Mariann Fischer Boel (V), 1997-10-30:
Jeg kan godt bekræfte, at jeg ikke vil skuffe hr. Buksti.
Landbruget og fiskeriet fik allerede ved gennemførelsen
af den allerførste momslov i 1967 særlige afregningsregler.
Afgiftsperioden blev fastsat til halvåret, og - som det rigtigt er blevet sagt - fik byerhvervene kvartalsvis afregning, men med en angivelses- og betalingsfrist på 1 måned og 20 dage.
Året efter blev angivelsesfristen for alle erhverv forlænget med 1 måned, og senere samme år blev det for landbruget bestemt, at indbetaling skulle ske i to rater.
Den første rate af afgiften forfaldt til betaling den første dag i den sjette måned og anden rate den første dag i den niende måned efter afgiftsperiodens udløb med sidste rettidige indbetaling den 20. i måneden derefter.
Landbruget har sammen med de øvrige erhverv, der er omfattet af dette lovforslag, i det væsentligste haft samme afregningsforhold i næsten hele perioden fra momsens indførelse.
Baggrunden for de særlige regler har været et ønske om at afpasse momsafregningen til erhvervets praktiske og regnskabsmæssige forhold.
Det er jo sådan, at landbruget er et kapitaltungt erhverv, hvor der er en utrolig langsom omsætningshastighed af kapitalen, og det er i øvrigt også almindeligt, at der i andre europæiske lande er særlige momsafregningsordninger for landbruget.
Det er selvfølgelig klart, at en reduktion af erhvervets kredittid vil være en økonomisk belastning, især i 1998, hvor der både skal betales for resten af 1997 plus en større andel af det momstilsvar, virksomhederne skal betale på grund af den ændrede lovgivning, hvis forslaget bliver vedtaget.
Det vil stramme virksomhedens likviditet yderligere.
Nu er det jo tit sådan, at momskreditten skal erstattes af den yderste del af finansieringen, som det kan være vanskeligt for nogle virksomheder at skaffe, og det er også indlysende - det var hr. Buksti også inde på - at fire årlige momsindberetninger vil fordoble det administrative bøvl for virksomhederne.
Der er lavet nogle beregninger, der viser, at yderligere to momsindberetninger vil medføre en udvidet udgift til regnskabsbistand på ca. 1.000 kr. pr. bedrift, hvis vi kigger på det isoleret for landbrugets vedkommende.
Med 60.000 bedrifter betyder det en meromkostning for erhvervet på 60 mio. kr.
En afkortning af kredittiden vil også betyde, at der i langt højere grad, end vi har set tidligere, vil blive udbetalt negativt momstilsvar, fordi det er sådan, hvis vi igen kigger på landbruget, at der er meget svingende indtægter.
Hvis vi f.eks. tager en ren planteavlsvirksomhed, er det jo helt almindeligt, at man sælger sin høst i det fjerde kvartal af et år, og derved opstår der et positivt momstilsvar.
Men for de øvrige tre kvartaler skal virksomheden have penge retur, og det er klart, at det vil betyde øgede udgifter for Told og Skat, for det er jo typisk sådan, at når der skal penge tilbage til virksomheden, sætter man ekstra kontrol ind.
Det er nok også derfor, skatteministeren under rubrikken »Administrative konsekvenser« skønner, at lovforslaget vil betyde et merarbejde for Told og Skat på 33 årsværk.
Jeg har faktisk lidt svært ved at se forenklingen - 33 årsværk til en pris af 11½ mio. kr. om året plus det løse - og derfor synes vi i Venstre, at det falder tydeligt i øjnene, at en
rentebesparelse for staten ved en afkortning af momskreditten er samfundsmæssigt urentabel, fordi den modsvares af øgede administrative byrder, både for erhvervslivet og for Told og Skat.
Ifølge skatteministerens bemærkninger fremgår det, at staten én gang for alle vil vinde 1,9 mia. kr. som følge af forslaget.
Det er på kort sigt en forbedring af statens finanser, men det er nu engang en éngangseffekt.
Med de bemærkninger skal jeg sige, at Venstre ikke kan støtte forslaget.