runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Birthe Rønn Hornbech (V), 2002-05-02:
Jeg skal indlede med at sige, at den konservative ordfører ikke kan være ordfører, fordi ordføreren, hr. Kaj Ikast, sidder i formandsstolen.
Så de bemærkninger, jeg vil komme med, dækker begge regeringspartier, Venstre og Det Konservative Folkeparti.
Forslaget er fremsat af repræsentanterne her i Folketinget for Inuitpartiet og Siumutpartiet.
Det foreslås, at der nu nedsættes et særligt udvalg her i Folketinget på 17 medlemmer til at behandle forhold vedrørende Grønland
Det er jo sådan, at Grønlands landsstyre i januar 2000 nedsatte en selvstyrekommission, som ifølge kommissoriet har til opgave at undersøge og vurdere, hvorledes hjemmestyrets kompetence og ansvar kan øges inden for rigsfællesskabets rammer.
Det er forventningen, i hvert fald hos regeringen, at landsstyret derefter vil rette henvendelse til regeringen, og regeringen har i den anledning over for hjemmestyret tilkendegivet sin positive holdning til at drøfte modernisering i retning af øget selvstyre.
Man kunne derfor sige, at udvalget måske kunne vente, men vi har læst forslaget på den måde, at forslagsstillerne netop ønsker at diskutere mere generelle grønlandske forhold, inden regeringen måtte forhandle et egentligt lovforslag med Grønland.
Vi har selvfølgelig den opfattelse i regeringspartierne, at ønsker grønlænderne at diskutere grønlandske forhold her i Folketinget, er vi meget positivt indstillet over for det.
Hvordan det så mere teknisk skal ske, om det skal være efter den ene eller den anden bestemmelse i forretningsordenen, må vi så diskutere i Udvalget for Forretningsordenen.
Men vi tilsiger altså en meget positiv behandling af dette forslag.
Line Barfod (EL), 2002-05-02:
Så er det rent hykleri, når man siger, at udgangspunktet er, at man mener, man skal give folk den bedste mulighed for at klare deres egen tilværelse.
Hvis det svar, der kommer fra Venstre hver eneste gang, vi diskuterer de sociale nedskæringer, der sker, og de problemer, der er på social- og sundhedsområdet, er, at folk skal gå på socialforvaltningen og søge et særskilt tilskud, så fastholder man folk som klienter i det sociale system i stedet for at give dem nok til at leve af.
Så er de selv i stand til at forvalte deres egen økonomi og kan bruge deres ressourcer på at komme videre i livet i stedet for at skulle bruge alle ressourcerne på hele tiden at søge forskellige tilskud, fordi der ikke er penge nok til at klare de mest basale ting i hverdagen med de ydelser, der er i dag, som i øvrigt løbende bliver skåret ned på grund af satspuljeforliget.
Eva Kjer Hansen (V), 2002-05-02:
Fru Margrethe Vestager spørger, hvad Venstres anbefaling er til ministeren i forhold til at få kommunerne til at leve op til den eksisterende lovgivning.
Dér er min anbefaling til socialministeren, at socialministeren skal have en meget tæt kontakt til kommuner og amter for nu også at tage fru Karen Jespersens vinkel med på det. Jeg oplever faktisk, at socialministeren allerede i dag har en meget tæt kontakt og faktisk gør et rigtig godt stykke arbejde for at få fulgt op på de vedtagelser, vi har.
Tager vi f.eks. problematikken omkring anbringelse af børn og unge og alle de diskussioner, vi har på det område, jamen så har socialministeren for længst sat et stort arbejde i gang med hensyn til at opnå nogle resultater og har et tæt samarbejde med de kommunale parter.
Jeg er i øvrigt enig med fru Margrethe Vestager i, at børn nogle gange har været relativt usynlige, eller at der i hvert tilfælde ikke har været nok fokus på børn i behandlingen rundtomkring og i indsatsen. Men der oplever jeg faktisk, at vi i fællesskab er meget enige om at sætte mere fokus netop på børnene og børnenes situation og jo også i fællesskab har taget nogle tiltag med hensyn til at få en større fokus på børnene.
Der synes jeg jo, det er interessant at se nogle tal gående ud på, at når kontanthjælpsmodtagere bliver sendt til jobsamtale, er der to ud af tre, der kommer i job.
