runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Anni Svanholt (SF), 1998-12-11:
Den største udfordring, vi står over for her ved indgangen til et nyt årtusind, er efter min opfattelse helt klart klimaudfordringen, hvor vi skal forsøge at afværge verdensomspændende klimaændringer.
Hvis vi overhovedet skal gøre os nogen som helst forhåbninger om at undgå
omfattende og altødelæggende miljøkatastrofer, så skal der gøres en kæmpe indsats både globalt, nationalt og lokalt i de rige industrilande, og det haster med at få truffet de nødvendige beslutninger.
Her i Danmark har vi jo en noget kedelig placering som vel nummer seks på verdensranglisten over størst udslip af CO2 pr. indbygger.
Vi skal naturligvis vise
global ansvarlighed og skal ikke tøve med at feje for egen dør.
Vi går ind for, at vi skal sørge for at reducere vores CO2-udslip her i Danmark og gøre en ihærdig indsats for, at det også bliver virkeliggjort.
Vi har nogle flotte CO2-målsætninger, rigtige målsætninger, men det kniber gevaldigt med at nå målet, mest på grund af eksplosionen i trafikken, hvor der er et kæmpe udslip af CO2, og så selvfølgelig også udslip fra elproduktionen, især fra kulkraften.
Der skal gøres en stor indsats internationalt for at sørge for bindende regler og gode reduktionsmål, men her i Danmark skal vi altså gøre den største indsats for at vise andre, at vi er i stand til at gennemføre det her.
I den forbindelse mener vi i SF, at CO2-afgifter er et helt nødvendigt virkemiddel for at få den reduktion, og vi hører jo også, at rapporterne, som vi jo altså ikke har set endnu, skulle dokumentere, at CO2-afgiften på erhvervslivet også har virket efter hensigten, og så ville det være fuldstændig aldeles tåbeligt at opgive en CO2-afgift.
Vi har brug for at vise, at det også virker, at vi rent faktisk har en reduktion.
Vi ser frem til, at vi skal evaluere CO2-afgiften og se på, hvordan den har virket.
Vi ser gerne, den bliver højere.
Med hensyn til joint implementation er vores opfattelse, at vi skal feje for egen dør. Vi skal reducere i Danmark, vi skal lave en grøn omstilling af produktionen, og hvis vi skal lave joint implementation, så er det altså et supplement til det, vi gør i vores eget land. Den tankegang, at man kan modregne,
er jo sådan set, at vi bare her i Danmark skal køre videre og frådse i energi og stort udslip, og så skal man kunne reducere i andre lande.
Den tankegang er vi ikke tilhængere af.
Vi skal sørge for at have orden i eget hus, og derfor afviser vi helt det forslag, der ligger her.
Thorkild B. Fransgaard (FP), 1998-12-11:
Det var en fejl beslutning, der blev truffet med det lovforslag om at udvide strandbeskyttelseslinjen fra 100 m til 300 m, som blev vedtaget i 1994, og det synes jeg Folketinget skulle tage til efterretning og så ændre loven igen.
Den har givet store problemer ude i kommunerne og ikke bare i de enkelte store kommuner, som vi hører fra, men også i alle de mindre kommuner langs vore fjorde rundt omkring.
Nu er jeg i den heldige situation, at jeg selv sidder i en kommunalbestyrelse i en kommune, der ligger oppe ved Limfjorden, og derfor ved jeg faktisk fra alle kommuner deroppe, at de har problemer med at få indrettet deres planlægning efter den nye strandbeskyttelseslinje.
Vi kan ikke forstå, hvorfor det er nødvendigt at udvide den fra 100 m til 300 m, og det vil blive meget vanskeligere at få det indbygget i den nye lov her, sådan at kommunerne virkelig kan administrere efter den.
Det er den ene ting.
Den anden ting er, at den befolkning, der bor ude i de områder, heller ikke kan forstå, at det var nødvendigt, og hvorfor man ikke kan få lov til nogen ting derude.
Hvis vi nu tager et område, hvor der er turister - billedligt fortalt -
skal man fjerne de ishuse, der ligger inden for 300 m fra vandet.
Og man må heller ikke sætte et skilt op 100 m fra vandet, som viser hen til det ishus, hvor turisterne kan købe sig en is.
Men samtidig er det sådan, at hvis der er nogle, der f.eks. søger om at få lov til at bygge en vindmølle, som er 60 m eller 80 m høj, eller hvor høj den nu er, så kan de godt få lov til dét.
Sådan noget forstår den almindelige befolkning ikke, og jeg synes, man skulle tage konsekvensen af alle de klager, man har fået fra kommunerne, og de signaler, der er sendt rundt omkring, og ændre loven igen
, så strandbeskyttelseslinjen bliver flyttet tilbage til 100 m. Jeg ved godt, at man kan se forskelligt på det her, men jeg tror, det er den rigtige løsning, hvis vi ser samlet på det.
