runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Ove Hygum (S), 2000-02-11:
Det er muligt, at ordføreren for Dansk Folkeparti ikke følger arbejdsmarkedslovgivningen så tæt, som hr. Mogens Andreasen gør.
Hvis han gjorde det, ville han vide, at der med hensyn til en række forskellige grupper på arbejdsmarkedet er forskellige støttevilkår i en overgangsperiode for at fremme en bestemt udvikling.
Den udvikling, vi gerne vil have fremmet for indvandrere og flygtninge og deres efterkommere,
Vi kan konstatere, at der er nogle holdningsmæssige barrierer på en række virksomheder.
Og ved hjælp af nogle støttemuligheder i en overgangsperiode giver vi mulighed for, at parterne kan se hinanden an, og det viser sig både i de isbryderordninger, vi har lavet for højtuddannede etniske minoriteter, og andre isbryderordninger for helt andre grupper, at det har en ganske stor effekt.
Christian H. Hansen (DF), 2000-02-11:
Først må jeg sige til hr. Lars Kramer Mikkelsen, at der findes også masser af strålende eksempler på det modsatte,
måske endda lige så mange.
Til hr. Poul Erik Dyrlund vil jeg sige, at det forholder sig sådan, at det ønsker vi ikke, og det var heller ikke det, jeg nævnte heroppefra.
Jeg sagde, at hvis man kommer her til landet og ønsker at være her og ønsker at få arbejde, ja, så vil det også lykkes, hvis man deltager aktivt i, hvordan samfundet fungerer.
Det findes der eksempler på, så det er bare et spørgsmål om, at de eksempler bliver endnu flere.
Jeg tror på, at de fleste, som er interesserede i at få et arbejde, også får et stykke arbejde.
De to socialdemokratiske ordførere nævnte, at man kunne finde eksempler, som gik i den anden retning, og man kan da nok også finde eksempler, måske et enkelt eller to, på, at der er nogle, der ikke er interesserede i at få et arbejde.
Det vil jeg da ikke udelukke.
Anders Samuelsen (RV), 2000-02-11:
Og jeg skal så meddele, at Det Radikale Venstre også kan støtte forslaget.
Ole Sohn (SF), 2000-02-11:
Ja, det kan jeg.
Jeg husker ikke navnene på dem, men de kan findes frem, for der blev stillet spørgsmål om sagen i Arbejdsmarkedsudvalget, og svarene beviser, at det har fundet sted.
Det er klart, at allerede det er selvfølgelig i strid med dansk lovgivning i dag.
Men desværre er virkeligheden, at det også sker på arbejdsformidlingen.
Det må selvfølgelig medføre kritik af den arbejdsformidler, som accepterer, at en virksomhed kan vælge fra, og selvfølgelig også en kritik af de virksomheder.
Men ja, eksemplerne findes, og de kan findes frem via de almindelige bilag i Arbejdsmarkedsudvalget.
Christian H. Hansen (DF), 2000-02-11:
Jeg er meget glad for, at vi fik frem, at det skal være kvalifikationerne, der afgør, om man skal have en stilling eller ej.
Men jeg er nødt til at spørge hr. Ole Sohn angående eksemplet med, at der kom en stribe ansøgninger - jeg ved godt, det kun er et eksempel - og der sad nogle og frasorterede ansøgere med andre navne end rent danske navne, altså måske folk med anden etnisk baggrund: Kan hr. Ole Sohn komme med nogle konkrete eksempler på, at det sker i dag?
Ole Sohn (SF), 2000-02-11:
Til hr. Kurt Christiansen: Der vil ikke være tale om konkurrenceforvridning, for pointen er - det var derfor, at jeg meget understregede rækkefølgen - i og med at man inden for det offentlige, stat, amt og kommune, gennemfører en etnisk personalepolitik, så er virkeligheden jo den, at hvis man udliciterer en sådan opgave, som tidligere har ligget i det offentlige, til privat regi, er der jo tale om en ligestilling.
Hvis man inden for det offentlige har en etnisk personalepolitik, og en opgave bliver udliciteret, vil en logisk følge for at sikre ligestillingen jo være, at den private virksomhed, som skal overtage den offentlige opgave, får tilsvarende forpligtelser, som det offentlige havde.
Ergo kan man altså stille krav om, at der bliver en etnisk ligestillingspolitik hos det private firma, som overtager den offentlige opgave.