Problemet er bare, at der kun er ca. 9 pct. af dem, der bliver sendt til en jobsamtale.
Og det vidner jo om, at der virkelig er nogle problemer i formidlingsarbejdet, og at man dér ikke tager godt nok fat på en gruppe, for hvem det virkelig ville være positivt at få lov til at komme ud på arbejdsmarkedet, og som har noget at bidrage med.
Så derfor: Det bliver et af indsatsområderne.
Margrethe Vestager (RV), 2002-05-02:
Jeg er meget enig med fru Eva Kjer Hansen i, at det er hensigtsmæssigt og udmærket, at socialministeren både følger op på de ting, som tidligere er aftalt i satspuljeregi om kvalitet i anbringelserne, og også følger op med tæt kontakt med de kommunale parter.
Det, som bekymrer mig, er ikke så meget, at der ikke bliver gjort en indsats over for anbringelsesstederne, men snarere, at stadig færre børn vil blive anbragt.
Jette Bergenholz Bautrup (S), 2002-05-02:
Jeg vil også sige, at jeg synes, det er rart at høre fru Eva Kjer Hansen oplyse, at man fra V og K fokuserer meget på de svageste grupper, og at man tænker meget på børn, som socialt er dårligt stillede, samt handicappede børn.
Så vil jeg gerne spørge fru Eva Kjer Hansen: Hvad har Venstre tænkt sig at gøre for de skoleløse børn, for de børn, der ikke lige passer ind i de ganske almindelige folkeskoler - det kan være børn med handicap som autistiske børn med Asperger eller DAMP-børn?
Det er jo netop børn, som ikke kan være i en ganske almindelig rummelig klasse.
Hvad agter man at gøre fra Venstre?
Så vil jeg sige, at jeg også synes, det er meget interessant, at man fra socialministerens side - og det var så igen fru Eva Kjer Hansen, der oplyste det - ligger i store forhandlinger på anbringelsesområdet.
Det synes jeg er positivt.
Jeg synes også, det er dejligt, hvis man finder ud af, at der også hører penge med til anbringelser, så det ikke er sådan, at hver gang et barn bliver anbragt ude i en kommune, så skal et andet barn hjemgives, fordi pengene ikke er til stede.
Er der også noget med, at man ønsker inden for anbringelsesområdet at uddanne personale?
Bliver der også sat penge til side til det?
Line Barfod (EL), 2002-05-02:
Da jeg før kunne konstatere, at man ikke vil gøre noget fra Venstres side for at give folk flere penge og dermed give dem mulighed for at klare egen tilværelse, så vil jeg tage fat i noget andet, som fru Eva Kjer Hansen talte om, nemlig at man gerne ville gøre noget, for at der kom færre på sygedagpenge.
Betyder det, at man nu vil sadle om i forhold til de store nedskæringer, man har lavet på arbejdsmiljøindsatsen, at Venstre nu vil stille forslag om, at man genopretter og udvider arbejdsmiljøindsatsen, som man ellers lige har skåret kraftigt ned på med den finanslov, man har gennemført?
Så vil jeg også meget gerne høre, om man alle de øvrige steder, hvor man i denne her finanslov har skåret ned på det sociale arbejde og det forebyggende arbejde, med den kommende finanslov og de næste par års finanslove agter at genoprette
Eva Kjer Hansen (V), 2002-05-02:
Fru Margrethe Vestager var inde på, at stadig færre børn bliver anbragt uden for hjemmet, men rent faktisk bliver flere og flere børn og unge anbragt.
Og selv om vi bruger mange flere ressourcer på at forebygge, så stiger antallet af anbringelser altså også.
Det, jeg tror, der er brug for, er en kulegravning af hele området, også for at få fundet ud af, hvordan kvaliteten er, hvad der virker, og hvad der ikke virker.
Bliver børn og unge anbragt de rigtige steder?
Tjekker man godt nok, om tilbuddet passer til de problemer, barnet eller den unge har?
Med hensyn til bemærkningerne fra den socialdemokratiske ordfører om børn, der ikke passer ind i den normale skole, er det min oplevelse, at der faktisk i dag er mange muligheder for at supplere, for at skabe rummelighed i forhold til også at kunne tage vare på de børn, der ikke umiddelbart passer ind, og andre særlige tilbud. Til fru Line Barfod skal jeg sige, at jeg mener, sygedagpengeområdet skal have meget høj prioritet, fordi alt for mange mennesker hænger fast på sygedagpenge i lang tid, og vi ved, at jo længere tid, der går, desto sværere er det at komme tilbage.
