Henriette Kjær (KF), 1999-01-14:
Når man er syg, har man det selvsagt dårligt.
Man er usikker på sin situation, ked af det og bange for fremtiden.
Dette kombineret med, at man også har svære smerter, gør, at livet bliver ekstra hårdt.
Men hvis man så heller ikke kan være sikker på, hvornår man kan blive behandlet for sin livstruende sygdom, bliver ens tilstand endnu ringere.
Det er derfor glædeligt, at et stort antal partier i Folketinget har kunnet blive enige om at indføre denne her behandlingsgaranti for livstruende sygdomme, som vi nu er ved at behandle.
Det giver patienterne en garanti for, at hvad angår behandlingen, så er det på plads, og så er der det problem mindre at tænke over.
Det får os til at tro på, at det er den rigtige vej at gå, hvis vi vil forbedre vores sygehusvæsen til fordel for patienterne.
Heldigvis overholder langt de fleste amter de tidsfrister og den maksimale ventetid, som Sundhedsstyrelsen har udstukket.
Derfor anser vi i Det Konservative Folkeparti
ikke det her forslag som voldsomt udgiftskrævende.
Det ville det være, hvis det skulle gælde alle sygdomme, og derfor havde vi også på vores forslag til finanslov afsat 750 mio. kr. til at få overholdt garantien via amterne.
Kritikerne af forslaget har fremført, at det vil forringe andre patientgruppers behandling til fordel for de livstruende sygdomme.
Denne frygt deler vi ikke, da behandlingsgarantien er så afgrænset, som den er.
Det, der er vigtigt for os og helt afgørende, er, at der nu er knæsat et princip, hvor man er blevet enig om ved lov at sikre patienterne den behandling, som de helt fundamentalt har krav på.
Det er også vigtigt for os, at der gøres op med princippet om, at al sygdomsbehandling skal foregå i offentligt regi.
Det, at der nu er mulighed for at benytte private klinikker og hospitaler, er jo banebrydende.
Samtidig ser vi det som en indrømmelse af, at man ikke skal skæve til, hvem der udfører en opgave, men blot sikre sig, at den bliver udført under forsvarlige forhold.
Der skal dog ikke herske tvivl om, at vi i Det Konservative Folkeparti ønsker et stærkt offentligt sygehusvæsen. Det offentlige sygehusvæsen bør være i stand til at løse de opgaver, som det er stillet over for.
Det er derfor også trist, at sygehusvæsenet halter bagefter på visse områder.
Vi burde kunne blive enige om at afsætte de nødvendige ressourcer for at få en mere optimal sygdomsbehandling.
Der er elementer i det her lovforslag, som vi godt kunne have tænkt os anderledes i Det Konservative Folkeparti: Alt skal ind over Sundhedsstyrelsens bord, og det ser vi
lidt som dobbeltadministration.
Vi er af den opfattelse, at amterne efter fastlagte retningslinjer selv kunne have løst den henvisningsopgave, der er behov for.
Jeg er enig i, at der ikke skal ydes tilskud til alternativ behandling eller behandlingsformer, der er direkte eksperimenterende.
Det er jo ikke nogen hemmelighed, at man f.eks. i Sverige er en del længere fremme, end vi er, hvad angår kræftbehandling.
Behandlingsmetoder, der i Sverige betragtes som konventionelle, betragtes åbenbart i Danmark som forsøg.
Det bekymrer mig, og jeg er bange for, at nogle patienter vil blive fanget i denne formulering.
Meningen med denne lov er jo at hjælpe patienterne, ikke at stille dem hindringer i vejen.
Men ellers synes vi, det er et supergodt lovforslag.
Og vi føler, at de tanker, lovforslaget repræsenterer, er udtryk for gode konservative principper, og ser det som en sejr, at vi i forbindelse med åbningsdebatten fik vedtaget et forslag til vedtagelse, som det nu hedder, og senere fik gjort det til en del af finansloven.