runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Tom Behnke (FRI), 2000-01-13:
Jeg kan ikke de eksakte tal for, i hvilket omfang pårørende har modsat sig det, hvor den, vi taler om, faktisk havde sagt ja til at afgive sine organer.
De tal har jeg ikke present på stedet her.
Jeg ved, at der i hvert fald tidligere har været tilfælde, for det har været oppe også ved tidligere debatter, så det er der ingen tvivl om.
Men når vi fremsætter forslag i Folketinget, har vi i Frihed 2000 den opfattelse, at vi skal lovgive for fremtiden og ikke for, hvad der er sket i fortiden.
Og i takt med større oplysningskampagner på det her område og i takt med, at flere og flere vælger at udfylde et donorkort, vil der også være flere og flere, som melder sig som donorer.
Og dermed vil, om jeg så må sige, sandsynligheden for eller risikoen for, om man vil, at der så kommer tilfælde, hvor pårørende modsætter sig, alt andet lige stige proportionalt med, at der bliver flere og flere, der udfylder deres kort. Det er vores opfattelse, at vi skal lovgive for fremtiden.
Derfor ønsker vi at tage højde for den situation allerede nu, så situationen ikke opstår og vi bagefter skal komme med nogle lapperier fra Folketingets side.
Det gør vi alt for ofte i forvejen.
Margrete Auken (SF), 2000-01-13:
Jeg vil sådan set også bede fru Ester Larsen lige høre efter her.
Den bekymring, som jeg nu får, er, at Kristeligt Folkeparti glemmer, at det kristne værdigrundlag er multietnisk.
Her er ikke forskel på jøder og grækere, træller, fri mand og kvinde, thi alle er vi ét i Kristus.
Kristendommen er frem for noget multietnisk, og kristendommen er, vil jeg så også sige til fru Ester Larsen, ubekymret, ubekymret i hvert fald for sig selv.
Så derfor er det at støtte en bekymring for, at et eller andet kan true os, ikke kristent.
Det, man kan sige kan være farligt, og fru Ester Larsen kunne støtte det og sige, at det, der truer vores kultur, det er, at de kristne værdier, som er multietniske, og som er ubekymrede, har så lav status blandt andet jo altså til højre side i det her Folketing. Så lad mig endelig sige
, at en del af dansk kultur faktisk også er multietnisk.
Det er faktisk først for meget nylig, at vi er blevet et etnisk næsten rent samfund; vi har de her færinger og grønlændere at slås lidt med, men alle de andre har vi jo stort set fået ud af det store, gamle multietniske samfund, som havde tyskere, som havde nordmænd, som havde baltere osv. med i sit folk dengang.
Det var dengang, man også kunne sige
- skræmmekampagner har der jo været altid - Holberg siger i »Det lykkelige skibbrud«, og undskyld mig citatet, for der er et bandeord i det.
Han siger: »Han er fandeme ikke min næste, han er en hollænder.«
Anni Svanholt (SF), 2000-01-13:
Der er her tale om en uændret genfremsættelse af beslutningsforslag nr. B 38 fra samlingen 1996-97.
Og da jeg ikke mener, at vi skal genoptage debatten om det emne, vi lige har haft, så vil jeg blot henvise til de holdninger, jeg gav til kende dér vedrørende det spørgsmål her, der hedder juridisk bindende tilsagn.
SF har præcis den samme holdning, som vi havde, da forslaget sidst blev behandlet, og vi har meget stor forståelse for forslagets intentioner vedrørende oplysning: at man skal øge oplysningsniveauet.
Det er det, der er utrolig vigtigt, for det er jo netop det, der kan føre til, at flere tager stilling sammen med deres pårørende og måske melder sig som organdonorer.
Men der er allerede gjort en god indsats, som sundhedsministeren redegjorde for, men vi er mere af den opfattelse, at man skal intensivere oplysningsindsatsen, og at det også er godt, hvis det kan foregå på lokalt plan.
Så oplysning og atter oplysning, det støtter vi.
Derfor kan vi ikke støtte forslaget.