Derfor vil vi nøje overveje, hvad det rent faktisk er, der skal til for at få folk ud af sygedagpengesystemet.
Der mener vi, at vi er nødt til at tage udgangspunkt i et godt samspil med virksomhederne, med arbejdspladserne, med personerne ude på arbejdspladserne, der ved, hvad det er, der kan være galt.
Det, vi jo har set, er en lang række initiativer gennem årene, der ikke har virket overhovedet, som ikke har afhjulpet problemerne med de mange på sygedagpenge.
som vi synes har været ravruskende forkerte, og vil så lave et grundigt arbejde for at finde noget, der virker.
Jeg tror, at vi bliver nødt til at se på, hvad det er for nogle metoder, vi bruger.
Er der et ordentligt samspil?
Bruger man netværket omkring den enkelte person godt nok?
Og så kan jo f.eks. en indsats på sundhedsområdet, den ekstrabevilling, vi har givet til at få nedbragt ventelister, også have en afgørende indflydelse på, at folk hurtigere kan komme på arbejde.
Margrethe Vestager (RV), 2002-05-02:
Mit spørgsmål til fru Eva Kjer Hansen var meget konkret.
Det var ikke et spørgsmål om det langsigtede i anbringelse eller ikke anbringelse, det var mere præcist, hvordan fru Eva Kjer Hansen forholder sig til de stadige forlydender, der er, om, at kommunerne nu, altså i disse måneder, hjemtager allerede anbragte børn af rent økonomiske hensyn, dvs. uanset kvaliteten i den sagsbehandling, der har fundet sted før behandlingen før anbringelsen; uanset om anbringelsen er hensigtsmæssig eller ej, at børn så hjemtages af økonomiske grunde.
Som sagt er vi med på de økonomiske rammer, der er, men jeg vil gerne spørge, om Venstre og Venstres parti og dermed også borgmestre og kommunalbestyrelsesmedlemmer rundtomkring synes, at det er en fornuftig prioritering med hensyn til nogle af de absolut svageste i de her forhold, lang tid før vi kommer til pensionister, der skal have hjemmehjælp osv., osv., osv.
Eva Kjer Hansen (V), 2002-05-02:
Jeg oplever egentlig ikke, at der er nogen uenighed mellem fru Margrethe Vestager og os i Venstre i forhold til en indsats på det her område.
Vi er i gang med en kulegravning af hele området, et samarbejde med de kommunale parter for at finde ud af, hvordan billedet egentlig ser ud på det her område.
Jeg vil gerne medgive fru Margrethe Vestager, at det kan være et problem, hvis kommunerne hjemtager børn og unge udelukkende af økonomiske grunde.
Men så skal vi jo også vide, om det rent faktisk er tilfældet, og det synes jeg at vi mangler et billede af.
Det kan jo også være, fordi man etablerer et nyt tilbud, som man synes er mere hensigtsmæssigt.
Det kan ikke udelukkes, at kommunerne rent faktisk tænker i, at det, det gælder om, er at finde det rigtige tilbud til det pågældende barn eller unge.
Jeg kan også blive bekymret, hvis det er andre motiver, der ligger til grund for det.
Men jeg håber, at vi med den kulegravning, der er i gang, kan få et bedre billede af, hvordan det rent faktisk ser ud.
Pia Kristensen (DF), 2002-05-02:
Danmark er det lille land højt mod nord, et velfærdssamfund, der flyder med mælk og honning.
Det siger man i hvert fald ude i den store verden.
Og vi har det jo egentlig meget godt, så man må sige, at vi har noget at værne om.
Dermed ikke sagt, at der ikke er problemer, der skal løses.
Det er en problemstilling, som alle kender til, og her skal vi selvfølgelig yde en indsats, for problemerne skal løses.
Som en helt naturlig ting må de stærke træde til og sørge for bedre vilkår for samfundets udsatte grupper.
I Dansk Folkeparti mener vi, at denne opgave varetages bedst i samarbejde mellem det offentlige og de frivillige sociale organisationer.
De frivillige er tæt på de mennesker, det handler om, og det kan man drage nytte af.
Så kræver det selvfølgelig også politisk mod og vilje og bestemt også nytænkning at ændre på forholdene.
