Jytte Andersen (S), 1997-11-26:
Jeg vil gerne sige tak for tilslutningen, som sådan set har været hele vejen rundt i det politiske spekter, som man siger.
Jeg vil gerne understrege og fremhæve og tydeliggøre muligvis mest over for hr. Lars Løkke Rasmussen, at det er et forslag, vi er for.
Med hensyn til det med synligheden har jeg faktisk lagt meget vægt på, at det blev en lovgivning, der signalerede, at vi var for. Rent faktisk kunne jeg godt på baggrund af det beslutningsforslag, der blev vedtaget her i foråret, have administreret beslutningsforslaget via en bekendtgørelse, men jeg syntes, det var vigtigt også over for Folketinget at signalere, at der faktisk er en idé i at tydeliggøre, hvad pengene går til.
At der så er forskel i administrationsbidraget, er jo en diskussion helt for sig selv.
Der kan være arbejdsløshedskasser, der ikke har noget nævneværdigt antal af ledige, og de har selvsagt et lavt administrationsbidrag. Der kan være andre a-kasser, hvor man har meget med hjemsendelse, f.eks. på bygge- og anlægsområdet, og som har kortvarige eller langvarige frem og tilbage på arbejdsmarkedet, og de har et højere administrationsbidrag.
Pointen er i virkeligheden, at det er de demokratiske forsamlinger i arbejdsløshedskasserne, der står til ansvar for, hvor meget a-kassebidraget skal være.
Det er ikke denne forsamling, der står til ansvar for det, men det er en valgt forsamling, der tager stilling til, om administrationsgebyret er for højt eller for lavt, og det synes jeg i og for sig er meget beroligende. Jeg vil også godt sige til hr. Lars Løkke Rasmussen, at der ikke er tale om, at vi på nogen måde vil snyde på vægten.
De bemærkninger, der er i lovforslaget, tager alene sigte på, at der er nogle, som får opkrævet deres a-kassebidrag sammen med deres faglige kontingent, og der kan også være noget i forbindelse med arbejdsløse.
Det er simpelthen bare for at signalere, at der kan være grupper, der ikke umiddelbart kan omsætte dette forslag i en lønseddel, og dem må vi også tage højde for.
Men i hvert fald er jeg parat til at efterleve både beslutningsforslaget og selvfølgelig også lovforslaget her til punkt og prikke.
Til spørgsmålet om feriedagpenge, hvor både hr. Lars Løkke Rasmussen på Venstres vegne og hr. Bendt Bendtsen på Det Konservative Folkepartis vegne ikke brød sig meget om det
med feriedagpenge: Jeg kan godt forstå det principielle signal, altså at man vil have færre på overførselsindkomster eller noget, der ligner overførselsindkomster, bevar mig vel.
Men det er svært at forklare en person, som eksempelvis er i et rotationsprojekt, at nogle er i dele af det rotationsprojekt, hvor de er berettiget til at få feriedagpenge, mens andre er i dele, som ikke berettiger til feriedagpenge.
Det vil sige, at der bliver gjort forskel på to grupper af mennesker, som i virkeligheden er i den samme situation.
Det er alt andet lige svært at forklare.
Jeg skal meget gerne under udvalgsarbejdet tydeliggøre mere, end det er gjort i forslaget, at det er en meget, meget lille gruppe, vi taler om.
Der er altså ikke tale om, at vi løfter låget på statskassen, og så ryger pengene ud.
Det er et meget lille problem, men det er et problem, som for dem, der bliver berørt af det, kan opleves meget uretfærdigt, så jeg har sådan set ikke opgivet håbet om at få overbevist Venstre og De Konservative om, at denne del af forslaget faktisk også er ret god.
Så til spørgsmålet om Direktoratet for Arbejdsløshedsforsikringens kompetence til at foretage uanmeldte besøg, som både hr. Lars Løkke Rasmussen, hr. Bendt Bendtsen og hr. Nødgaard har problematiseret ud fra nogle retsprincipper.
I dag kan Direktoratet for Arbejdsløshedsforsikringen gå ud på razziaer, hvis man samarbejder med Told og Skat, kommunerne og politiet.
