Arne Toft (S), 2003-04-24:
Det er positivt, at Dansk Folkeparti har ønsket en debat om barmarksværkerne.
Jeg tager det for givet, at Dansk Folkeparti primært ønsker at løse de nødlidende barmarksværkers økonomiske problemer: primært at kunne levere varme til kunderne til en pris, der matcher prisen for individuel opvarmning med olie, sekundært at se på, om hele forløbet har været hensigtsmæssigt, og om tilskudsberegningerne har været rigtige og tilstrækkelige ifølge Rigsrevisionens beretning om barmarksværkerne.
Det primære ønske hos de nødlidende barmarksværker er, at politikerne holder de løfter, der blev givet, da værkerne blev godkendt, nemlig at varmeprisen aldrig blev højere, end hvis man fortsatte med olieopvarmning.
Dette løfte blev gentaget på de to Viborgmøder om barmarksværkerne i 2001, hvor politikerne næsten faldt over hinanden for at gentage løftet.
Jeg vil nok sige, at med de over 600 mio. kr., som de nødlidende værker har fået indtil i dag, må løftet heldigvis være indfriet for de flestes vedkommende; men der er stadig nødlidende barmarksværker.
Så kunne vi jo begynde at skylde skylden på hinanden, men det løser jo ikke problemet.
Godkendelsen af barmarksværkerne blev givet i 1989 under Schlüters borgerlige regering, den blev videreført under firkløverregeringen, som var ledet af Socialdemokratiet, og under SR-regeringen og er nu igen overtaget af VK-regeringen.
Hvad er der gået galt?
Der er for få tilsluttede forbrugere, der er for stort ledningstab, man koblede værkernes elpriser på kulprisen, og den nuværende regering har været meget langsommelig med udbetalingen af de 85. mio. kr.
Også Rigsrevisionens kraftige kritik af Energistyrelsens måde at behandle hele barmarkssagen på kunne nævnes.
Oplysninger om sårbarheden over for ændringer i finansieringsvilkår, brændselspriser, tariffer m.v. er ikke kommet frem; beregninger af behovet for støtte til værkerne bygger på forudsætninger, der ikke er fulgt, for hvis forudsætningerne var blevet fulgt, havde støttebehovet måske været det dobbelte; der er foretaget beregninger, hvor momsen er lagt til to gange, og oliereferencen er beregnet urealistisk højt, så støtten på 250 mio. kr. ikke havde været tilstrækkelig ved en mere realistisk oliereference.
Endvidere viser det sig nu, at seks værker har fået udbetalt 22,7 mio. kr. uden at opfylde tilskudsbetingelserne om idriftsættelse eller godkendelse inden den 1. januar 1997.
For Socialdemokratiet at se
er der kun én ting at gøre: at lave en tilbundsgående undersøgelse af samtlige nødlidende værker og herefter sørge for, at værkerne bliver tilført den økonomi, som er nødvendig, for at prisen for at modtage varme fra et barmarksværk ikke bliver større end prisen for individuel opvarmning med fyringsolie.
Det skylder vi kunderne og ikke mindst de borgere, der har brugt megen tid og fået megen utak som bestyrelsesmedlemmer i de pågældende værker.
Socialdemokratiet vil stemme for det forslag, der ligger her nu, for jeg synes, at det er en så alvorlig sag, at det er vigtigt, at hele Folketinget er samlet om det.
Men jeg vil godt sige, at der er stadig to ting, som jeg ikke er helt tilfreds med.
Og til sidst står der »... hvis prisen ikke er væsentlig højere.«
Hvad er »væsentlig højere«?
Er det 1.000 kr., er det 5.000 kr., eller hvor meget er det?