Vi har modtaget regeringens handlingsplan for de svageste grupper, »Det fælles ansvar«, meget positivt.
Ja, det kunne faktisk have været Dansk Folkeparti, der havde skrevet den.
Vi er enige i handlingsprogrammets sigtelinjer, som går ud på at styrke den enkelte og respekten for det enkelte menneske, for ikke to mennesker er ens.
Det handler om de hjemløse, de prostituerede, stofmisbrugerne, alkoholikerne og de sindslidende.
Dansk Folkeparti har fra første færd støttet, at der skal nedsættes et råd for socialt udsatte grupper, for vi mener faktisk, det er sund fornuft at samle repræsentanter for de udsatte grupper under én hat.
Vi tror, at det fremmer dialog og handling og vil styrke den forebyggende indsats.
Man kan ikke løse sociale problemer på kort tid, det er et langt og et sejt træk, men med handlingsprogrammet for de svageste grupper mener Dansk Folkeparti, at vi er på vej i den rigtige retning.
Så må vi jo ikke glemme, at der allerede er sket forbedringer på visse områder.
I finanslovaftalen mellem regeringen og Dansk Folkeparti er der allerede taget initiativer til en række forbedringer på ældreområdet.
Ældre får nu frit valg til selv at vælge leverandør til hjemmehjælp, medindflydelse til selv at kunne tilrettelægge hjælpen og frit valg til ældre- eller plejebolig.
Sagt med andre ord får de ældre nu medbestemmelse på egen dagligdag - og det manglede bare. Efterlevelsespensionen til pensionister genindføres.
Ledsageordningen videreføres efter pensionsalderens indtræden, og varmetillægsreglerne forbedres.
Det var nogle helt klare krav, Dansk Folkeparti stillede i finanslovforhandlingerne, og de bliver nu gennemført.
Så alt i alt synes jeg faktisk, det er godt klaret på så kort tid.
Så fremtiden kan kun blive god.
Line Barfod (EL), 2002-05-02:
Fru Pia Christmas-Møller talte om, at regeringen lægger op til, at man vil forebygge.
Vi så gerne, at man lagde langt flere kræfter i at forebygge frem for kun at rette op på skaderne, som er sådan, vi ser regeringens program.
Jeg vil gerne høre, hvordan fru Pia Christmas-Møller får det med prioriteringen af det forebyggende til at hænge sammen med, at man skærer ned på det boligsociale arbejde, herunder det dybt fortvivlende, at man har fjernet beboerrådgiverne, som netop var dem, der var ude i nogle af de boligområder, hvor der kan være store sociale problemer, og som havde daglig omgang med de familier, hvor der opstår problemer, og kunne tage fat i problemerne, før de for alvor nåede at blive store.
Så er der det helt afgørende at sørge for, at der er boliger nok.
Hvordan stemmer det, at man vil forebygge sociale problemer, med, at man har sat boligbyggeriet i stå, at man ikke har lagt op til at få bygget flere tusinde nye boliger, men tværtimod har lagt sådan et jerngreb om kommunerne, at de klart melder ud, at byggeriet er gået i stå?
Margrethe Vestager (RV), 2002-05-02:
Fru Pia Christmas-Møller skal have stor tak for at have bragt et velkomment niveau ind i debatten om, hvad det her går ud på i forhold til de værdier og det menneskesyn, der er det grundlæggende i socialpolitikken.
Når det er sagt og med hr. Villy Søvndals udmærkede præcisering in mente af den forskel, der er i oplevelsen af,
vil jeg spørge fru Pia Christmas-Møller, hvor det er, der sådan mere konkret skal tænkes anderledes.
Jeg tror, det vil være meget svært at finde medlemmer i den her sal, som vil være uenige i fru Pia Christmas-Møllers argumentation i forhold til bl.a. social arv.
Er det f.eks., som det er foreslået af regeringen, en mere boglig skole?
Hvad er det for nogle konkrete ideer, Det Konservative Folkeparti har i forhold til den, synes jeg,
meget udmærkede, men abstrakte værdimæssige indgang, som ordføreren havde til spørgsmålet?
Pia Christmas-Møller (KF), 2002-05-02:
Derudover har vi fortsat en række initiativer i forbindelse
med kvarterløft.
Endelig lægges der op til en udvidelse af boligmassen, sådan som økonomi- og erhvervsministeren har fremlagt ideer til det.