Det, der er tale om her, er, at Direktoratet for Arbejdsløshedsforsikringen selv kan gå ud uden de store organiserede razziaer, og det, det alene handler om, er altså at komme ind på de virksomheder, som snyder på vægten.
Det er eksempelvis forretninger, hvor man har folk ansat, som er på dagpenge eller bistandshjælp og måske oven i købet får en løn, men som både glemmer at opgive det, de tjener, til skattevæsenet, og at melde sig fra i arbejdsløshedskassen og på dagpengekontoret.
Det drejer sig altså om de situationer, hvor Direktoratet for Arbejdsløshedsforsikringen har en umiddelbar interesse i at gå ind og se, om der er noget galt.
Det viser sig desværre ved nogle af de razziaer, der er foretaget, at der faktisk er nogle, som tænker rimelig kreativt.
Jeg synes ikke, man behøver have bekymringer på den retspolitiske banehalvdel, al den stund der er tale om, at man jo ikke skal retsbeskytte nogen mod kontrol i forhold til at efterleve de regler, vi nu engang har i vores samfund.
Jeg forstod, at der overordnet set var tilslutning også til den del af forslaget, og det takker jeg for, men blot disse bemærkninger, også fordi jeg kunne høre, at hr. Poul Nødgaard nærmest havde misforstået forslaget.
Hr. Poul Nødgaard troede - sådan som jeg hørte det - at det var a-kasserne, der skulle gå ud og kontrollere i virksomhederne.
Det er det altså ikke.
Det er Direktoratet for Arbejdsløshedsforsikringen.
Så vil jeg sige til fru Annette Just, at det er lidt af en overfortolkning at fortolke dette forslag som en åbning i forhold til tværfaglige a-kasser, som jeg ikke synes er en god ide, og som jeg tror ville ødelægge et velfungerende arbejdsmarked.
Det, vi siger her, er, at når der f.eks. er nogle mennesker i et voksenlærlingeforløb, starter de måske i én a-kasse, og så uddanner de sig over i en anden a-kasse, og det er denne gruppe af personer, der kan få lov at vælge mellem de to a-kasser: Enten den ene a-kasse, indtil de er helt færdige med deres uddannelse, eller også kan de undervejs gennem uddannelsesforløbet vælge en anden a-kasse, som de måske får tilknytning til.
Det er det, der skal forstås ved forslaget.
Så det er altså en overfortolkning, for ikke at sige misforståelse, at det skulle åbne op for tværfaglige a-kasser.
Så rejste hr. Bent Hindrup Andersen et spørgsmål om magtudøvelse, og det lyder jo slemt, men det, der er tale om, er jo, at arbejdsløshedskasserne har kompetence til at træffe afgørelser i første omgang, og så er der klageadgang til Direktoratet for Arbejdsløshedsforsikringen, og sådan har det i øvrigt været i al den tid, hvor dagpengesystemet har hvilet på de principper, som det gør nu.
Og nu har Ombudsmanden så afsagt en kendelse - hvis man kan sige det sådan - der fratager Direktoratet for Arbejdsløshedsforsikringen muligheden for at omstøde en afgørelse, som a-kassen har truffet.
Og dér er jeg nødt til at sige, at hvis det skulle være et generelt udtryk for magtudøvelse, er det i hvert fald en meget håndfast måde at fortolke det på.
Så jeg er i hvert fald glad for, at der er et flertal, som slutter op om den del af forslaget, som handler om, at Direktoratet for Arbejdsløshedsforsikringen fortsat skal være ankeinstans og i virkeligheden en ankeinstans, som en gang imellem giver arbejdsløshedskasserne ret og en gang imellem giver arbejdsløshedskasserne uret.
Og der er i øvrigt flere gange foregået en diskussion her i salen om, hvorfor det er sådan, at man kan vurdere tingene på forskellig vis det ene sted og det andet sted, men det er nu engang ankesystemets dynamik, og det giver jo også en form for retsbeskyttelse. Jeg vil gerne sige tak for tilslutningen også fra Centrum-Demokraternes repræsentant i debatten her, og så håber jeg, at vi under udvalgsarbejdet kan få fejet den lille sag om feriedagpengene, som er udestående imellem os, af banen.