Morten Helveg Petersen (RV), 2000-01-13:
Det er et både vigtigt og meget vanskeligt emne, der tages op her igen.
Som tidligere nævnt er der tale om en genfremsættelse af forslag om organdonation, og der er ikke sket noget, siden vi behandlede emnet sidst, som har gjort, at vi har ændret standpunkt i Det Radikale Venstre.
Det er klart, det kan vække forundring hos personer, som har besluttet sig for at sige ja til organdonation, at pårørende efterfølgende kan sige nej til denne donation, selv om afdøde har sagt ja.
Men det har vist sig, at det er sjældent, at organdonationer fra personer, der er tilmeldt donorregistret, opgives på grund af de pårørendes modstand.
I Det Radikale Venstre finder vi, at den hidtidige praksis og de gældende lægeetiske principper bunder i gode og realistiske, moralske såvel som etiske overvejelser, hvor man i givet fald vil komme til at stå over for spørgsmålet, om man - og det vil i det her tilfælde sige læger og sygeplejersker - skal påføre de pårørende lidelser for at gennemføre en beslutning, som afdøde har taget.
Og det tror jeg nok at personalet vil betakke sig for.
Det er bl.a. det, Etisk Råd har beskæftiget sig med i deres vurdering af dette spørgsmål, og det er noget, som er vigtigt i min personlige stillingtagen og også i Det Radikale Venstre som helhed.
Men det er samtalen, det er diskussionen ude i hjemmene, der er det helt afgørende her.
Vi er i Det Radikale Venstre af den opfattelse, at vores nuværende lovgivning viser den fornødne respekt for såvel afdødes som de pårørendes holdninger vedrørende organdonation, og på den baggrund kan vi ikke støtte forslaget.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2000-01-13:
I dag, tror jeg, er der reception for den forhenværende formand for Etisk Råd, fru Linda Nielsen.
Hun går af i dag og bliver erstattet af en ny formand.
Hun sagde noget om det her på et tidspunkt.
Hun sagde: Når man er død, har man ikke mere at skulle have sagt.
Men det, hun mente, var jo, at så måtte det være op til de pårørende, om de ønskede noget andet.
Det er dem, der skal leve videre med det, de har været igennem omkring dødsfaldet.
Og det er jo også rigtigt.
Men selv om det ikke er så længe siden, forslaget var fremsat sidst, kan ting jo godt flytte sig lidt.
Sådan er det heldigvis også i politik, så CD har haft en lang, god debat om dette meget svære spørgsmål, som er endt med, at flertallet givetvis vil tilslutte sig, at det bliver juridisk bindende.
Jeg tror ikke, jeg selv vil gøre det.
Jo klogere man bliver på spørgsmålet, jo klogere bliver man også på pro et contra, på, hvad der egentlig sker i forløbet, hvordan det praktiske forløb er, hvordan man skal bære sig ad med det.
Som hr. Holger Graversen sagde: Hvad gør man, når man kommer til at stå i den akutte situation ude på hospitalsgangen, hvor portørerne hiver i den ene ende af sengen og de pårørende i den anden?
Det er slet, slet ikke nemt det her. Men vi bliver nødt til at gøre en indsats for at skaffe flere organer.
Det tror jeg også ministeren gerne vil.
Det var en udsendelse fra USA, hvor man gennemgik historien.
Det var dr. Bernard, der var en af de første, der transplanterede et hjerte, og folk levede ikke ret længe efter.
Siden er man blevet klogere, også medicinsk, så organer ikke udstødes, så derfor er der et stort behov.
Nu skal Sundhedsudvalget sammen med Forskningsudvalget holde en konference om serumtransplantation.
Det er jo ikke uvæsentligt i denne sammenhæng, men det kan vare mange år, før man kan tro på, at man kan bruge organer fra dyr.
Så foreløbig er det nødvendigt for os at skaffe de donorer, der skal til, så folk ikke dør i ventetiden. Jeg selv er ikke overbevist endnu, men det er de fleste i gruppen.
De ønsker, at der skal være et bindende tilsagn, og deres argument er, at det gør det nemmere for de efterladte.
