Margrete Auken (SF), 2004-01-15:
Denne her gang står vi vitterligt ikke bag noget, der ikke skal repareres.
Normalt skal man jo holde sig fra at reparere på ting, der ikke skal repareres, men det her skal repareres.
Det er ikke i orden.
Vi har haft nogle kedelige situationer.
Der har været kritik fra statsrevisorerne, fra Rigsrevisionens side, af den måde, det er foregået på.
Vi har også problemer, som det er blevet beskrevet, i forhold til vores udbud osv. Der er ting, der skal klares.
Men når man har i erindring, hvad det er, der er gået galt indtil nu, og hvor det jo bliver gjort tydeligt i det svar, der er kommet fra Jernbanetilsynet, hvor de minder os om, at man fra Rigsrevisionens side påpeger, at interessen for eller støtten til, eller hvad vi nu skal kalde det, fra Trafikministeriets side til Jernbanetilsynet simpelt hen har været for svag, og når vi ser, hvad vi faktisk har set ind imellem - det berømteste eksempel var jo, da metroen skulle godkendes, og bestyrelsesformand Christophersen jo lignede Sovjetunionen, der stod over for Ungarn, det var bare: værsgo nu skulle det her simpelt hen buldres igennem; og selv om han prøvede at se meget dristig ud, hvad jo også Ungarn gjorde i sin tid, og prøvede at holde på principperne, så var det sådan, at når vi nåede frem til målstregen, så var ingen i tvivl om, hvem der var den store, og hvem der var den lille.
Det mindede en lille smule om en Chaplinfilm, hvor Chaplin skal bokse med en meget, meget stor bokser, og så farer den lille bitte Chaplin rundt - eller også var det Buster Keaton, det var en af de to.
Men det var i hvert fald sådan en fornemmelse, man havde i det her forløb.
Jeg er ikke stensikker på, at Trafikstyrelsen er en tilstrækkelig skærm at komme ind bagved, når man skal op imod de her sager. Jeg er ikke sikker på, at vi har lavet en konstruktion, der er god nok.
Og der er altså også problemer
med, at sikkerhedsmyndigheden ligger under dem, der sætter betingelserne, altså køberne der.
Det er et problem.
Så vi er nødt til at gå voldsomt ned i det. Men vi har brug for at lave tingene om.
Der var mange andre, der ikke inden vidste, hvordan det der så ud.
Men der kunne man jo se det.
Det var jo simpelt hen fra time til time, at det udviklede sig, og ja, og så har vi jo haft fornøjelsen af det siden hen.
Vi er altså ret trætte af, at I bliver ved med at smøle med det.
Nu må vi have lov til at køre med de her nye S-tog.
Vi har købt en masse af dem.
Se så at få det her i orden.
Hvis det kun havde været metroen, så kan vi sige, at vi jo ikke kan lovgive hele landet efter den absurde konstruktion der.
Men det er altså ikke kun metrohistorien.
Vi har den også et andet sted.
Så jeg er meget glad for, at ministeren har sendt det over til os.
Jeg håber, at direktør Flemming Lund overlever.
Det er noget af det dristigste, jeg har set endnu.
Man får mistanke om, at han allerede er død, når han tør gøre det, for det kunne jo godt ligne en, der siger: O.k.,
det kan være det samme, nu tager vi og kører det fuldstændig ud
Jeg håber, at ministeren kan forsikre, at han vil bidrage til, at en - i hvert fald i den her sammenhæng - så modig mand ikke skal dø af sit udviste mod, og jeg takker formanden for Trafikudvalget for et løfte om, at den her sag skal vi altså have fuldstændigt styr på.