På nøjagtig samme måde, som man kan stille nogle sociale klausuler eller sociale krav, kan man også gøre det på arbejdsmarkedsområdet.
Det er selvfølgelig også derfor, de to forslag hænger sammen, for det er klart, at hvis det offentlige siger, at man ikke ønsker en etnisk personalepolitik, kan man ud fra saglige hensyn naturligvis heller ikke kræve det af andre.
Man må feje for egen dør først, og derfor bliver der ikke tale om konkurrenceforvridning.
Til hr. Christian H. Hansen vil jeg sige: Pointen ved at have en etnisk personalepolitik vil jo for det første være, at hvis man slår en stilling op, og nogle søger den, kan man ikke - og nu tager vi et eksempel med en offentlig virksomhed - kalde ansøgere med danskklingende efternavne til samtale og på forhånd frasortere fremmedartede navne. Det ville være i strid med reglerne, hvis man har en etnisk personalepolitik.
Man skal indkalde alle med de kvalifikationer, man nu har brug for, til samtale, og det er klart, at den, der har de bedste kvalifikationer til jobbet, skal have det.
Er det en dansker, er det danskeren, der får det, men indvandreren har fået muligheden.
Omvendt kan man sige, at i en situation, hvor der er lige gode kvalifikationer, og den offentlige arbejdsplads har en underrepræsentation af etniske personalegrupper, ville jeg, hvis jeg var leder, ansætte ansøgeren med den etniske baggrund for på den led at være med til at sikre en ligestilling.
Men det må være kvalifikationerne, der er det afgørende.
Christian H. Hansen (DF), 2000-02-11:
Ja, der kan jo ske mange ting på sådan en fredag.
Og der er så sket det, at jeg faktisk må gå op at rose hr. Ole Sohn.
Det er nok derfor, jeg virker lidt bedrøvet, men det bliver jeg faktisk nødt til.
Jeg må faktisk rose hr. Ole Sohn for, at han på en saglig måde kan anerkende, at nogle kan have forskellige holdninger i forhold til andre, uden at man skal drive det ud i noget, som vi har hørt her tidligere i debatten, som jo er ganske usobert.
Jeg takker for den meget sobre holdning, som hr. Ole Sohn har.
Jeg har lige et spørgsmål, og det går lidt på, at hvis man nu forestiller sig, at der er en med dansk baggrund og en med etnisk baggrund, der søger en stilling i det offentlige, f.eks. i staten, og hvis det så viser sig, at ansøgeren med etnisk baggrund har de bedste kvalifikationer, så er det efter min opfattelse vedkommende, der skal have jobbet, fordi det er kvalifikationer alene, der skal gås efter, men hvis man så omvendt forestiller sig, at det er den med dansk baggrund, der har de bedste kvalifikationer, mener hr. Ole Sohn så, at man skal se bort fra det og ansætte den med den etniske baggrund?
Kurt Christiansen (DF), 2000-02-11:
I forbindelse med krav til virksomheder om en politik for etnisk ligestilling: Har SF så tænkt på, at man ved at indføre det krav her laver konkurrenceforvridning og endda en politisk baseret konkurrenceforvridning?
Og det må Dansk Folkeparti tage afstand fra.
Thorkild B. Fransgaard (FRI), 2000-02-11:
Det kan jeg svare meget kort på: Det er fuldstændig rigtigt.
Jeg kan svare ja på det spørgsmål.
Christian H. Hansen (DF), 2000-02-11:
Jeg vil egentlig gerne spørge hr. Thorkild B. Fransgaard, da jeg kunne forstå, at det forholder sig sådan, at Frihed 2000 ikke kan støtte det her forslag, om det så også forholder sig sådan, at hr. Thorkild B. Fransgaard er af den opfattelse, at man kan være for nogle ting og man kan være imod nogle ting, men at man skal respektere hinandens holdninger.
Hvis man er saglig, så respekterer man hinandens holdninger uden at sige, at nogle har en plat holdning, fordi de har en anden holdning; at man i bund og grund respekterer hinanden.
Thorkild B. Fransgaard (FRI), 2000-02-11:
Det kan der ikke svares generelt på, men jeg er overbevist om, at arbejdsmarkedet har brug for de medarbejdere og godt vil have dem ind.
Men jeg er også overbevist om, at det største problem er, at de mennesker ikke vil integreres i det danske samfund og ikke vil lære dansk, og dermed bliver det vanskeligt for dem at få arbejde.