Og hvis der skulle være nogle enkelte områder, hvor den kunne være 300 m, kunne man jo lade kommunerne i de områder lave en planlægning for det.
Men den overordnede planlægning herfra, som det jo er besluttet at vi skal ændre nu, er forkert, og jeg mener, at vi skal prøve at få tilbageført linjen til 100 m og så lade kommunerne komme med nogle forslag, hvis de vil ændre den nogle steder.
Vi kan ikke bakke det her lovforslag op.
Søren Kolstrup (EL), 1998-12-11:
En udvidet beskyttelseslinje fra kysten kan vi fra Enhedslistens side selvfølgelig kun gå ind for.
Ministeren vil jo to ting med dette lovforslag: ændre ikrafttrædelsen af loven således - som det er blevet sagt - at den sker trinvis for hvert amt, efterhånden som arbejdet med at registrere 300 m-zonen skrider frem, og det kan vi da kun mene er en fornuftig ting.
Det andet forhold er så, at mindre dele af byzonen eventuelt undtages fra 300 m-zonen, og dér må jeg tilkendegive, at vi er noget utrygge og betænkelige, men lad os se nærmere på, hvad det handler om. Der skal ikke herske tvivl om, at vi kan tilslutte os hovedlinjen i loven, men som sagt er vi mere betænkelige ved spørgsmålet om byzonen.
Endelig skal jeg da sige, at når vi taler om det her forhold, har vi den helt principielle opfattelse, at disse herlighedsværdier selvfølgelig skal drøftes af hele det danske fællesskab og tilrettelægges af hele det danske fællesskab.
Det er så elementært, at jeg nærmest er lidt rystet over, at der er nogen, der kan finde på at sætte spørgsmålstegn ved det, men det kommunale selvstyre i Danmark har jo godt nok været stærkt i drift siden 1903.
Hans Christian Schmidt (V), 1998-12-11:
Tak for bemærkningerne fra Socialdemokratiet om, at vi også kan gå ind og se på andre pilotprojekter.
Det synes jeg lyder lovende.
Jeg vil også sige, at det er sådan, at når man går ind og kigger på de projekter, er der mange muligheder deri, og der er også muligheder for at gå ind og kigge på MIKA-midlerne, og det forstår jeg, vi kommer til at kigge på.
Vedrørende regelforenklingen i den grønne afgiftspakke vil jeg sige, at det jo er en sjælden ting at kunne lave nemme regelforenklinger.
Med hensyn til denne pakke er det til gengæld nemt.
Jeg tror næsten ikke, man kan ændre noget i den, uden at det bliver en regelforenkling.
Jeg vil påstå, at det er der indtil mange politikere, der heller ikke kan.
Det er jo heller ikke mærkeligt, når jeg kan læse her, at Rigsrevisionen har følgende holdning
: »Rigsrevisionen finder det imidlertid uheldigt, at Told- og Skattestyrelsen først i november måned 1995 afholdt kurser om den grønne afgiftspakke for told- og skatteregionernes medarbejdere.
Regionerne var således dårligt forberedt til at vejlede virksomhederne inden lovens ikrafttræden.«
Det kan jeg kun skrive under på med alle de henvendelser, vi har fået.
Ebbe Kalnæs (CD), 1998-12-11:
Der skal ikke herske nogen tvivl om, at CD er optaget af, at vi skal passe på vores kystlinjer.
Men jeg bliver alligevel nødt til at sige, at når vi gennemgår det, der foreligger indtil nu, må vi også tage et vist forbehold, og vi er nødt til at stille en række spørgsmål under udvalgsarbejdet.
Jeg er en smule bekymret for den fleksibilitet og nuancerede holdning, det her kræver, hvis man i mindre samfund skal kunne eksistere, for hvis man har en havn, der får succes, og som ikke har mulighed for at udvide, så er der - og det er altså mere generelt for planloven - en tendens
til, at vi har fået lavet en lovgivning på det her område, som er meget selvkørende, og hvor der i meget høj grad træffes nogle beslutninger, som er så komplicerede at komme til at ændre, at vi ofte lader være. Min påstand går lidt på, at vi har fået lavet en lovgivning på hele planområdet, som i nogen grad styrer os, mere end vi styrer den, og det synes jeg er uheldigt.
Men der ligger ikke i dét, at vi ikke er optaget af at beskytte kystlinjen, og der er mange tusinde kilometer, hvor der er god grund til det, men vi skal altså passe på, at vi kan udvikle os fremover, og vi skal også passe på, at vi er i stand til at forudse behovene i mindre samfund lidt mere fleksibelt, end vi gør i dag.
Christian H. Hansen (DF), 1998-12-11:
Det er jo ikke helt rigtigt.
Den åbner jo ikke den mulighed, som eksempelvis det beslutningsforslag, vi har på i dag, vil gøre.
Det er også sådan lige for at holde os til dagsordenen.
