runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-10:
Der må være en ridse i hr. Ole Stavads plade, for hr. Ole Stavad bliver ved med at falde ned i samme rille og køre den samme argumentation, og det på trods af at vi lige har hørt ministeren udrede spørgsmålet om kommunernes medfinansiering, hvor det udtrykkeligt blev sagt, at grundbidraget skulle være ens, hvad angår belastningen for alle.
Det vil sige, at der ingen forskel er.
Men det er klart, at takstbidraget vægter forskelligt.
Hvis man skal betale 1.000 kr. for et indgreb, vægter 1.000 kr. jo forskelligt, alt efter om det er en kommune med et stort budget eller en kommune med et lille budget.
Når man fremhæver Kjeld Møller Pedersen, skal man jo fremhæve, at Kjeld Møller Pedersen ikke var imod, at kommunerne medfinansierede.
Det eneste, han satte spørgsmålstegn ved, var spørgsmålet om, hvordan incitamentet virker.
Når man så bruger eksemplet Norge, er man så upræcis som overhovedet muligt, for Norge er i en ganske anden situation, hvor der ikke har været et direkte valg.
Men jeg skal jo også stille et spørgsmål: Kommunerne skal finansiere med 13,3 mia. kr. ...
Margrethe Vestager (RV), 2005-06-10:
Som kolleger tidligere har været inde på, foreligger der et bilag, som viser, hvad de enkelte kommuner kommer til at erlægge i kommunal medfinansiering af sundhedsvæsenet, og når fru Inger Støjberg har været spurgt om det, bliver der henvist til udligningsreformen.
Hvilken rolle kommer udligningsreformen til at spille i forbindelse med den kommunale medfinansiering?
Inger Støjberg (V), 2005-06-10:
Jeg vil gerne sige til fru Anne Baastrup, at jeg aldrig nogen sinde har nævnt, at man skulle få tættere adgang til sundhedsvæsenet.
Det, jeg har sagt, er, at man nu stiller befolkningen mere lige, så befolkningen får mulighed for at få den samme service i hele landet uanset de forskelle på indkomster og udgiftsbehov, der måtte være regionerne imellem.
Det er det, der er det væsentlige i den her reform.
Det er det, der er det væsentlige i finansieringen af sundhedsvæsenet og dermed også af regionerne.
Anne Baastrup (SF), 2005-06-10:
Jeg vil indrømme, at jeg synes, det er meget, meget svært at få en dialog med fru Inger Støjberg.
Men o.k., fru Inger Støjberg mener altså ikke, at den kommunale medfinansiering kommer til at koste kommunerne penge.
Svaret på, hvor de penge så kommer fra, og hvad det er for et regneeksempel, ministeren selv i svar på spørgsmål 8 har lavet, blæser så i vinden.
Men fru Inger Støjberg siger nu, at den danske befolkning får tættere adgang til sundhedsvæsenets ydelser.
Skal det forstås på den måde, at den her kommunalreform med større regioner betyder, at vi får flere hospitaler, der kommer til at ligge tættere på borgerne, eller hvad er det for en filosofi eller måde at se lovforslaget om regionernes finansiering på, der gør, at fru Inger Støjberg med nogen ret kan sige, at der bliver mere lighed?
Fru Inger Støjberg må da kunne forstå, at der ikke er nogen af os, der har set udligningsreformen.
Måske har fru Inger Støjberg set den.
Vi andre har i hvert fald ikke.
Så hvor er det, den lighed kommer ind?
Hvor mange flere hospitaler får vi ud af det her?
Inger Støjberg (V), 2005-06-10:
Jeg vil blot sige, at nu håber jeg sandelig, at fru Anne Baastrup er fuldstændig klar over, at der kommer en udligningsreform i halen af kommunalreformen her.