Det gør det nemmere for de efterladte, fordi man selv har taget beslutningen.
beslutningsforslag nr. B 49 beskæftiger sig netop med spørgsmålet om at skaffe flere donorer, og det vil jeg gerne medvirke til.
Jeg siger det nu, det er jeg nødt til på grund af tiden.
Birthe Skaarup (DF), 2000-01-13:
Der er ingen tvivl om, at der gennem mange år har været
stor mangel på organer her i landet.
Det ser vi bl.a. rundt om i amterne, hvor man er nødt til at lægge mennesker i dialysebehandling, netop fordi der er mangel på organer.
Ca. 200.000 danskere har faktisk givet tilladelse til, at deres organer transplanteres ved død, heraf nogle i begrænset omfang.
Andre små 20.000 har til organdonorregistret oplyst, at de ikke ønsker at donere.
Problemet er selvfølgelig, at mange afdøde, der har givet tilladelsen til at være organdonorer, ikke får deres ønske opfyldt, fordi de pårørende på et tidspunkt, hvor de står i en meget ulykkelig situation, ikke kan overskue et løfte, som de har givet.
Det er et problem med de pårørendes vetoret, men når man står i en situation som pårørende til en afdød, spiller der selvfølgelig etiske overvejelser ind.
Man er i et stort dilemma, og man står i en situation, hvor man har store sjælekvaler.
Som medforslagsstillere ønsker i vi Dansk Folkeparti
ikke, at det skal være tilladt at omstøde et andet menneskes beslutning.
Man må respektere, hvad et menneske, der er ved sine fulde fem, har bestemt skriftligt før sin død.
Vi har fået at vide, at det ville koste rigtig mange penge - ca. 25 mio. kr. - men på den anden side så synes vi, det er en meget god idé at få påført sygesikringskortet en påtegning
, om man vil være donor eller ej.
Men tilbage til selve forslaget.
Henriette Kjær (KF), 2000-01-13:
Et stadig stigende antal mennesker henvender sig til alternative behandlere, når de gerne vil af med en lidelse, der plager dem, og mange opnår gode resultater, bliver helbredt eller får minimeret deres lidelse.
Og særlig zoneterapeuterne og akupunktørerne opnår gode resultater i den behandling, de tilbyder. Det er mit indtryk, at behandlerne er meget samvittighedsfulde og meget kompetente, når de udøver deres fag.
Jeg er derfor heller ikke nervøs for, at de frit kan nedsætte sig og udøve deres erhverv, for det kan de jo.
Derfor er en autorisation i princippet unødvendig.
Da vi i sin tid gav tandplejerne autorisation var det nødvendigt for, at de kunne nedsætte sig med selvstændige og åbne klinikker, men i tilfældet zoneterapeuter og akupunktører behøver de ikke en autorisation for at kunne nedsætte sig. Jeg er så godt klar over, at behandlerne gerne vil have den blåstempling, en autorisation giver, så patienterne på den måde føler, at der er styr på tingene, og at det ikke er ren hokuspokus, der udføres. Men jeg er modstander af, at der skal nedsættes en arbejdsgruppe, som Dansk Folkeparti her foreslår det.
Vi fik jo netop etableret Videns- og Forskningscenter for Alternativ Behandling, og det må være dets opgave at afdække området og komme med nogle anbefalinger til
Folketinget
Og jeg vil da gerne her opfordre sundhedsministeren til at sørge for, at dette videns- og forskningscenter som noget af det første skal komme med nogle anbefalinger møntet på zoneterapi og akupunktur.
Vi har jo brug for at få at vide, hvilke sygdomme og lidelser der specielt er egnede til den type behandling, og få afdækket, om der er nogen dokumenteret effekt osv.
Så når vi nu har oprettet dette center, så synes jeg altså også, at vi skal lade arbejdet foregå i det forum.
Jeg er sådan set positiv over for hensigten i forslaget, og jeg forstår godt ønsket fra behandlerne om at få det blå stempel, men i og med at de kan udøve deres erhverv og vi har en allerede etableret enhed, der arbejder med disse spørgsmål, kan vi i Det Konservative Folkeparti ikke støtte forslaget.
