våbenloven og straffeloven om masseødelæggelsesvåben, som er indeholdt og videreført i den gældende lov, der tager sit udgangspunkt helt tilbage i 1934.
Ligeledes tjener lovforslaget et godt formål ved at ændre reglerne om udførsel af våben, som tillige er omfattet af EU’s forordninger om handel med visse varer, der kan anvendes til henrettelse, tortur eller anden umenneskelig behandling.
Denne EU-forordning har som beskrevet i lovforslaget forrang for national ret, og på den baggrund er den eksisterende lov utidssvarende og vil med lovforslagets vedtagelse blive opdateret med en klar præcisering.
På dette område har der frem til nu været tale om et reelt forbud, og dette forbud ændres nu således til en statslig kontrol, hvor Justitsministeriet foranlediger en kontrol ud fra bl.a. udenrigspolitiske og sikkerhedsmæssige hensyn.
Sluttelig vil Dansk Folkeparti gerne komplimentere justitsministeren for, at man i høringsprocessen har valgt at lytte til problematikken om transport af masseødelæggelsesvåben, hvor transporten sker i fuld overensstemmelse med internationale aftaler om ikkespredning af masseødelæggelsesvåben og dermed inden for rammerne af de traktater, som Danmark har tiltrådt.
Dansk Folkeparti kan med de bevæggrunde anbefale lovforslaget til vedtagelse.
Per Clausen (EL), 2006-02-23:
Jeg vil starte med at spørge justitsministeren, om hun ikke er enig i, at når 824 velfærdsbesøg i svinestalde i Danmark fører til, at man afslører 216 forhold med syge dyr, der ikke passes ordentligt, så er vi faktisk i den situation, at vi må konstatere, at der er noget meget alvorligt galt, og at en af de ting, vi kunne gøre ved det, var at sikre, at risikoen for at blive opdaget blev radikalt forøget, for der er tilsyneladende ikke tale om enkeltstående tilfælde, men om en forholdsvis systematisk overtrædelse af de regler, der gælder.
Per Clausen (EL), 2006-02-23:
Nu er det jo ikke, fordi det hensætter mig i sådan en panikstemning, at vi ved de kommende finanslovforhandlinger skal kunne pege på finansiering i størrelsesordenen 3,2 mio. kr.
Jeg tror, det vil kunne håndteres.
Måske vil det endda kunne håndteres sådan, at vi kan finde nogle penge, som regeringen også er enig om man kan bruge til det her.
Det vil jeg ikke afvise, det synes jeg nok kan lade sig gøre.
Men det, som står tilbage, uanset Fødevarestyrelsens synspunkter i den her sag, er, at vi altså har et meget omfattende sæt af overtrædelser.
Der er mange, som ikke overholder reglerne.
Så er det bare, jeg stiller spørgsmålet: Tror ministeren ikke, at hvis man øgede risikoen for at blive snuppet, ville det faktisk have en synlig effekt?