Jeg vil bare understrege, at for Venstre er det væsentligt, at ligegyldigt hvor man som indbyg ger bor i Danmark, er det ikke kommunens indkomster eller udgiftsbehov, der afgør, om man har lige adgang til sundhedsvæsenet. Så punkt 1 er, at vi laver en finansieringsmodel, der gør, at alle borgere i landet nu får en mere jævn adgang til sundhedsvæsenet, så serviceniveauet bliver det samme.
Punkt 2 er, at der efter det her kommer en udligningsreform.
Anne Baastrup (SF), 2005-06-10:
Nu ved jeg ikke helt, om fru Inger Støjberg er klar over, at den måde, man finansierede sundhedsvæsenet på, oprindelig stod i lovforslag nr. L 74, sundhedsloven.
Man har nu lavet et ændringsforslag, således at finansieringen af sundhedsvæsenet er kommet over i lov om regionernes finansiering.
Derfor har fru Line Barfod fuldstændig ret i at stille spørgsmålet til fru Inger Støjberg.
Hvad er fru Inger Støjbergs kommentarer til, at Københavns Kommune skal betale 1,37 mia. kr. og Gentofte Kommune skal betale betydelig mindre?
Det har intet at gøre med udligning, det er den medfinansiering, der ligger i hele finansieringen af regionerne.
Jeg håber da så sandelig, fru Inger Støjberg er klar over, hvad det er for et lovforslag, vi behandler.
Det er lov om regionernes finansiering med ændringsforslag ovre fra sundhedsloven.
Inger Støjberg (V), 2005-06-10:
Derudover går fru Line Barfods spørgsmål i høj grad på en udligningsreform, og det er jo netop sådan, at der, når kommunalreformen er kørt igennem, vil blive lavet en ny udligningsreform, men det er ligesom en anden debat.
Line Barfod (EL), 2005-06-10:
Jeg er fuldstændig klar over, at det er regionernes finansiering, vi drøfter under det her forslag, og det er i et bilag til det her forslag, i et svar på spørgsmål 8, at man kan se oversigten over, hvor meget kommunerne kommer til at betale på sundhedsområdet både som brugerbetaling og som grundbidrag.
Det er derfor, jeg spørger til de store forskelle, der bliver, for det har jo betydning for kommunerne og dermed også for borgerne, hvis der bliver så store forskelle, og vi ikke kan få at vide, om udligningsreformen vil udligne det her, eller få en garanti for, at der vil være lige vilkår i kommunerne.
Med det, der er lagt op til med hensyn til finansieringen, er det jo også meningen, at kommunerne skal overtage en stor del af forebyggelsen og det sundhedsfremmende.
Det er ret afgørende for borgernes sundhed, om der er økonomi til det i kommunerne, eller om de skal betale det hele i brugerbetaling for sygehusindlæggelser.
Inger Støjberg (V), 2005-06-10:
Nu er det jo finansieringen af regionerne, vi taler om her, og dermed også i høj grad finansieringen af sundhedsvæsenet.
Jeg synes, det er vigtigt at lægge vægt på, at med det nye finansieringssystem, som der er lagt op til på sundhedsområdet, som jo specielt er regionernes opgave, gives der lige adgang, ligegyldigt hvor man bor henne i landet, til at komme på sygehuset.
Der gælder den samme service til borgerne, ligegyldigt hvor man bor.
Margrethe Vestager (RV), 2005-06-10:
Det er, tror jeg, klart for alle, hvad det er for et lovforslag, vi behandler, efter flere holmgange om det.
Når jeg bringer spørgsmålet om udligningsreformen på banen, er det, fordi fru Inger Støjberg selv gjorde det i sit svar til nogle af de ordførere, der tidligere har taget korte bemærkninger.
Hvis beskeden fra Venstre i dag er, at den kommunale medfinansiering vil blive neutraliseret i udligningsreformen, er det en ny oplysning, og så tror jeg, at mange kommuner vil lægge deres sundhedsarbejde anderledes an, end de ellers havde forestillet sig, når de har set den liste, som Indenrigsministeriet har lavet over, hvor meget de kommer til at bøde for at medfinansiere sundhedsvæsenet.
