Arne Toft (S), 2002-04-02:
Regeringen vil f.eks. lovfæste privates ret til at udfordre amter og kommuner, hvis de mener, at de kan løse en opgave bedre og billigere, så lovforslaget må jo være udtænkt, før Finansministeriets forenklingsenhed så dagens lys.
Socialdemokratiet har ikke noget imod en sund konkurrence om, hvem der på visse områder skal udføre det offentliges opgaver, men lovforslaget er bureaukratisk og fuldstændig umuligt at føre ud i livet.
Hvordan skulle nogen på forhånd vide, hvilken opgave til hvilket serviceniveau de skal byde på, hvis opgaven ikke har været defineret i udbud? Mere konkurrence kan fås smartere, enklere og med mindre bureaukrati.
Frivilligheden er stadig en god og fremkommelig vej, og Socialdemokratiet mener helt grundlæggende, at udfordringsretten er et indgreb i kommunernes og amternes selvstyre. Af bemærkningerne til lovforslaget fremgår det, at det administrative merarbejde, som er forbundet med udfordringsretten, vil blive opvejet af de økonomiske fordele, amterne og kommunerne får gennem markedsafprøvning. Det tror vi ikke på, og det gør amterne og kommunerne heller ikke.
Vi mener, det bygger på et forældet syn på kommunernes
og amternes effektivitetsniveau.
al mulig tilskyndelse til at tænke sig om en ekstra gang
, og mange steder er de allerede i dag nået meget langt med markedsafprøvning af tilbud og andre tiltag til effektivisering. Resultatet af forslaget bliver, at højtuddannet personale, som i forvejen har nok at se til, skal til at bruge tid på overflødig sagsbehandling af de indkomne tilbud, og derfor kan vi ikke forstå, hvorfor regeringen vil påtvinge kommunerne og amterne dette merarbejde.
Det går da imod alle regeringens tiltag om en slankere offentlig sektor.
Det store bedrag i dette forslag som i så mange andre af regeringens lovforslag er lovforslagets baggrund og hovedformål, og jeg citerer: »Det drejer sig om forslag, der skal give borgerne mulighed for frit valg, forslag om styrkelse af indsatsen på sygehusene, af omsorgen for de ældre og hjælpen til de svageste m.v.«
Hvorfor skal sygehusene, de ældre og de svageste blandes ind i de privates udfordringsret?
Udfordringsretten handler kun om frit valg til private firmaer, alt andet ville være at stikke folk blår i øjnene.
Samtidig mangler forslaget det, der handler om kvalitets- og miljøkrav.
Der stilles jo ingen krav om, hvilke kriterier kommunerne og amterne skal vurdere udfordringen efter, og hvad der er endnu værre set med Socialdemokratiets øjne: Der er slet ingen overvejelser om, hvordan det hidtidige personale vil være stillet, hvis tilbud antages.
Lovforslaget giver, hvis det bliver vedtaget, usikkerhed for de offentligt ansatte: Hvornår forsvinder vores arbejde?
Det giver usikkerhed for forældrene til børn i institutionerne: Hvornår skal vore børn have nye pædagoger?
Det giver usikkerhed for de ældre og deres pårørende: Hvad skal der ske med plejehjemmene og deres ansatte, og får vi den samme pleje?
Har regeringen ikke lært af Farumsagen, ISS-rengøringstilbuddene og udliciteringen af institutionerne?
Til den sidste del af lovforslaget vil jeg blot have indenrigsministerens ord for, at dette på inden måde forringer kommunernes og amternes fokus på ligestilling, og samtidig vil jeg gerne spørge ministeren, om der er nogen årsag til, at ingen ligestillingsorganisationer har været hørt i sagen.