Birthe Skaarup (DF), 2000-01-13:
Fru Henriette Kjær har flere gange slået til lyd for, at Det Konservative Folkeparti netop ønsker en autorisation af zoneterapeuter og akupunktører, og derfor synes jeg, det lyder lidt sjovt her i dag, at man nu går imod forslaget.
Vi er udmærket klar over, at det videns- og forskningscenter, som blev vedtaget på foranledning af Dansk Folkeparti, kunne gå ind i det her arbejde og prøve at lægge en plan for, hvorledes vi nemmest og bedst får den sikring for borgerne af, at de får denne gode behandling.
Så derfor er jeg lidt uforstående over for, hvorfor fru Henriette Kjær går imod et forslag, som hun faktisk selv har været ude i pressen at argumentere for.
Henriette Kjær (KF), 2000-01-13:
Jamen jeg mener også, der er behov for en autorisation, men ideen med den vedtagelse, som vi besluttede os for sidste år i Folketinget med et videns- og forskningscenter eller et forsknings- og videnscenter - i hvilken række det nu kommer - var jo netop, at det skulle afdække området og prøve at sætte nogle retningslinjer op for, hvordan man kunne skrue en uddannelse sammen.
Og dér synes jeg altså, det er dobbelt, og det er ligesom at undsige vores egen beslutning, hvis man nu vil nedsætte et udvalg.
Og jeg håber oprigtigt på, at videns- og forskningscenteret vil få sat det her arbejde i gang.
Det er også det, jeg siger.
Jeg opfordrer sundhedsministeren til ligesom at skubbe lidt på, at der nu også kommer gang i arbejdet, ellers må vi jo selv gøre det, men jeg synes, det er det forum, det skal foregå i.
Birthe Skaarup (DF), 2000-01-13:
Jamen det er jo netop her fra Folketinget, vi kan give en tilkendegivelse af, at det er et område, vi ønsker at opprioritere, og at regeringen kan pålægge, at der selvfølgelig laves et samarbejde med det her videns- og forskningscenter.
Og at der kigges på denne her autorisation, synes vi er en god idé, og selvfølgelig er det her center netop oprettet på den baggrund.
Men der er også andre sundhedspersoner, der kan gå ind i det.
Der er akupunktørerne, der kan gå ind i det, og der er de forskellige foreninger, Dansk Medicinsk Selskab for Akupunktører og FDZ for zoneterapeuter. Så alt i alt ønsker vi i Dansk Folkeparti et godt forslag til autorisation til at beskytte borgerne i samarbejde med de eksisterende muligheder, organisationer, videnscentre osv., der allerede er etableret.
Anni Svanholt (SF), 2000-01-13:
Det er jo en kendt sag, at der er rigtig mange mennesker, der gør brug af zoneterapi og også af akupunktur, og at de føler, at det også hjælper dem.
Så vi tror, at det er kommet for at blive.
Og så mener vi, at befolkningen har krav på at få at vide, hvad der egentlig forstås ved en zoneterapeut.
Det nye Videns- og Forskningscenter for Alternativ Behandling har bl.a. som opgave at indsamle, bearbejde og formidle den viden, der findes nationalt og internationalt om effekten af alternative behandlingsmetoder.
Og derfor mener vi, at dette center kunne bidrage til denne afklaring, og dermed kunne det være muligt at give en bedre vejledning til befolkningen.
Akupunktur udøves jo både af læger og af såkaldte akupunktører.
Og dér er SF's holdning, at alle, der vil anvende denne metode, også læger, må have erhvervet sig viden, indsigt og uddannelse på området for at kunne praktisere denne metode.
for en afklaring af, hvad det faktisk kræver af uddannelse for at udøve metoden.
Og den form for afklaring mener vi også kan finde sted i samarbejde med organisationerne på området.
Der er vel en stor interesse for, at man også dér har sikkerhed for, at de personer, der praktiserer det, også er kvalificerede og kompetente og kan yde en god indsats over for befolkningen.