Pia Gjellerup (S), 2005-06-10:
Efter denne fine afrunding og kvittering til dem, der er med til vejs ende, når vi ved tredjebehandlingen skal stemme for dette lovforslag, vil jeg, hvis vi nu lægger til grund, som indenrigsministeren indledte med, at regeringen og bl.a. Socialdemokratiet har delt intentioner fra start af, sige: Hvis vi nu tager det udgangspunkt, har man godt nok været grumme dårlig til at skrive det i lovgivningen og var grumme lang tid om at finde ud af at rette det.
Men så kan vi også kvittere med: Bedre sent end aldrig.
Hermed sluttede forhandlingen, og lovforslaget overgik derefter til tredje behandling.
Lige for en god ordens skyld skal jeg sige, at vi ikke har støttet det betænkningsbidrag, som regeringspartierne og Dansk Folkeparti nævner om tjenestemændene.
Det er nemlig i uoverensstemmelse med, hvordan vi mener tjenestemænd retligt bør behandles, og derfor har vi et omhyggeligt ændringsforslag, som angiver, hvordan vi også løser den problemstilling med amterne.
Vi mener, det er fuldstændig afgørende, at vi, ligesom det altid har været sikret i de mange, mange situationer, hvor vi har lavet ændringer for tjenestemændenes ansættelse, sikrer dem deres grundlæggende rettigheder med hensyn til løn, med hensyn til pension og med hensyn til, hvor meget de skal tåle at bevæge sig geografisk fra den arbejdsplads, de har haft, og hvor meget de skal tåle at indgå i helt andre arbejdsmæssige konstellationer – det er det, der hedder passende arbejde.
Men man kan sagtens sikre det, det har man prøvet i en række andre sammenhænge, uden at skulle gøre vold på de rettigheder.
Her lægges der op til, at man i nogle situationer ville kunne gøre vold på de rettigheder, der er grundlæggende.
Det synes jeg er et frygtelig dårligt svar i hvert fald for en lovgiver.
Vi burde lave en lovgivning, hvor det ikke forudses, at man skal til domstolene.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-10:
Amterne bliver nedlagt, og det betyder, at amterne som arbejdsgivere ophører.
I den forbindelse er der en række amtslige tjenestemænd, som skal overføres til anden ansættelse.
Nu har vi hørt fru Pia Gjellerup redegøre for, at Socialdemokratiet stemmer for dette lovforslag og opnår nogle forbedringer, men der er jo det problem, at den arbejdsplads, hvor tjenestemændene i dag er ansat, ophører, og de skal nu ansættes et andet sted.
Her bliver der sagt, at det er en tvangsmæssig forflyttelse, en forringelse af rettigheder og på kanten af, hvad de måtte tåle.
Jeg vil gerne høre fru Pia Gjellerup, som jo er en del af det her aftalekompleks, når det drejer sig om medarbejdernes rettigheder, redegøre for, hvordan det står til for tjenestemændene.
Pia Gjellerup (S), 2005-06-10:
Synderen er nu altså ikke den, der griber en anden i at lyve.
Men forslaget er blevet meget bedre.
Det er blevet ændret helt i forhold til den ambition, regeringen havde.
Bl.a. er det meget, meget klart med hensyn til tavshedspligten og med hensyn til proceduren for, hvordan medarbejderne skal orienteres, hvordan de skal høres, og hvordan de skal have begrundelse.
Den forpligtelse var der ikke.
Hvorfor havde man ikke skrevet den, hvis man syntes, at det var fuldstændig rimeligt at gøre?
Og hvorfor strittede man så lang tid imod?
Det var da nok, fordi man ikke så gerne ville have, at det stod der som en forpligtelse.
