Jørn Jespersen (SF), 2003-05-12:
Det er jo beskæmmende for dansk naturpolitik, at vi allerede i 1994 skulle have gennemført habitatdirektivet og sikret en aktiv forvaltning af vore naturperler med henblik på at skabe mere, rigere, mere mangfoldig og mere varieret natur.
Nu er vi ca. 10 år senere, og vi har en miljøminister, som er ude af stand til at løfte bare en flig af sløret for, hvordan det skal ske.
Miljøministeren taler og taler, men han siger ingenting.
Han siger: Der kommer redegørelser, man arbejder på kriterier, vi vil fremlægge forslag, osv. - det er jo det mest luftige, der er hørt meget længe.
Men hvad har man af konkrete planer og initiativer?
Tilsyneladende ingenting!
Man er ikke kommet i gang med at lave forvaltningsplanerne; de er skudt til hjørnespark i alle mulige udvalg, hvor der skal udarbejdes kriterier, og man kan jo frygte, at der så nedsættes et udvalg, som skal udarbejde forslag til, hvordan kriterierne omsættes til målsætninger, så man vinder yderligere 2-3 års tid, hvor man kan snakke uden at handle.
Derfor følgende konkrete spørgsmål til miljøministeren: Hvornår forventer miljøministeren, at der foreligger færdige forvaltningsplaner for Natura 2000-områderne og man rent faktisk går i gang med at omsætte forvaltningsplanerne til konkrete initiativer med henblik på at skabe mere natur?
En dato efterlyses, hr. miljøminister.
Så er der spørgsmålet om pengene, og her har jeg mærket mig, at hvor Kristeligt Folkeparti og Dansk Folkeparti sidste år blev snydt, bliver de i år snydt, så vandet driver af dem.
Sidste år skjulte miljøministeren et notat fra Kammeradvokaten, som uden nogen som helst tvivl tilkendegav, at Danmark ikke lever op til bl.a. habitatdirektivets krav: vi har ikke implementeret det i lovgivningen, som vi skulle, og vi foretager ikke den forvaltning af områderne, som vi er forpligtede til.
Så lavede man et miniforlig, der skulle rette en lillebitte smule op på de nedskæringer, man havde foretaget med bl.a. Dansk Folkepartis hjælp.
Først fjernede man 100 mio. kr. om året i 4 år, og bagefter fik man mulighed for at sælge ud af egne ejendomme for at sætte et plaster på 50 mio. kr. på såret i 1 år.
De to partier fik intet at vide om, at der lå et notat fra Kammeradvokatens side, som klart sagde, at der var brug for en langt større indsats - intet!
Efterfølgende udtalte Kristeligt Folkepartis ordfører, hr. Mogens Nørgård Pedersen, at han ærgrede sig over, at han ikke fik kendskab til oplysningerne, før finanslovforhandlingerne gik i gang.
Det burde man have oplyst os om, og nu kommer vi 1 år bagud.
Sådan udtalte hr. Mogens Nørgård
Pedersen sig, og også hr. Jørn Dohrmann tilkendegav, at nu skulle der flere penge til naturområdet i de kommende år.
Så laver man et forlig, der handler om at sælge ud af statsskovene - de statsskove, hvor der er brugt mange penge og store ressourcer på at skabe et forøget naturindhold, skal nu sælges med henblik på at skaffe penge til de naturopgaver, man så skammeligt har skåret ned på.
Er der nogen, enten miljøministeren eller de to ordførere, der i løbet af debatten kan oplyse, hvor meget skov der skal sælges, hvilken skov der skal sælges, hvilken naturpleje der har været gennemført i de pågældende skove, hvor mange penge det skal indbringe, og hvordan pengene skal prioriteres til de pågældende formål?
Jeg går selvfølgelig ud fra, at man har arbejdet den slags ting igennem, inden man laver et sådant forlig.
Eller er sandheden derimod, at man ikke har arbejdet det igennem, men pludselig er kommet i tanke om, at der skal være en forespørgselsdebat, og på sædvanlig vis har lavet et forhastet forlig, hvor man ikke ved, hvad det er, man gør, hvor man ikke ved, hvad det koster, og hvor man ikke ved, hvad man får ind, men hvor der bare skal noget på plads.
Hvad er sandheden om det forlig?
Hvis der er mere konkret indhold i det, bedes det oplyst.
Så er der spørgsmålet om befolkningens ønsker.
Det er jo en fast floskel fra regeringen side, at nu bliver der ført en naturpolitik i overensstemmelse med befolkningens ønsker, men så undrer det mig bare, at de steder, hvor der bliver oprettet nye svineproduktioner, som både har en meget stor genevirkning over for de lokale beboere og lægger yderligere pres på miljøet, fører store indsamlinger af underskrifter ikke til, at regeringen handler; men når en enkelt landboforening ikke ønsker, at et område bliver udpeget til nationalpark, er det derimod lokalbefolkningens ønsker, der kommer til udtryk gennem én erhvervsorganisation.
Er det ikke en lidt besynderlig fortolkning af begrebet befolkningens ønsker?