Anders Samuelsen (RV), 2004-02-27:
Jeg har en fornemmelse af, at Det Radikale Venstre stadig er et forholdsvis ombejlet parti efter dagens debat.
Der har været dybe suk fra SF og Socialdemokratiet over, hvorfor vi ikke er medforslagsstillere på de forslag, der er til behandling i dag, og samtidig har vi fornemmet en vis begejstring fra regeringens side over, at vi har været så konstruktive, har deltaget i forhandlinger og har indgået forlig på arbejdsmiljøområdet.
Uanset om vore ni mandater har nogen formel indflydelse i Folketinget
, har de i hvert fald tilsyneladende en eller anden form for symbolsk betydning, og det søger vi i Det Radikale Venstre at udnytte til det yderste.
Det grundlæggende er, at vi deler visionen om, at det er den forebyggende indsats, som skal i højsædet, for det er den forebyggende indsats, som kan gøre en forskel; det er det ene.
Det andet er, at virkeligheden i Folketinget har været den, at enhver har kunnet se, at uanset om man kunne lide det eller ej, kunne regeringen have lavet en arbejdsmiljøreform med kun Dansk Folkeparti og dermed tromlet ministerens udkast til en arbejdsmiljøreform igennem.
Det er den virkelighed, Det Radikale Venstre har stået over for, og vi har altså i Det Radikale Venstre valgt at trække i arbejdstøjet i stedet for at stille os ned som et par forkølede pingviner på Sydpolen og brokke os over, at verden ikke ser anderledes ud, end den gør set dernedefra, sådan som SF og S nærmest signalerer i dag.
Vi har faktisk valgt at trække i arbejdstøjet og søge indflydelse, vi har fået masser af indflydelse på den arbejdsmiljøreform, vi senere skal behandle her i Folketingssalen, og det er selvfølgelig grunden til, at vi ikke kan støtte de forslag, som er til behandling i dag.
Hvis jeg skal tage fat i det grundlæggende med hensyn til visioner om det forebyggende, har vi egentlig fra Det Radikale Venstres side på et tidspunkt leget med tanken om at indføre en form for generalklausul på arbejdsmiljøområdet svarende til den, vi kender i markedsføringsloven.
Markedsføringsloven siger, at man skal leve op til god markedsføringsskik, og hvis man ikke gør det, kan man blive retsforfulgt og dømt.
Der er ikke nogen præcis definition af, hvad god markedsføringsskik er, det kan man vurdere fra sag til sag, og den tankegang kunne det egentlig være interessant at få bygget ind på arbejdsmiljøområdet.
Det kunne være interessant at lege med den tankegang
, så man tvinger virksomhederne hver eneste dag at fokusere på: Hvad kan vi gøre for at gøre arbejdsmiljøet bedre i det daglige, konkrete arbejde?
Det vil være svært at arbejde med en klausul på et område som arbejdsmiljøområdet, men vi har fundet en anden udvej, som forhåbentlig kan have en mindst lige så stor effekt.
Det er virkelig nyskabelsen i arbejdsmiljøreformen.
Det er ikke rigtigt, når SF's ordfører siger, at det er en knaldhamrende dyr administrativ ordning, vi har fået banket ind.
Når man ser på effekten, er den faktisk ufattelig billig og effektiv, og hvad mere kan man næsten forlange?
Det er i hvert fald et tilbud, som både regeringen og Dansk Folkeparti var ude af stand til at sige nej til, og det var vi glade for, for derfor bliver smileyordningen nu til virkelighed.
Vi mener, at med den nye arbejdsmiljøreform flyttes fokus fra en række skriftlige procedurer over på konkrete handlinger, og det er jo dem, man bliver bedømt på: Hvad gøres der i det daglige for at forebygge og for at sikre et godt arbejdsmiljø?
Det mener vi faktisk er fantastisk godt.
Også her vil jeg sige, at vi har flyttet os så voldsomt, at man stort set ikke har kunnet høre S og SF efterfølgende.
Udgangspunktet for ministeren var, at det skulle tage 11 år at gennemgå alle virksomhederne.
Hvert tredje år svarer sjovt nok til fagbevægelsens og Socialdemokraternes krav, og det vil sige, at De Radikale har været med til at presse regeringen til at nå de mål, man opstillede fra S's og SF's side.
Jeg ved ikke, hvem fagbevægelsen skal takke for det.
Er det S og SF?
Eller er det Det Radikale Venstre, som trak i arbejdstøjet og forhindrede, at regeringen lavede et smalt forlig med Dansk Folkeparti, men fik et trods alt lidt bredere forlig med Det Radikale Venstre, som til gengæld fik nogle massive forbedringer ind i det oprindelige udkast?