Så vi har fået nogle ændringer, som gør, at vi synes, at vi kan bære at stemme det her forslag igennem, som vi ville have fået stemt igennem med Venstre, Konservative og Dansk Folkeparti i en udgave, der ville have været fuldstændig uacceptabel, hvis vi ikke havde været der og skaffet de ændringsforslag, som vi om lidt skal stemme om.
Så jeg er faktisk meget glad for, at det på dette område er lykkedes at lave substantielle lovgivningsmæssige ændringer, som gør, at medarbejderne og dermed borgerne bliver behandlet betydelig bedre, at de bliver behandlet sådan, at de har nogle redskaber at forsvare deres rettigheder med og en vis ramme for, at de kan koncentrere sig om det arbejde, der er vigtigt at udføre for borgerne, i stedet for at de skal koncentrere sig forfærdelig meget om deres egen situation.
Hr. Leif Mikkelsen har helt rigtigt iagttaget, at det kunne være meget bedre, men det havde krævet et andet flertal i Folketinget.
Leif Mikkelsen (V), 2005-06-10:
Der er åbenbart ikke særlig snævre grænser, når fru Pia Gjellerup her på talerstolen står og beskylder andre for at lyve.
Det mener jeg faktisk er særdeles stærke udtalelser.
Det, jeg peger på, er jo, at fru Pia Gjellerup står og udtaler sig om det her lovforslag med en masse kritiske bemærkninger, og det må jo tolkes derhen, at det ikke er, som fru Pia Gjellerup ønsker sig.
Men virkeligheden er, at Socialdemokraterne stemmer for lovforslaget.
Altså kan man lave det ræsonnement, at Socialdemokraterne tilslutter sig det forslag, vi havde lagt frem, med de hensigter det har.
Der ville jo ikke være noget at være utilfreds med, hvis det var andre, der havde lavet det.
Så jeg undrer mig stadig væk over, at jeg herfra skal beskyldes for at tale usandt.
Det er helt urimeligt.
Pia Gjellerup (S), 2005-06-10:
Vi har fået væsentlige forbedringer i den aftale, vi har fået med regeringen.
Vi har fået nogle forbedringer, som er stik modsat det, regeringen havde lagt op til.
Det kan hr. Leif Mikkelsen gøre i en Venstrevælgerforening eller et forsamlingshus.
Det er også dårlig skik, det er ikke nogen opfordring, men fra Folketingets talerstol er det direkte elendigt.
Bare det ene eksempel: Der står klart, at tillidsrepræsentanterne har tavshedspligt over for alt, hvad de måtte erfare, altså også over for den pågældende ansatte.
Det ville være i strid med loven, om man gjorde det, der nu står i loven man må.
Så god fornøjelse med at bilde andre ind, at vi bare har tilsluttet os noget, som regeringen har lagt op til.
Men vi mener, at vi kunne have gjort noget, der var betydelig bedre, hvis der havde været et flertal i Folketinget for det.
Vi mener faktisk, at vi herindefra, samtidig med at vi lægger op til meget, meget, meget store flytninger af mange, mange mennesker og mange, mange opgaver, også skulle have påtaget os at sikre, at de medarbejdere, der skal lave alt arbejdet, faktisk ville kunne få ro i deres egen situation til at koncentrere sig om det arbejde, de skal lave for borgerne i forbindelse med omsorg, undervisning og service.
Det er det, vi forlanger af dem.
Nu skal de desværre også, og det er det, der ikke er blevet godt nok, bruge en del kræfter på deres egen situation.
Leif Mikkelsen (V), 2005-06-10:
Når man hører fru Pia Gjellerups tale her, står man og bliver lidt i tvivl om, hvorvidt Socialdemokraterne egentlig støtter lovforslaget med så meget, som der egentlig var i vejen.
Men jeg går ud fra, at det gør Socialdemokraterne i forlængelse af forløbet.
Vi erindrer jo alle forløbet, hvor vi, som jeg har nævnt, på skrift skitserede vores hensigter, som de har været hele tiden.
Det tilsluttede Socialdemokraterne sig så, og det er fint.