Men at de direkte ikke vil, er vel lovlig hårde ord.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2000-02-11:
Jeg bygger også i høj grad mit politiske arbejde på personlige erfaringer, men det er jo ikke forbudt at studere aviserne og statistikkerne, og det undrer mig, at jeg kan læse stribevis af eksempler på, at der er en overrepræsentation af mennesker med anden etnisk baggrund end dansk, som har svært ved at komme ind på arbejdsmarkedet, og jeg leder efter grunden til det.
Er det dét, hr. Thorkild B. Fransgaard mener?
Eller er det, fordi arbejdsmarkedet udstøder dem, fordi de har et forkert efternavn?
Thorkild B. Fransgaard (FRI), 2000-02-11:
Jeg forstod spørgsmålet sådan, om jeg kender nogle virksomheder, hvor der ingen problemer er for en person med en anden etnisk baggrund med at få arbejde.
Jeg vil selvfølgelig ikke nævne enkelte virksomheder, men jeg kan sige ud fra mit kendskab til de virksomheder, jeg kender i det private erhvervsliv, at jeg ikke har mødt det problem, vi taler om herinde.
Poul Erik Dyrlund (S), 2000-02-11:
Jamen vi er jo i den situation, at vi har mange mennesker og gennem årene har haft mange mennesker, som altid har været her i landet, og hvis forfædre, deres forfædre og deres forfædre igen har haft præcis det samme ønske om at komme ind på arbejdsmarkedet.
Jeg kan forstå på det, hr. Christian H. Hansen siger
at alle de pågældende mennesker, som vi har haft og stadig har nogle af, ikke har eller har haft et ønske om at komme ind på det danske arbejdsmarked.
Er det dét, hr. Christian H. Hansen står her og siger?
Det må jo være konsekvensen af den udlægning, vi lige har hørt fra hr. Christian H. Hansens side, og jeg vil gerne have bekræftet, om det forholder sig sådan.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2000-02-11:
Som socialdemokrat må jeg jo sige, at jeg trods alt er glad for omsorgen for, at man skal integreres på arbejdsmarkedet, men jeg vil godt spørge hr. Thorkild B. Fransgaard: Mener hr. Thorkild B. Fransgaard, at det er sådan, at hvis man vil have arbejde, kan man godt få det, uanset om man har en anden etnisk baggrund?
Der er mange eksempler på unge anden- og tredjegenerationsindvandrere, som uanset god uddannelse og gode danskkundskaber ikke kan få arbejde.
Hvad tror
hr. Thorkild B. Fransgaard det skyldes?
Så skulle jeg måske sige, at ledsaget af en guitar ville indlægget have lydt lidt i retning af en nordjysk sanger på et tidspunkt.
Jeg tror endda, han kom fra samme område som hr. Thorkild B. Fransgaard.
Men er det sådan, at der altid er arbejde til dem, der gerne vil arbejde?
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-02-11:
Den er Kristeligt Folkeparti ikke særlig stolt af, bestemt ikke, men det er jo et helt andet emne.
Men jeg har ikke noget imod at sige, at der er politiske partier på højrefløjen, der slår plat på frygt for indvandrere og fremmede iblandt os, og det synes vi
er utrolig negativt.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2000-02-11:
Jeg vil frygtelig gerne hjælpe til med, at holdningerne bliver vendt, og for at den undrende befolkning ligesom kan vide, hvad hr. Ole M. Nielsen taler om, vil jeg godt spørge: Er det regeringens holdning, der er negativ i denne sammenhæng?
Jeg fik det indtryk af oplægget fra hr. Ole M.
Nielsen, at planen ser fornuftig ud osv., så der må være et eller andet sted, måske i det politiske spektrum, hvor vi skal hen for at finde de platte holdninger til integrationsspørgsmål og integration på arbejdsmarkedet.
Ole M. Nielsen (KRF), 2000-02-11:
Hr. Kramer Mikkelsen ville gerne have mig til at sætte navne på, og det var også det, der lå i hr. Christian H. Hansens opfordring til fru Jette Gottlieb om at sætte navne på.
Det er helt klart. Hr. Christian H. Hansen siger, at historier ikke er fakta.
Nej, det er vi helt enige i, og hvis hr. Christian H. Hansens parti ville holde sig til det, ville meget være reddet i debatten. Det er vi helt enige i.
