Mette Frederiksen (S), 2005-06-16:
Jeg mener så afgørende, det er et problem for det enkelte menneske og for den sags skyld også for eventuelle pårørende, at de adgange, man har til M053S47324871subh.fm Page 4799
Tuesday, November 8, 2005 4:36 PM rådgivning og udredning i dag, mindskes med den reform, der ligger på bordet i dag.
Jeg synes, det er et grundlæggende retssikkerhedsmæssigt problem, at kommunen skal være bagstopper i forhold til, om man som enkeltmenneske kan få adgang til lige præcis den rådgivning og til den viden, man har behov for.
Der må det alt andet lige være en fordel for det menneske, der ofte står i en svær situation, at der er mere end én indgang.
Der er nemlig blevet sagt: De kan jo bare klage.
Når vi har problematiseret beslutninger, har svaret været, at de kan jo bare klage.
Vi ønsker ikke at opbygge et system på det sociale område, hvis præmis er, at folk bare skal kunne klage.
Det gode ved, at der er så mange repræsentanter fra regeringspartierne, der stiller spørgsmål i dag, er jo, at man får lejlighed til at gentage et godt budskab mange gange.
Det vil jeg gerne benytte denne her lejlighed til.
Det, der er problemet med den lov, som om få timer bliver vedtaget, er, at der ikke er den tilstrækkelige faglighed, at det ikke er sikret, at der er et tilstrækkeligt økonomisk fundament for, at de mennesker, der har behov for de mest krævende behandlingstilbud, også kan få dem.
Vi frygter, at der kommer til at ske en afspecialisering.
Nej, sådan er det selvfølgelig ikke, så let er det ikke.
Derfor er det, jeg siger, at man ikke kan afvise, at hvis regeringspartierne havde været mere lydhøre og havde ønsket fagligheden, havde vi måske kunnet få en aftale.
M053S47324871subh.fm Page 4797
Jeg er sådan set glad for, at fru Charlotte Dyremose bringer diskussionen om VISO ind i debatten i dag.
Sagen er jo den, at den specialrådgivning, der i dag findes, samles ét sted.
Det er klogt, det er en god idé.
Jeg ved bare, at hvis jeg kører galt i weekenden, og min datter bliver hjerneskadet, vil jeg som forælder have adgang til den viden, der findes om hende og det handicap, og de eventuelle behandlingstilbud, der måtte være.
Det er derfor, at vi siger: Den viden, der nu er i VISO, den specialrådgivning, der nu er i VISO, åbn den op for familierne, åbn den op for de handicappede, sørg da for, at når man er pårørende, f.eks. til et handicappet barn, har man adgang til den allerbedste rådgivning og den allerbedste viden, der findes på området.
Det får man ikke med den her aftale, for sagen er jo den, at det bliver sådan, at det er ens kommune, der skal afgøre, om VISO skal ind i ens sag.
Det er nemlig sådan, at som enkeltmenneske har jeg kun mulighed for at ringe til VISO i de mest komplicerede og mest specialiserede sager.
Det er simpelt hen ikke godt nok, hvis man tænker på borgerne.
Det eneste, der er afgørende for Socialdemokratiet, når vi forhandler på socialområdet, er, at vi kan være sikre på, at de mennesker, der har allermest behov for et stærkt velfærdssamfund, som minimum får lige så gode tilbud efter en reform, som de har i dag, og allerhelst, hvis ellers vi kunne få flertal for det i det her Folketing, meget bedre vilkår, end de har de i dag.
Det er præmissen for os, når vi forhandler.
Det kunne vi ikke få med denne her aftale.
Vi lægger ikke stemmer til en reform på det sociale område, der forringer vilkårene.
Det er derfor, at vi ikke kan stemme for i dag.
Så har jeg lyst til at sige, at døgninstitutionsområdet har bredt repræsenteret henvendt sig til Folketingets Socialudvalg og beklaget, at man placeres kommunalt, børn og unge-området og spædbørnsområdet har gjort det samme.
Hele handicapområdet har sagt, at konstruktionen omkring VISO er problematisk, at det er problematisk, at alle ikke har adgang til rådgivningen via VISO, og man har tilkendegivet, at det er en problematisk opdeling kommunalt og regionalt af institutionerne.