Jeg vil gerne spørge: Hvis Socialdemokraterne nu havde magt, som de har agt, ville de så benytte en sådan chance til at sætte det lokale selvstyre ud af kraft ved her at lovgive sådan, at de lokale politiske ansvarlige var bundet på hænder og fødder med hensyn til strukturændringer og forandringer i den offentlige sektor et langt stykke frem, ja, måske endda til første valgperiode?
Er det det, vi kunne have set fra Socialdemokratiets side, hvis vi havde haft det forkerte flertal her i Folketinget?
Pia Gjellerup (S), 2005-06-10:
Nu ved jeg ikke, om det er almindelig uvilje, eller om det bare er manglende sans for forberedelse, der gør, at jeg bliver stillet dette spørgsmål.
For det har været offentligt tilgængeligt, hvilke ændringsforslag vi er gået til forhandling med, og de ændringsforslag var den vare, vi gerne ville levere.
Men vi sidder over for en regeringskonstellation, der har et flertal med Dansk Folkeparti, som ikke ville flytte sig længere.
Jeg vil ønske held og lykke med at få givet en anden beskrivelse af, hvordan demokratiet fungerer, end sådan som det fungerer herinde.
Vi er kommet langt, vi har givet en række redskaber, vi har fået fjernet den helt absurde tavshedspligt, og det gør, at der er et stykke fagligt arbejde.
Men det er ikke et stykke arbejde, som kan ske i det læ, der burde have været, og som vi også har bedt om til forhandlingerne, hvor vi kom med 29 sider ændringsforslag.
Det kommer ikke til at ske i læ af en tryghedsgaranti; der var ingen muligheder.
Hr. Eigil Andersen ville måske have foretrukket, at man så var gået og havde sagt: Godt, så vil vi heller ikke skaffe nogen gode redskaber, så vil vi ikke fjerne tavshedspligten.
Så dumme forhandlere har Socialdemokraterne ikke.
Eigil Andersen (SF), 2005-06-10:
Det, der ligger i de her kommentarer fra de forbundsformænd, jeg har henvist til, er jo, at Socialdemokratiet ikke har leveret varen.
Man har ikke leveret tryghed i ansættelsen.
Selvfølgelig lever fagforbundene i den virkelighed, at de tager udgangspunkt i det, som bliver aftalt.
Og selvfølgelig er det klart, at de så prøver at få lavet disse tryghedsaftaler i hver enkelt kommune og i hvert enkelt amt.
Men jeg er overbevist om, at der vil være mange kommuner, som ikke vil indgå disse tryghedsaftaler.
Når det så er på frivillig basis, vil jeg spørge, om Socialdemokratiet ikke burde have medvirket til og sørget for, at der blev en ansættelsesgaranti på f.eks. 3 år, sådan som FOA og HK/Kommunal har foreslået.
Leif Mikkelsen (V), 2005-06-10:
Fru Anne Baastrup siger, at det er blevet lidt bedre.
Jeg vil sige, at det er blevet meget godt, og derfor er det selvfølgelig irrelevant at spørge om filosofien bag Venstres politik med hensyn til det enkelte menneske her.
Det er en lovgivning, der sikrer medarbejderne i en proces, hvor vi peger på, at når jobbet flytter, så flytter personer med.
Det gør pengene også, og virksomhedsoverdragelsesreglerne gælder.
Der tages særdeles meget hensyn til det enkelte menneske.
Det flugter fint med Venstres ideologi og den måde, vi behandler medarbejdere på, og derfor er lovgivningen præcis, som den skal være.
Anne Baastrup (SF), 2005-06-10:
Jeg er godt klar over, at der er kommet et ændringsforslag, men det ændringsforslag afhjælper ikke problemet.
Mit spørgsmål var: Hvad er filosofien bag den måde at behandle folk på?
Det kan godt være, at det er blevet ændret, at det er blevet lidt bedre, men det er slet ikke en almindelig overholdelse af forvaltningslovens regler for beskyttelse af personalet.