Til fru Margrethe Vestager: Det er en meget spændende diskussion.
Brandærgerligt er det, at der ikke er tid nok til virkelig at komme i dybden med det her i dag.
Men lad mig nævne nogle områder.
Jeg mener, at det er helt afgørende, at man meget metodisk og konsekvent inddrager pårørende og familier i forskellige sociale løsninger.
Det er meget vigtigt, at man tager deres råd, deres viden, deres parathed til at gå ind i problemstillingerne dybt alvorligt. Et andet område, hvor jeg tror, det er vigtigt, at man helt anderledes metodisk satser, er inddragelse af frivillige organisationer, private organisationer og ildsjæle.
De kan noget, det offentlige ikke kan.
De kan supplere det offentlige system på en god måde, hvor man bl.a. kan få taget hul på ensomhedsproblemer, isolationsproblemer og meget andet.
Det vil ikke alene være forebyggende, men også i en vid udstrækning reparerende, om man så må sige.
Jeg tror, der er rigtig meget, vi med fordel kunne diskutere i dybden.
Her er blot et par eksempler på, hvad jeg mener.
Line Barfod (EL), 2002-05-02:
Det hænger ikke sammen, at man på den ene side siger, at det her arbejde skal kommunerne nu fremover tage sig af - for mig er det underordnet, om det er kommunerne eller Folketinget, der skal tage sig af, at der er beboerrådgivere og boligsocialt arbejde, det afgørende er, at det arbejde er der - og på den anden side skærer i de penge, kommunerne har til de allermest basale velfærdsydelser.
Så er det altså hykleri, hvis man tror, at kommunerne så har ressourcerne til at tage sig af det nødvendige sociale arbejde.
Så skal man altså ikke komme og overfalde kommunerne
bagefter, hvis ikke de har ført det ud i livet, som Venstre og De Konservative har skåret væk i et godt samarbejde - et uskønt samarbejde - med Dansk Folkeparti. Så til det her med, at de frivillige skal supplere: Jeg er helt enig i, at de frivillige skal supplere, men hvis man skærer indsatsen væk fra statens side, er der ikke så meget at supplere, og der er altså ikke mange af de frivillige organisationer i Danmark i dag, der mener, at det sociale arbejde skal overlades alene til de frivillige organisationer.
De mener netop, at det, de kan, er at supplere.
Margrethe Vestager (RV), 2002-05-02:
I Det Radikale Venstre deler vi opfattelsen af, at det frivillige arbejde er meget væsentligt for, at det danske samfund er et godt samfund at leve i.
Men det er netop et frivilligt arbejde, og derfor er der ret snævre grænser for, hvilke forpligtelser, man kan lægge på det frivillige arbejde.
Af samme grund vil jeg stille fru Pia Christmas-Møller det samme spørgsmål, som jeg stillede Venstres ordfører, fru Eva Kjer Hansen: Er den konservative ordfører enig i, at det kan være et problem, hvis kommuner af økonomiske grunde hjemtager anbragte børn?
Det er nemlig noget meget konkret, og det vedrører selve myndighedsdelen, det som må være et offentligt ansvar, uanset hvad vi i øvrigt mener om velfærdsydelsernes placering.
Karen Jespersen (S), 2002-05-02:
Jeg vil også gerne erklære min meget store støtte til det frivillige sociale arbejde.
Også her kan man sige, at penge har en vis betydning, og man kan læse i dag i Politiken, at fru Pia Christmas-Møller mener, at de frivillige organisationer skal have 200 mio. kr. i momsfritagelse.
I avisen tales der om nogle år, men er det over 3 år eller 2 år eller 5 år?
Pia Christmas-Møller (KF), 2002-05-02:
Jeg kan fuldt ud bekræfte, at jeg står inde for det forslag, som Politiken omtaler i dag.
Jeg mener, det er fuldstændig forrykt, at man med den ene hånd giver tilskud og med den anden hånd kradser penge hjem i skat, og oven i købet oplever vi, at mange af disse frivillige humanitære organisationer indsamler beløb og så bliver nødt til at aflevere 25 pct. i moms, hver gang de køber et eller andet produkt, der er momsbelagt i Danmark.
Mit forslag går ud på, at man simpelt hen afskaffer købsmomsen.
Det er et forslag, som de frivillige organisationer selv ønsker gennemført og har bedt om bliver gennemført, så det vil jeg arbejde målrettet for.