Men som det fremsatte forslag er sammensat, kan vi ikke støtte det.
Birthe Skaarup (DF), 2000-01-13:
Til fru Anni Svanholt: Det er jo netop det, der er skismaet.
Der er en lægelig verden, der har et uddannelsesforløb, og som praktiserer netop akupunktur og zoneterapi.
Ingen tvivl om, at både læger, sygeplejersker og jordemødre osv. har en rigtig god indgangsvinkel for at kunne praktisere disse ting.
Og de bruges også rundt omkring.
Man har lavet et videnskabeligt forsøg på Aalborg Sygehus omkring kolikbørn, hvor der har vist sig nogle rigtig gode resultater.
Og jeg kunne nævne mange, mange andre.
Bl.a. WHO har også opridset mere end 40 tilstande, hvor akupunktur kan anvendes både alene og i forbindelse med anden behandling.
Det, der for os er vigtigt, er, at når det ikke er en læge eller en sygeplejerske osv., men noget andet, en akupunktør eller zoneterapeut, der ikke har gennemgået det her sundhedsprogram, der kan gå ud at lave netop denne her slags over for borgeren, og hvor borgeren ikke er beskyttet ved at få en ordentlig behandling, så vil vi godt her gå ind og sige: De skal have en autorisationslignende godkendelse for at praktisere over for danskerne i det her land.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2000-01-13:
Dansk Folkeparti skal ikke have utak for at have bragt emnet på bane.
Med jævne mellemrum diskuterer vi jo autorisationer.
Og det er heroppefra blevet sagt, at autorisationer er noget, man giver til mennesker, der beskæftiger sig med, i det her tilfælde zoneterapi, hvor man jo ikke kommer ind under huden, men det gør man da i hvert fald med akupunktur, folk, der beskæftiger sig inden for sundhedssektoren.
Og der er også blevet argumenteret med, at så skal der være et farlighedskriterium.
Og det kan man godt sige der skal være, når der stikkes nåle i folk, men der er da fortilfælde, hvor vi har givet autorisationer til personer, som slet ikke laver noget, der er særlig farligt.
Det har jeg da i meget klar erindring.
Diætister og optikere er jo ikke så forfærdelig farlige, kan man sige.
Så det synes jeg ikke rigtig holder.
Det, der derimod vel kan holde, er spørgsmålet om, hvorvidt man for at hjælpe de mennesker, der har brug for behandlingen, vil give dem en mulighed for at søge derhen, hvor der i det mindste er en kvalitetssikring af, hvad det er for en type behandling, de får.
Det er helt legitimt.
Og derfor synes jeg også, at det er ærgerligt, at man ikke fra Dansk Folkepartis side stiller med et bedre forslag.
Så ved jeg godt, at næsten alle mennesker, der skal sige noget om andres gode ideer i beslutningsforslag, altid kommer op og siger: Ja, grundlæggende er det en god idé, men ... . Det er i realiteten en god idé, og jeg synes også, den fortjener en bedre behandling, selv om vi går og venter på en rapport fra EU om akupunktur.
Men samtidig synes jeg, man skal lave det i samarbejde med de berørte organisationer.
Det tror jeg vi får meget mere ud af.
Og hvorfor jeg hellere vil den vej, skyldes, at jeg ikke længere er tryg ved - og måske grundlæggende aldrig været det - at ministeren skal nedsætte et udvalg, for det er med ministeren som med Vorherre: Man får sjældent det, man beder om.
Jeg vil hellere lave et bedre gennemarbejdet forslag, så jeg er sikker på i hvert fald for det mestes vedkommende at få, hvad jeg beder om, hvis der skulle vise sig at være et flertal for det i Folketinget.
Zoneterapi har jeg det lidt vanskeligt med.
Dér kan jeg ikke påvise det samme tætte samarbejde som mellem læger og akupunktører, og jeg kan heller ikke fremlægge nogen evidens for, at det skulle have nogen virkning.
Nu siger fru Birthe Skaarup, at man har lavet et lille forsøg.
Det må vi jo selvfølgelig så kigge på oppe i udvalget.