Det ved eller burde hr. Leif Mikkelsen vide.
Hr. Leif Mikkelsen må også som Venstremand kunne beskrive over for mig, hvad det er for en ideologi, Venstre nu er blevet besjælet af, nemlig at det er fuldstændig flintrende ligegyldigt med det enkelte menneske. Det vigtige er, hvordan systemet kommer til at fungere.
Jeg er fuldstændig klar over, at Socialdemokratiet og De Radikale via vores mange, mange konferencer og høringer har fået overbevist Venstre om, at det var en dårlig idé, og har fået det mildnet lidt, men jeg spørger om, hvad det er for et menneskesyn, hvad for en filosofi og ideologi, der ligger bag denne her behandling af folk.
Leif Mikkelsen (V), 2005-06-10:
Jeg vil gerne vide, hvorfra fru Anne Baastrup har det, at vi fratager nogle de rettigheder, de har i henhold til gældende regler.
Vi fratager ikke nogen noget, og derfor kan jeg selvfølgelig ikke besvare spørgsmålet sådan, som fru Anne Baastrup måske ønsker det.
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-10:
Mit spørgsmål fra før var, om ikke hr. Ole Stavad kunne forestille sig, at de 13,3 mia. kr. ville være et incitament for kommunerne.
Ministeren sagde jo netop, at man skulle udligne, men at man ikke ville udligne 100 pct., for derved ville kommunerne miste incitamentet.
Vil det ikke virke som et incitament for kommunerne til at skabe et lokalt sundhedstilbud, opbygge sundhedscentre, forøge servicen inde på sundhedsområdet og i øvrigt udbygge forebyggelsesindsatsen?
Anne Baastrup (SF), 2005-06-10:
Jeg vil godt spørge hr. Leif Mikkelsen om, hvad den egentlige begrundelse er for, at et parti som Venstre, der på et eller andet tidspunkt – i hvert fald i min historieopfattelse – har taget udgangspunkt i det enkelte menneske, kan forestille sig at komme med et lovforslag, hvor man fratager mennesker, der er ansat i kommuner, amter og stat, retten til at være omfattet og beskyttet af forvaltningslovens regler?
Hvad er det for en filosofi, der ligger bag en sådan behandling af personalet?
Eigil Andersen (SF), 2005-06-10:
Det forlig, som er indgået på det her område om tryghed i ansættelsen og måske især mangel på samme, er blevet kritiseret skarpt af flere forbundsformænd.
Formanden for FOA, Dennis Kristensen, siger, at tryghedsordningen i staten ikke er lovfæstet, og at anbefalingerne til kommuner og regioner overhovedet intet forpligtende har i sig.
Endelig har vi Bente Sorgenfrey, der er formand for FTF.
Hun siger, at aftalen ikke løser problemet for de ansatte i amter og kommuner, som der trods alt er flest af.
Derfor vil jeg gerne spørge fru Pia Gjellerup: Når et sådant forlig som det, der her er indgået, bliver karakteriseret på den måde, som det bliver af disse forbundsformænd,
Pia Gjellerup (S), 2005-06-10:
Jeg vil da gerne sige tak til den konservative ordfører for et redeligt indlæg.
Jeg vil bare spørge til de ændringer, som vi aftalte, og som er udmøntet i ændringsforslag: Ville regeringen have fundet på dem helt af sig selv?
Det er det ene.
Ja, indenrigsministeren står og råber, at det ville de, men det er da underligt, at man så skriver noget helt modsat i et ændringsforslag af, hvad man har skrevet i lovforslaget, så det kan hr. Christian Wedell-Neergaard måske som det andet fortælle om.
Hvad er grunden til, at man påbød tavshedspligt i lovforslaget, og at man så pludselig, men efter ret langvarige forhandlinger skrev det modsatte i et ændringsforslag?
