Marianne Jelved (RV), 2001-12-06:
Jeg synes, det er beklageligt, at statsministeren udtaler sig på en måde, som ikke virker troværdig, for jeg sætter - uanset at jeg ikke har peget på statsministeren - pris på, at statsministre virker troværdige.
Statsministeren er faktisk den eneste økonom, jeg har mødt, der så åbenlyst undsiger betydningen af de tre skattereformer, vi har haft i Danmark, gennemført siden midten af 1980'erne.
Der startede vi jo med hr. Isi Foighel som skatteminister, for det var fuldkommen åbenlyst, at det var alt for fordelagtigt at gældsætte sig i Danmark.
Det var et af hovedproblemerne bag den økonomiske situation, vi havde på det tidspunkt. Det Radikale Venstre vedkender sig både det, vi var heldige med, og det, vi ikke var heldige med, da vi var støtteparti for Poul Schlüters regeringer gennem 1980'erne. Vi reducerede værdien af rentefradraget.
Det er det, vi kalder at brede skattegrundlaget ud, og så kunne vi sænke marginalskatten.
Det øgede faktisk opsparingen, hvilket er meget vigtigt.
Vi har fortsat reformerne i 1993 og 1998 efter samme principper.
Men jeg kan forstå, at det åbenbart alt sammen har været imod Venstres politik.
Det er rigtigt, at der er mange miljøafgifter og grønne afgifter.
Det er den mest effektive markedskonform, hedder det vist - en måde at få ændret adfærd på. Danmark er det land i verden, som har den største energieffektivitet i forhold til vores bruttonationalprodukt. Det roses vi for i OECD og mange andre steder.
Resultatet er jo ikke kommet, uden at vi har haft en politik for brug af grønne afgifter.
Skatteyderne er blevet overkompenseret, når vi har lavet den slags.
Kommuneskatterne har desværre ikke kunnet holde sig i ro, og det er et af problemerne.
Derfor forstår jeg godt, at der er mange borgere, der oplever, at skatterne er steget.
Men det kan den nye regering jo give et svar på, for den nye regering har lovet skattestop, så det må jo løse sig.
Det kunne jo godt være interessant at få et svar fra statsministeren på, hvordan dansk økonomi ville have set ud i dag uden de pågældende reformer.
Når gælden kan afdrages, som den kan nu, og som regeringen jo vil fortsætte med, så forudsætter det jo et indtægtsoverskud i forhold til de udgifter, man har.
Statsministerens indlæg er også en undsigelse af den kæmpestore århundredeplan fra 1989, som jeg ellers havde opfattelsen af, at den daværende skatteminister var medforfatter til.
Endelig synes jeg, det er bemærkelsesværdigt, at statsministeren bliver ved med at trække frem, at pinsepakken kom fuldstændig bag på alle.
Jeg ved, at Venstre havde stor fornøjelse af, at Det Radikale Venstre fremlagde sit skatteprogram umiddelbart før valget i 1998.
Vi gik til valg
Det blev stort set gennemført i det, der er blevet kaldt pinsepakken, med virkning fra 1999, og vi er ikke spor kede af dét.
Det var dengang, Venstres formand sagde, at ejendomsmarkedet ville blive slået fuldstændig i stykker.
Det blev det ikke.
Det fik heller ikke den hurtige virkning på bremsning i stigning af huspriserne, som vi havde forventet.
Men det skyldtes bl.a. rentetilpasningslånene.
Så vil jeg sige om det seneste radikale udspil på skatteområdet, som vi også er gået til valg på: Jeg har stort set ikke mødt nogen skattekyndig erhvervsorganisation, virksomhedsleder eller økonom, der ikke har anerkendt Det Radikale Venstres skatteoplæg.
Hr. Niels Helveg Petersen, hr. Anders Samuelsen og jeg selv deltager i utallige møder i erhvervslivets kredse om det radikale skatteudspil, af og til endda sammen med den nuværende finansminister.
Jeg er ikke i tvivl om, at statsministeren er en meget klog mand, og klogere end de fleste.
Jeg synes, at statsministeren kunne gøre os alle sammen og sagligheden en tjeneste ved også at prøve at lytte til den reelle vurdering bl.a. af de skatteudspil, der er kommet fra både Det Konservative Folkeparti og Det Radikale Venstre.
Til sidst vil jeg bare gerne sige noget om den sarkastiske bemærkning med hensyn til Det Radikale Venstres måde at være parti og politikere på, altså det, at vi åbenbart ikke vil lytte til befolkningen.
Det giver selvfølgelig lidt at tænke over, men jeg har nu den forestilling, at det er politikerne som valgte tillidsmænd og -kvinder, valgt af vælgernes midte, der har en særlig opgave gående ud på at se for sig, hvad det er for problemer og udfordringer, vi står over for i det kommende år.
Og de må være forskellige, fordi vi har forskellige politiske ståsteder.
Hvad er vores svar på dem?
Det må da være den politiske opgave og demokratiets fornemste idé.
Det har jeg troet hele tiden, men nu kan jeg høre, at der er en anden og smartere måde, nemlig at se på meningsmålingerne og finde ud af, hvad den brede befolkning, som statsministeren udtalte det, ønsker sig.
Så kan vi jo nøjes med det.
Så behøver vi slet ikke politikere.
Så kan vi lade den udmærkede centraladministration lave de love, som den brede befolkning ønsker sig.
Se, det er en ny tankegang.
Det er jeg ikke sikker på Det Radikale Venstre sådan uden videre kan vænne sig til, beklager.