Så til hr. Kalnæs om arbejdsgiverne, der ikke skal diskriminere, altså ikke på forhånd tage afstand, før de har spurgt til kvalifikationerne: Det er vi helt enige om, og jeg vil endda vende det på hovedet og sige, at jeg tror faktisk, der er arbejdsgivere, der giver en indvandrer en chance, selv om indvandrerens kvalifikationer ikke helt står mål med den danskers, han også har tilbudt jobbet.
Sådanne arbejdsgivere findes, og jeg synes bestemt også, det er arbejdsgiveres ansvar at medvirke på den måde.
Den slags findes, og dem skal vi have flere af, og det vil vi hellere opfordre til end til at lave regler om etnisk ligestilling, for det bliver nemt noget kunstigt bøvl, som man alligevel ikke kan finde ud af.
Vi har jo ikke for gode erfaringer med ligestillingslovgivning her i landet; det er helt sikkert holdningerne, vi skal have vendt.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-02-11:
Det drejer sig vel om, at man ikke på forhånd afviser en ansøger, bare fordi personen har et forkert navn, eller fordi man ved, at den pågældende er af anden etnisk oprindelse, men at man rent faktisk foretager en ordentlig vurdering.
Men der er vel ikke dermed lagt op til, at en arbejdsgiver er forpligtet på nogen måde, hvis han alt andet lige vurderer, at personen ikke er den rigtige?
Christian H. Hansen (DF), 2000-02-11:
Jeg var heroppe lidt tidligere for at spørge, om fru Jette Gottlieb kunne komme med nogle konkrete eksempler, men det lykkedes ikke rigtig.
Så gik hr. Ole M. Nielsen op og sagde, at han kunne da også fortælle nogle historier, og så sluttede
han af med en historie, som mundede ud i, at den ikke var virkelighed, og jeg er da glad for, at vi dermed fik sendt det budskab ud, at historier ikke er fakta.
Lars Kramer Mikkelsen (S), 2000-02-11:
Al den negative snak, der er om dette emne i øjeblikket,
kunne jeg godt tænke mig at bore en lille smule i.
Kunne hr. Ole M. Nielsen ikke løfte sløret lidt for, i hvilken retning det bærer hen, når vi taler om al den negative snak?
Er det debatten her i Folketinget, eller er det politiske partier, eller er det pressens folk, der skaber den?
Jeg kan forstå, at hr. Ole M. Nielsen er tilfreds med de initiativer, som regeringen har lagt på bordet, og det er vi jo glade for i Socialdemokratiet; vi mener også, der er mange gode intentioner i det.
Men jeg vil godt have lidt mere vægt på det med al den negative snak.
Christian H. Hansen (DF), 2000-02-11:
Jeg må blot konstatere, at det kan jeg ikke tage som konkrete eksempler.
Jette Gottlieb (EL), 2000-02-11:
Jeg vil ikke give navne på firmaer, men jeg vil give nogle meget konkrete eksempler på unge mennesker, der har søgt lærepladser og har fået afslag med den begrundelse, at firmaets kunder ikke ønskede folk af fremmedartet udseende som håndværkere i deres hjem.
Jeg nævner det som eksempel, fordi jeg har meget nøje kendskab til situationen for f.eks. lærlinge inden for håndværksfagene.
Nu er det sådan, at diskrimination er meget vanskelig at påvise, hvis der ikke bliver givet direkte udtryk for den, og de fleste ved jo godt, at der findes en lovgivning i Danmark, der forbyder diskrimination.
Da jeg selv søgte læreplads, var der ingen tvivl om, at jeg blev diskrimineret i forhold til de mandlige ansøgere.
Den slags ting er jo meget vanskelige at bevise, når der sjældent direkte bliver givet den begrundelse, at arbejdsgiveren ikke selv ønsker det, men arbejdsgiveren siger, at han er bekymret for, at kunderne ikke ønsker det.
Jeg har også været ude for tilfælde, hvor en arbejdsgiver har sagt, at hans medarbejdere ikke ønskede en fremmed inden for dørene.
Det konkrete eksempel har jeg siden tjekket, idet jeg har spurgt de pågældende svende, og de har sagt, at sådan har de aldrig ytret sig, så her var der ingen tvivl om, at det var mesterens egen indstilling, der begrundede afslaget.
Så jeg har konkrete eksempler.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-02-11:
Jeg går ikke herop for at stille spørgsmål til ordføreren på grund af linjen i ordførerens tale, men kun for at bidrage med en lille historie om, hvad det er for nogle situationer, vi er ude for
Jeg har personlig haft beboere på et Røde Kors-center, sygeplejersker med høje uddannelser, som var længerevarende end de danske uddannelser og meget specialiserede på visse områder som børn osv., men det var faktisk meget vanskeligt og kompliceret for dem at få tilladelse via Dansk Sygeplejeråd til at praktisere og i givet fald helst kun som sygehjælpere.