Jeg vil ikke her låse mig fast på, over hvilken årrække vi skal indfase det.
Det må afhænge af de kommende forhandlinger, hvordan vi kan skaffe finansiering, men ideen mener jeg er helt rigtig.
Til fru Margrethe Vestager: Jeg kan fuldt ud bekræfte, at det er uantageligt, hvis kommuner hjemtager anbragte børn alene af økonomiske grunde.
Det er simpelt hen uantageligt.
Der er et særligt ansvar, når det drejer sig om unge under 18 år,
Det er simpelt hen uantageligt, og jeg er derfor utrolig glad for, at socialministeren har igangsat et undersøgelsesarbejde, et kulegravningsarbejde, som simpelt hen får kortlagt hele dette område, fordi der er meget, meget stor forskel på kvaliteten af de forskellige tilbud og de enkelte kommuners administration af hele området.
Derfor ser jeg frem til en ny debat på et mere solidt grundlag.
Med hensyn til det frivillige arbejde mere generelt drømmer jeg ikke om, at man skal privatisere det offentlige sociale ansvar.
Jeg drømmer om at udvide det sociale ansvar, jeg drømmer om at tage nogle aktører med i opgaveløsningen, som kan gøre noget, det offentlige system ikke kan.
Det er dét, jeg arbejder for, og det er med de briller, fru Line Barfod skal se mit forslag og mine tanker om det frivillige private arbejde.
Karen Jespersen (S), 2002-05-02:
Jamen det var jo et dejligt håndfast tilsagn om de 200 mio. kr. til de frivillige sociale organisationer.
Så vil jeg høre, om fru Pia Christmas-Møller også er indstillet på at arbejde for mere faste bevillinger til de frivillige organisationer.
Jeg oplever nemlig, at andre organisationer har problemer med, at de skal søge en gang om året og skal finde mere eller mindre fantasifulde begrundelser for at søge penge på ny, og det giver en række problemer. Så vil jeg også gerne spørge med hensyn til børn, der bliver hjemtaget af økonomiske grunde.
Der er jo en mulighed for, at Den Sociale Ankestyrelse selv undersøger de konkrete sager, og vil fru Pia Christmas-Møller også arbejde for, at den mulighed bliver brugt - altså at man de steder, hvor der er begrundet mistanke om, at børnene hjemtages af økonomiske grunde, aktivt undersøger, om det virkelig er tilfældet?
Line Barfod (EL), 2002-05-02:
Hvordan skal kommunerne så få udført det boligsociale arbejde?
Hvis man er henvist til at overnatte i legehuse på en legeplads eller sove på toilettet på sin arbejdsplads, går der altså ikke alt for mange år, før man får andre store sociale problemer, og derfor er det at skaffe boliger helt nødvendigt, hvis vi skal forebygge større sociale problemer.
Hvis regeringen havde valgt at bruge de 2,2 mia. kr., den på finansloven har givet i skattelettelser til erhvervslivet, til at bygge boliger for, kunne vi have fået afhjulpet en stor del af problemet.
Margrethe Vestager (RV), 2002-05-02:
Som jeg også har sagt tidligere, synes jeg, det er udmærket og al ære værd, at man gør en indsats for at sikre kvaliteten af opholdsstederne, altså de steder, hvor børn bliver anbragt.
Men det, jeg er interesseret i, er ikke kun kvaliteten af opholdsstederne, men at børn faktisk får lov til at blive i de opholdssteder, hvor de nu engang er anbragt. Vi risikerer at komme i en situation, hvor den sociale eksport, vi hører om fra nogle kommuner, hvor bistandsklienter bliver bedt om mere eller mindre frivilligt at flytte til et andet sted, faktisk medfører, at når også børnesagen flytter, sker der en genoptagelse af børnesagen, som hviler på økonomiske grunde.
Vi har derfor et meget stærkt ønske om, at man også følger netop dette område meget intenst i en periode, hvor der er en stram kommunaløkonomi, så vi sikrer, at det ikke er de allermest sårbare børn, det kommer til at gå ud over, uanset at alle ved, at omkostningerne ved at sikre dem en ordentlig barndom er meget, meget tunge, og at det derfor også må gå ud over børn på normalområdet.
Det er netop er en del af den sociale bevidsthed, at man er villig til den prioritering.