I øvrigt var udkastet ikke så ringe endda, som det er blevet gjort til, men der var behov for nogle justeringer, og dem har vi fået med, f.eks. smileyordningen og hvor kort tid, der skal gå, mellem hver gang man får besøg.
Der har også været diskussion om BST-pligten.
Det er også en del af et af de forslag, som er til behandling i dag, og jeg må sige, at den ordning, som vi har fundet frem til, mener jeg faktisk der er noget mere perspektiv i.
For det første skal der ikke længere betales til noget, man ikke er tvunget til at bruge.
Hvis der fremover bliver konstateret et behov, skal man købe rådgivning, og det må da være det, der er det interessante.
De virksomheder, som i forvejen havde en intention om at opføre sig ordentligt, og som ville investere i BST, ville jo gøre det, uanset om de var med i den ordning, vi har kendt hidtil, så jeg tror virkelig, den nye ordning er en meget bedre løsning.
Vi har fået med i reformen, at alle de rådgivere, der skal være på markedet, skal leve op til de samme krav, som står i BST-bekendtgørelsen i dag.
Hvad betyder det reelt?
Det betyder, at de BST'er, som er på markedet i dag, får et kæmpemæssigt forspring for andre rådgivere.
Lad os i øvrigt se, hvor mange andre rådgivere der egentlig kommer på banen, for
det er jo heldigvis skrappe krav, der har været stillet til de eksisterende BST'er.
Hvem har reddet BST'erne?
Det har Det Radikale Venstre ved at gå med i forliget.
Alternativet var jo et smalt forlig med Dansk Folkeparti og afskaffelse fra dag et af stort set hele BST-systemet, og så havde der ikke været nogen efterspørgsel, og så havde der ikke været de samme krav til det, man skal kunne for at være rådgiver.
Det lå i hvert fald ikke i oplægget.
Så hvem skal BST'erne takke for, at der er noget, der hedder BST fremover, at der er noget, der hedder et rådgivningssystem med nogle meget skrappe krav?
Næ, det er Det Radikale Venstre, som gik i arbejdstøjet og gik ind og fik indflydelse.
Vi mener faktisk også, at vi for den del af de beslutningsforslag, som ligger her, har fundet en bedre løsning, en mere fremadrettet løsning.
Usikkerheden omkring systemet er blevet afløst af en ret klar og god løsning, som umiddelbart efter har fået virkelysten til at blomstre yderligere i BST-systemet.
Vi har massevis af eksempler - jeg har i hvert fald læst om adskillige eksempler - på BST'ere, som nu slår sig sammen for at forberede sig på de nye opgaver, som vil komme til dem i den kommende tid.
Viden om arbejdsmiljøet er det utrolig vigtigt at have ude på arbejdspladserne, og det har vi også fået ind i den arbejdsmiljøreform, som vi skal behandle senere.
På den måde får vi også en løsning på en af de andre problemstillinger, som rejses i dagens beslutningsforslag; det gør vi i den forstand, at på en række uddannelser - altså derfra hvor man f.eks. rekrutterer ledere til arbejdspladserne, men også menige medarbejdere til arbejdspladserne - skal man nu have undervisning i arbejdsmiljøforhold med ind; det står specifikt i aftalen.
Det tror vi yderligere er med til at forebygge og til at sikre, at vi får et ordentligt arbejdsmiljø.
Så samlet set ser Det Radikale Venstre egentlig rimelig optimistisk på situationen.
Vi mener, at vi har leveret varen.
Vi mener, at vi har fået nogle meget konkrete resultater igennem, resultater, som ikke ville have været der, hvis vi ikke var gået i arbejdstøjet, hvis vi havde valgt samme strategi som S og SF. Så lad mig sige, at som et lille parti med ni mandater, som ikke har nogen afgørende indflydelse i Folketinget,
har vi faktisk gjort en forskel her, som vi er godt tilfredse med.
Vi har heller ikke hørt nogen sure miner fra vores eget bagland og har stort set heller ikke fået nogen sure tilkendegivelser fra BST-systemet, og selv på SiD's hjemmeside synes jeg, at debatten er blevet langt mere nuanceret.
Først og fremmest sikrer vi med smileyordningen, at der kommer synlighed omkring arbejdsmiljøet, og det er det - det tror jeg vi alle sammen kan være enige om i Folketingssalen - der har været det helt store problem, at arbejdsmiljø har været usynligt, ikke har været noget, man rigtig har kunnet skabe opmærksomhed omkring, og derfor har vi ikke for alvor kunnet få taget fat og få gjort en betydelig mere markant forskel med hensyn til at sikre et bedre arbejdsmiljø.
Det bliver der mulighed for nu med den reform, vi har lavet, og det ser vi frem til.