Jeg nævner det egentlig for at høre, om ordføreren ikke mener, at der på alle områder, også i fagbevægelsen og især dér, hvor der skal gives en autorisation, er en tendens til at være for langsom.
Christian H. Hansen (DF), 2000-02-11:
Fru Jette Gottlieb nævnte heroppefra, at man kunne finde talrige eksempler på, at der var arbejdsgivere, som ikke antog arbejdskraft med en anden etnisk baggrund.
Kan fru Jette Gottlieb komme med nogle konkrete eksempler, f.eks. nævne nogle virksomheder og bevise, at man her har nægtet folk ansættelse på grund af anden etnisk baggrund?
Kunne vi måske få nogle navne på nogle virksomheder frem i dag?
Jette Gottlieb (EL), 2000-02-11:
Det er jo desværre sådan, at vi her i landet har et arbejdsmarked, som man uden at overdrive kan betegne som ekstremt diskriminerende over for folk med en anden etnisk herkomst end den leverpostejfarvede.
Vi kan jo starte med at konstatere, at den officielle arbejdsløshed for indvandrere fra lande uden for EU og Nordamerika er godt 25 pct. eller fire gange så meget som arbejdsløsheden blandt de indfødte danskere.
Det er i sig selv en indikator for, at der er noget galt, og det bliver ikke bedre, hvis vi sammenligner os med andre europæiske lande.
Her hører vi til i den tungere ende.
Det kan være ingeniører, IT-uddannede, civiløkonomer, sygeplejersker osv.
Alt for ofte bliver deres uddannelse og kompetence ikke anerkendt i virksomhederne, hvad enten man taler om de offentlige eller de private, og uddannelsessystemet er ikke indrettet på at give relevante efteruddannelser, hvis det er nødvendigt.
Det kan føre til, at vi ser udenlandske ingeniører, der arbejder som taxachauffører, samtidig med at der tales om mangel på ingeniører og om import af samme.
Det er selvfølgelig et godt og et vigtigt arbejde at være taxachauffør, men det er spild af uddannelsesressourcer og urimeligt over for den udenlandske ingeniør.
For det andet er der utallige eksempler på, hvordan indvandrere, der kom hertil for 20-30 år siden, i dag kasseres på arbejdsmarkedet.
Da de kom, var der ingen tilbud om andet end hurtigst muligt at komme i gang som samlebåndsarbejder, opvasker, arbejdsmand eller loddedame.
I dag lukker mange af den type arbejdspladser, og uden elementære skolekundskaber er de mennesker på herrens mark.
Er der brugbare tilbud om uddannelse til dem?
Mit svar er nej, og det kan man få bekræftet ved en snak med de fagforeninger, a-kasser og socialkontorer, som har problemerne inde på livet. For det tredje er det uhyggeligt at høre de eksempler, hvor arbejdsgiverne direkte frabeder sig arbejdskraft med indvandrerbaggrund, og hvor mange i deres stædige kamp for at få plads på arbejdsmarkedet søger om navneforandring til mere danskklingende navne.
Sådanne ting afspejler, at det ikke kun er den direkte lovgivningsmæssige side, der virker diskriminerende, men i høj grad også det holdningsskred, vi som politikere har et medansvar for, og som forplanter sig dybt ind i arbejdsgiverkredse.
Også det vil man kunne forvisse sig om ved at hente eksempler fra sager i de faglige organisationer, hvor indvandrere og flygtninge bliver udsat for de mest groteske forhold. Der er altså mange gode grunde til, at alle gode kræfter - også i denne sal - sættes ind for at fremme den etniske ligestilling på arbejdsmarkedet, og det er værd at understrege, at vi jo ikke snakker om, at nogle grupper skal have noget på bekostning af andre.
At sikre, at det offentlige går foran, er en god måde til at vise, at man mener det her alvorligt, og specielt hvad angår en bedre arbejdsmarkedspolitisk indsats, er der ikke tvivl om, at især en forbedring af uddannelsesindsatsen vil kunne inddrage andre kortuddannede grupper sammen med de kortuddannede indvandrere og flygtninge.