Vi er altså ikke afvisende, men vi vil til gengæld inviteres til et samarbejde om at lægge noget på bordet, som giver ministeren mindre muligheder for, hvis han nogen sinde vil påtage sig opgaven, at lave det, han selv synes.
Birthe Skaarup (DF), 2000-01-13:
Jeg vil lige sige til fru Yvonne Herløv Andersen, at når vi fremsætter sådan et forslag, kan vi jo gøre det på mange måder.
Det, vi godt ville have, var, at et enigt Folketing eventuelt kunne bakke op om det her.
Derfor lægger vi op til, at regeringen skal nedsætte en arbejdsgruppe og få øvrigt sundhedspersonale og zoneterapeuter og akupunktører med ind i det her arbejde, også vores nye forskning- og videnscenter, som er etableret i Århus.
Det synes vi ville være en god konstruktion.
Så fik man noget, som vi alle sammen synes vi kunne slutte op omkring.
For mig og for Dansk Folkeparti handler det her igen om, at vi får en faglighed, således at borgerne får et godt tilbud, de kan være trygge ved.
Nå, nu lyser den røde lampe, men det kommer jeg ind på senere.
Yvonne Herløv Andersen (CD), 2000-01-13:
Hvad angår den første halvdel af argumentationen, kan jeg så tilslutte mig de øvrige ordførere, for jeg finder ikke noget behov for, at der skal nedsættes et udvalg om det.
Dér føler jeg mig godt dækket ind af Centeret for Alternativ Behandling.
Morten Helveg Petersen (RV), 2000-01-13:
Det Radikale Venstre kan ikke støtte forslaget fra Dansk Folkeparti om at indføre en autorisationsordning for zoneterapeuter og akupunktører.
Sundhedsstyrelsen, der jo er landets højeste faglige myndighed på området, har udtalt sig skeptisk med hensyn til behovet for en egentlig autorisationsordning.
Vi har tidligere vedtaget - som nævnt adskillige gange i debatten - at der skal etableres et center for forskning i alternative behandlingsformer, og det kan være med til at højne det vidensmæssige grundlag, der kan berettige en autorisationsordning for de nævnte behandlere.
Så vi er naturligvis åbne for en drøftelse af de muligheder, der er for at forbedre rammerne og sikkerheden for de patienter, der anvender behandlingsformerne, men nedsættelse af en egentlig arbejdsgruppe på nuværende tidspunkt kan vi ikke støtte.
Jette Gottlieb (EL), 2000-01-13:
Vi har i de debatter, der har været om alternativ behandling, peget på disse behandlingsformer som et nødvendigt supplement til de traditionelle behandlinger og et godt alternativt bud i forhold til medicinalvareindustriens dominans inden for sundhedssektoren.
På den måde støttede vi sammen med SF, men i øvrigt imod Dansk Folkeparti og de øvrige partier, et langt mere vidtgående forslag, der økonomisk kunne sikre et forskningscenter for alternativ behandling.
Udviklingen omkring dette center har bekræftet, at Dansk Folkepartis forslag på det her område i sin tid ikke var godt nok.
Vi havde hellere set, om man havde bekymret sig lidt mere om dette centers skæbne, når man beskæftiger sig med den alternative behandling.
Men Enhedslisten er som sagt som udgangspunkt venligt stemt over for forslaget.
Birthe Skaarup (DF), 2000-01-13:
Jeg er udmærket klar over, at Enhedslisten ikke var helt vild med forslaget om et alternativt videns- og forskningscenter.
Jeg synes, det er lidt for tidligt at sige, at det ikke er blevet, som det skulle.
Efter hvad jeg kan se, tegner det sig faktisk ret godt, også med de personer, der er involveret i det her.
Og lad os se tiden an, jeg tror, det bliver godt.
Der kommer en bestyrelse, det er etableret i Århus, og det kommer sikkert i forbindelse med et eller andet forskningsmiljø dér, men det var jo for at afdække nogle ting, vi fik det her center vedtaget.
Men ud over det vil jeg så sige tak til fru Jette Gottlieb for, at hun er venligt stemt over for forslaget her.