Jette Gottlieb (EL), 1997-11-14:
Vores ordfører på området kan ikke være til stede, og derfor vil jeg fremføre følgende: I Enhedslisten er vi også glade for, at Venstre og De Konservative er begyndt at få øjnene op for nogle af de mange forureningsproblemer, der findes i forbindelse med vores fødevarer.
Det er en flot overskrift, forslaget har: Sikring
af sunde levnedsmidler af høj kvalitet, men det forekommer os, at de forslag, der ligger under overskriften, er spredt ret tilfældigt ud. Når jeg f.eks. læser afsnittet om tilsætningsstoffer, forestiller jeg mig, at forslagsstilleren har haft besøg af sin gamle mor under efterårssyltningen, og den gamle mor har ladet en bemærkning falde om, at det er da noget skørt noget med de her nymodens købesylterødbeder: at der er tilsat kunstige tilsætningsstoffer og konserveringsmidler til eddiken, da eddikens funktion netop er at konservere de syltede grønsager.
Således inspireret har V og K følt et behov for at fremsætte et beslutningsforslag om tilsætningsstoffer.
Hos V og K er tilsætningsstofferne, som jeg læser det i forslaget,
først og fremmest ensbetydende med konserveringsmidler, men der er jo ingen grund til at glemme alle de andre typer af E-numre i fødevarerne såsom farvestoffer, kunstige aromastoffer, emulgatorer, stabilisatorer osv., som i denne sammenhæng er lige så problematiske med hensyn til udvikling af allergi, og som belaster helbredet i øvrigt. En anden måde at fortolke afsnittet på er, som fødevareministeren gør det, at det forstås som en uhyre restriktiv holdning til alle tilsætningsstoffer, og det skulle da glæde os overordentligt, hvis beslutningsforslaget her udløser et lovforslag, der går i den retning, fra ministerens side.
Det ville være fint.
Det virker også, som om den gamle mor, der nu har været på besøg, i virkeligheden også lider af mælkeallergi, og at et af de problemer, hun har, er, at hun ikke kan gennemskue, hvordan de lange indholdsfortegnelser med de mange kemiske ord skal forstås, og om der nu også er mælkebestanddele i den fødevare, hun prøver at købe.
Men der er tydeligvis tale om, at V og K er under indflydelse af den almindelige opvågnen over for de helt iøjnefaldende tåbeligheder i vores kemiske industrielle fødevareproduktion, og hermed en kvittering for det.
Det er fint.
Men hvor i forslaget er den konsekvente løsning, nemlig en omstilling til økologisk produktion?
Et væsentligt aspekt i økologisk fødevareproduktion er netop at behandle de producerede råvarer ordentligt, når de skal forarbejdes videre, at bruge sund fornuft i tilberedningen af syltetøjet, leverpostejen og isen osv., så de gode råvarer ikke ødelægges ved tilsætning af kemikalier eller ved bestråling, som nedbryder vitaminerne.
At det så betyder, at leverpostejen skal spises, inden der er gået fem dage, er bare naturligt og kan inkorporeres i planlægningen af familiens hverdag.
Apropos leverpostejen klarer økologisk produktion på én gang alle problemer med de antibiotiske vækstfremmere, som er forslagets pind nummer to.
Her har man nemlig valgt at give dyrene så gode forhold, at de kan vokse effektivt uden brug af vækstfremmere.
V og K er ikke kommet så langt, at de bekymrer sig om andre vækstfremmere end de antibiotiske, så jeg vil minde V og K om, at der er andre problematiske vækstfremmere, nemlig tungmetaller og kobber, som i store mængder hældes i svinefoder i øjeblikket.
Den føromtalte lever benyttes netop fysiologisk som oplagringsorgan for giftstoffer, som kommer ind i organismen, og derfor vil kobber og andre miljøfremmede tilsætningsstoffer netop i høj grad deponeres i leveren, som trods alt stadig er en væsentlig bestanddel af leverpostejen.
Under forslagets punkt om ernæringsundervisning, som også ligger V og K på sinde, burde vi altså som det første udbrede budskabet: Køb økologisk leverpostej, men når vi læser forslagets ukonkrete afsnit om ernæringsundervisning, virker det blot som en nem måde til at slippe uden om at tale om realiteterne.
Man kan altid i en snæver vending henvise til, at befolkningen ikke følger kostpyramiden, og at befolkningen i øvrigt ryger for meget.
Måske er V's og K's bud på fremtidens ernæringsundervisning, at parolen skal hedde: Spis flere grønsager med pesticidrester og kunstigt tilsat C-vitamin.
Det er meget bedre end de salmonellabefængte æg og den kobberbelastede leverpostej fra kostpyramidens top.
Økologisk produktion har løst stort set alle de problemer, som V og K henviser til under følgende overskrifter: Tilsætningsstoffer, vækstfremmere, klarere mærkning og kritisk godkendelse af genteknologiske produkter.
Der er nemlig ikke behov for, at de anvendes i økologisk produktion.
Her er en langsigtet strategi for at forbedre dyrevelfærden indført, og functional foods erstattes i økologisk produktion af fødevarer med et naturligt højt indhold af vitaminer og mineraler.
Derimod har vi i tidens løb set, at V og K har været med til at forhindre, at det økologiske landbrug udvikles, og vi må konstatere, at de hellere vil betale for oprydningen i miljø- og sundhedsproblemerne over skattebilletten.
Enhedslisten har fremsat to lovforslag, som kommer til behandling i den nærmeste fremtid.
Det ene er et forslag om et midlertidigt stop for opførelse og nyindretning af spaltestalde i landzone, og det andet er et forslag til lov om afgift af antimikrobielle vækstfremmere til dyrefoder.
De inventartunge spaltestalde er netop skyld i, at dyrene har så dårlige forhold, og at brugen af vækstfremmere bliver interessant for landmanden, og derfor skal der ikke investeres 3 mia. kr. i spaltestalde til svin i de næste år, som den blinde udvikling foreskriver det.
Vi synes som sagt, at intentionen i overskriften er meget smuk.
Sikring er et meget stærkt ord, men hvis intentionerne skal hæve sig ud over reklametryksagen i et valgår, må vi måle V's og K's gode vilje ved de konkrete afstemninger i den kommende periode, og første gang når vi skal stemme om L 27 og L 63.