Eigil Andersen (SF), 2005-06-10:
Det er det, som man har ønsket.
Det, man nu har fået, er særdeles lidt, som deres udtalelser også viser.
Pia Gjellerup (S), 2005-06-10:
Nu har jeg ikke den manglende tiltro til, hvad de faglige ledere, som hr. Eigil Andersen refererer til, kan lave i deres organisationer med deres medlemmer og for deres medlemmer.
Her bliver der nemlig skaffet dem nogle redskaber, som de vil kunne bruge.
Det vil ikke være muligt at komme så langt med sikkerhed som det forslag, SF og Enhedslisten stiller, men det vil være muligt at komme ganske langt på en lang række områder.
Så er det, jeg spørger: Er det virkelig sådan, at hr. Eigil Andersen mener, at ét godt skridt er dårligere end måske en hel masse skridt, som bare ikke bliver vedtaget?
Det synes jeg faktisk er skuffende.
Jeg vil sige, at hr. Eigil Andersen jo stadig selvfølgelig ikke refererer de faglige ledere for deres fyldestgørende vurdering, for jeg vil da gerne bare helt stilfærdigt og personligt endda sige, at jeg gerne vil kvittere for den tak, jeg har fået for indsatsen og de resultater, der er nået.
Eigil Andersen (SF), 2005-06-10:
Her vil jeg sige, at der ikke er tale om ét godt skridt ud af et par stykker, men der er tale om ét godt skridt ud af 250 formentlig.
Jeg mener, der er et punkt, hvor man politisk bliver nødt til at overveje, om man vil lade sig spise af med ethvert minimalt fremskridt, som man kan fremskaffe, eller om det i virkeligheden i nogle situationer ikke medvirker til at skabe uklarhed i debatten og over for befolkningen om, hvad det egentlig er, der foregår.
Pia Gjellerup (S), 2005-06-10:
Jeg skal bare spørge hr. Eigil Andersen helt enkelt: Er ét godt skridt, der bliver vedtaget, dårligere end to skridt, der blot bliver foreslået, men ikke vedtaget?
Christian Wedell-Neergaard (KF), 2005-06-10:
Det Konservative Folkeparti kan naturligvis støtte dette lovforslag, og det kan vi, fordi det jo regulerer spørgsmålet om at flytte i titusindvis af medarbejdere i forbindelse med amternes nedlæggelse og dannelsen af de nye 98 bæredygtige kommuner.
Dette lovforslag regulerer tidsperioden fra den 1. januar 2006 til den 15. juni 2006, og her gælder der nogle særlige vilkår, som er en ændring i forhold til tidligere gældende.
Der er så på baggrund af drøftelser, som fru Pia Gjellerup har redegjort for, stillet en række ændringsforslag, som vi kan støtte.
Disse ændringsforslag er jo medvirkende til at stille personalet godt; de er medvirkende til at skabe tryghed, og vi kalder det for tryghedsskabende foranstaltninger.
Eigil Andersen (SF), 2005-06-10:
Hr. Kristian Thulesen Dahl ved jo godt, at mennesker og i øvrigt også politiske forsamlinger er meget forskellige.
Der er nogle, der opfører sig fornuftigt, og der er andre, der opfører sig ufornuftigt.
Derfor vil der altid være en vis procentdel – jeg er bange for, at det er en stor procentdel – som ikke vil håndtere det her på en god måde, og under alle omstændigheder vil der være en vis procentdel, som ikke vil lave disse tryghedsaftaler i kommunerne.
Derfor er mit spørgsmål stadig væk relevant, og jeg føler ikke helt, at jeg fik svar på det.
Jeg fik gentaget, at det fungerer godt en række steder,
men derfor vil jeg gerne gentage spørgsmålet og sige: Den sikkerhed, som der så vil være for, at det foregår rimeligt og godt alle steder, vil jo kun kunne opnås ved, at man lovgivningsmæssigt indfører en tryghedsgaranti på 3 år.