Anders Samuelsen (RV), 2000-02-11:
I Det Radikale Venstre har vi som udgangspunkt meget stor sympati for det forslag, SF har fremsat om etnisk ligestilling, og vi er da også enige med forslagsstillerne i, at det danske arbejdsmarked har store problemer med at få skabt den etniske ligestilling.
Målet er vi altså enige om.
Når vi taler om det rummelige arbejdsmarked og om at forsøge at dæmme op for marginaliseringen i samfundet, hører etniske minoriteter også med til billedet, og det må vi ikke glemme.
Nye danskere skal i lige så høj grad som indfødte danskere have muligheder på arbejdsmarkedet, men det er ikke altid tilfældet i praksis, og det kan vi ikke være bekendt.
Det er initiativer, som vil være med til at skabe en holdningsændring over for personer med anden etnisk baggrund eller tokulturelle personer, som er et af de nye begreber, der nu også bliver ført ind i debatten. Helt grundlæggende er etnisk ligestilling på arbejdsmarkedet jo et holdningsspørgsmål, og derfor lægger vi i Det Radikale Venstre utrolig stor vægt på, at det, der præsenteres, hver gang skal være håndtag fremfor håndjern.
SF foreslår, at reglerne om etnisk ligestilling skal ændres, så de svarer til reglerne for kønsligestilling, men Folketinget vedtog allerede i 1996 forskelsbehandlingsloven, og den vil vi nøjes med at henvise til.
SF foreslår også, at det offentlige skal stille krav om en etnisk ligestillingspolitik hos de virksomheder, som offentlige virksomheder og institutioner handler med.
Her kan jeg ikke lade være med at komme ind på, at det meget let kan komme til at lugte af kvoteordninger.
Det er ikke nævnt direkte i forslaget, men det kan let komme til at lugte af det, og fra Det Radikale Venstres side vil vi meget gerne og meget stærkt advare imod, at man forfalder til den tro, at man gennem en eller anden form for kvoteordningsløsning kan løse alle de problemer, som vi har diskuteret i dag.
For at sætte tingene på spidsen mener vi simpelt hen, at kvoteordninger er nedværdigende, netop fordi det i sig selv er nedværdigende at være i en situation, hvor man kan have en fornemmelse af, at man ikke er tilknyttet til en arbejdsplads på grund af sine evner, men fordi man er en del af en kvote.
På den baggrund mener vi ikke, at det på nuværende tidspunkt er ønskeligt at gribe ind på det område, og vi mener egentlig heller ikke, at det vil blive nødvendigt fremover.
Jeg vil nøjes med at henvise til, at det allerede i dag er tilladt at stille krav om en ligestillingspolitik efter de regler, vi kender.
Man skal udnytte de muligheder, og vi vil også meget gerne være med til at opfordre til, at man udnytter den type muligheder fra det offentliges side.
Selv om Det Radikale Venstre deler SF's bekymring over den manglende ligestilling på arbejdsmarkedet, kan vi altså ikke støtte beslutningsforslaget, sådan som det foreligger her.
Vi vil nøjes med at henvise til det katalog - eller ikke nøjes, for det er jo faktisk et ret stort katalog - som blev fremlagt af regeringen i går, samt til de tiltag, der i øvrigt er blevet iværksat fra regeringens side på dette område.
Ebbe Kalnæs (CD), 2000-02-11:
Jeg skal meddele, at også CD kan støtte forslaget.
Knud Erik Kirkegaard (KF), 2000-02-11:
Tak for svaret.
Jeg vil godt gøre opmærksom på, at jeg ikke i mit ordførerindlæg tilkendegav, hvorvidt jeg ville stemme ja eller nej ved tredjebehandlingen, hvis lovforslaget går uændret igennem; det har jeg ikke taget stilling til, og det vil først fremkomme til den tid.
Men vi skal jo have en forhandling i den mellemliggende periode, og der opfattede jeg det på den måde, at hr. Anders Samuelsen ikke var afvisende over for at forhandle større fleksibilitet med hensyn til at kunne overflytte ferier, sådan at man også kan aftale det individuelt imellem lønmodtageren og arbejdsgiveren på den enkelte arbejdsplads.
Tak for det.
Ole Sohn (SF), 2000-02-11:
SF kan støtte forslaget.
Anne-Marie Meldgaard (S), 2000-02-11:
Så vil jeg da også godt sige, at der står jo ikke noget
i det her forslag om, at det er med tvang, at det skal aftales.
Så det vil sige, at man overordnet har ret til de kollektive overenskomster.