Sandy Brinck (S), 2003-12-04:
Dagens debat er på mange måder en gentagelse eller et opsamlingsheat på adskillige debatter, som oppositionen har haft med regeringen i dens 2-årige liv.
Det har også været ganske nemt at forudse det, der allerede er sket, nemlig at vi får en debat, som handler om kampen om virkeligheden.
Tal og statistik er og vil sikkert også i den følgende debat flyve i luften, og statsministeren vil sådan i nærmest dumdristig stil benægte alt, der ikke passer ind i statsministerens billede af sig selv, for er der noget, der ikke må ske, er det, at der kommer krøller på statsministerens velstrøgede billede af sig selv.
Vi vil utvivlsomt også få den tilbagevendende diskussion
om, hvorvidt velfærden er i vækst, eller om der reelt sker besparelser.
Statsministeren vil stædigt fastholde, hvilket han allerede har gjort, at den kommunale økonomiske stigning på 0,7 pct. er et positivt tal, og at man jo så ikke kan tale om besparelser i velfærden, et billede, som er fuldstændig forvrøvlet, og for at undgå mistanke om, at det er mig, der ikke kan regne, vil jeg tillade mig at bruge andres udsagn for at forklare statsministeren, at han og regeringen er på gale veje.
Det Centrale Handicapråd skriver i deres årsberetning:
»Rådets bekymring er især stor, fordi de økonomiske stramninger i amternes og kommunernes økonomi synes at være vedvarende.
... På socialområdet medfører det, at udgiftsstigningen i amterne skal minimeres fra de hidtidige ca. 6-8 pct. på handicapområdet til under 1 pct.«
Man skræller så at sige en ekstra kartoffel, men undlader at fortælle, at der kommer 10 ekstra til middag, og som et stædigt barn står statsministeren og stamper i gulvet og gentager: Jeg har skrællet en ekstra kartoffel.
Daginstitutionerne er det klokkeklare eksempel, hvor forældrene protesterer mod flere lukkedage, kortere åbningstider, færre pædagoger, væk med gåture, væk med udflugter.
Og svaret til forældrene er højere priser for pasning.
Man skruer ned for servicen og op for brugerbetalingen.
Den såkaldte ældrepakke viser sig ude i landet at være blevet en bureaukratpakke, hvor pengene er gået til at opfylde regeringens ideologiske ønsker om udbudsmateriale til private leverandører, og mange steder helt uden, at det har givet ældre noget som helst at vælge imellem.
Det er jo heller ikke for sjov, at Palle Simonsen, forhenværende socialminister i en tidligere borgerlig regering, som formand for Det Centrale Handicapråd både i medierne og i rådets årsberetning kritiserer regeringen for uacceptable besparelser over for borgere med handicap - og det oven i købet i det europæiske handicapår.
Det er alt sammen tegn på, at det går den forkerte vej og slet ikke hænger sammen med de velfærdsønsker, regeringen solgte sig selv på i valgkampen.
Det beklager vi.
Vi beklager også, at vi her i Folketingssalen skal have en debat, som mest af alt går ud på at slå hinanden oven i hovedet med rapporter.
Vi kunne godt have ønsket os en diskussion, hvor vi netop kunne tale om, hvad det så er, de her rapporter siger om, hvordan man definerer fattigdom.
Ja, det er relativ fattigdom.
For os som Socialdemokrater handler det om fordelingspolitik.
Det handler om at have lige muligheder.
Der er ingen, der påstår, at der er danskere, der er så fattige, som man er i Afrika eller andre steder i verden.
Det handler netop om relativ fattigdom, det handler om lige muligheder, det handler om fordelingspolitik.
Det kunne vi begynde at diskutere frem for den noget ophidsede rapportdebat, som vi har været vidne til indtil nu.