Jeg synes, at der har været megen debat på det sidste,
også efter at fødevareloven er blevet vedtaget,
som har gjort, at det er nødvendigt, at fødevareloven allerede fra fødslen af måske fik en lillebror med sig.
Det er faktisk en lillebror til fødevareloven, der her er lagt op til, og det synes jeg man skulle hilse mere velkommen også fra fru Lene Espersens side, som jo meget tit er ude med bemærkninger på det her område.
Men vi kan så se, at når vi så virkelig skal til at gøre noget, så står man af.
Vibeke Peschardt (RV), 1998-12-11:
Sagen om strandbeskyttelseslinjerne
synes vi i Det Radikale Venstre har fået en meget ordentlig behandling.
Man har nedsat en Strandbeskyttelseskommission, der har siddet i nogle år, og som ikke er færdig med sit arbejde, men når dette lovforslag endelig er udmøntet, skulle strandbeskyttelseslinjen - med alle de undtagelser, der er nødt til at blive indarbejdet i det her, fordi det jo især er vanskeligt for kommunerne at sluge noget af det - altså være med til at sikre det danske landskab i mange år fremover.
Vi er meget tilfredse med behandlingen, og vi er også tilfredse med, at der i relativt vidt omfang er lyttet til kommunernes ønsker på det her område, og jeg vil gerne tilsige lovforslaget vores støtte.
Lene Espersen (KF), 1998-12-11:
Jeg vil godt starte med at sige, jeg er utrolig stolt
over den nye fødevarelov.
Så kan vi have en lang diskussion om det nu, for det er et spørgsmål om, hvad man politisk mener er rigtigt og forkert.
Der må vi jo så afvente og se, hvad der så egentlig bliver resultatet af den, men jeg må sige, at jeg vil fastholde, at loven bliver bedre af en grund, og det er så også et svar til det meget konkrete spørgsmål, som både hr. Keld Albrechtsen og hr. Christian H. Hansen havde på det her område.
Man må jo rent logisk uddrage, at når der i hvert fald er mindst en levnedsmiddelkontrolenhed i Danmark, der har valgt at sige, at man overhovedet ikke vil bruge lukning som et instrument, og at man med den nye fødevarelov sikrer, at reglerne bliver gennemført ensartet i hele landet, er der tale om en forbedring.
Der er tale om, at også kontrolenheder i København fremover vil bruge lukning som et instrument, det er klart, men jeg mener bestemt, at der her er en balance.
Det, som hr. Keld Albrechtsen, og jeg ved ikke, om jeg også hørte hr. Jørn Jespersen på den måde, er ude på, er et eller andet om, at nu skal vi gå ud og være hysteriske, og hvis der ligger en gulerod på det forkerte skærebræt, så skal butikken lukkes. Nej, selvfølgelig skal den ikke det, men jeg mener, at lukning er et rimeligt instrument at bruge, hvis det viser sig, at en virksomhed ikke kan finde ud af at bringe hygiejnen på plads.
Her taler vi om, og det er også meget klart præciseret i den nye fødevarelov, hvornår man kan skride ind.
Det drejer sig bl.a. om politianmeldelse eller gentagne påbud.
Men det fremgår meget klart af den nye fødevarelovs bemærkninger, så jeg vil henvise til den, hvis nogen er i tvivl om, hvornår man kan skride til handling, også omkring offentliggørelse. Og jeg vil sige, at jeg er meget glad for, at der er kommet en begrænsning i offentliggørelsespolitikken forstået på den måde, at jeg ikke mener, at det skal være avislæsernes opgave at drive levnedsmiddelkontrol i Danmark.
Det må være kontrolinstansen, der først og fremmest sikrer, at der er orden på hygiejnen både i butikker og restauranter.
Det kan ikke være avislæserne, der skal sikre det.
Jørn Jespersen (SF), 1998-12-11:
Jamen jeg beklager, at jeg er nødt til at tage en kort bemærkning mere, men det er, fordi fru Lene Espersen bliver ved med at sige, at Københavns levnedsmiddelkontrol har sagt, at man principielt ikke vil bruge lukning som instrument.
Det synes jeg ikke der er dokumentation for.
Derimod har jeg hørt Københavns levnedsmiddelkontrol sige, at det ikke er et tilstrækkelig stærkt middel til at sikre, at målsætningerne bliver nået, og det er der to grunde til.
Den ene er, at butikkerne, restauranterne jo åbner igen.
Det er jo helt sandt.
Det gør de, fordi den eneste hjemmel, der er i lovgivningen, er, at man kan lukke, indtil forholdene er bragt i orden, og når man kommer 14 dage efter, så viser det sig, at forholdene igen ikke er i orden.
Derfor konstaterer man, at lukning rent faktisk ikke hjælper nok.
Og den anden grund til, at det er et utilstrækkeligt middel, er, at det rent faktisk fører til nogle meget uheldige konfrontationer en gang imellem, hvor man kunne forestille sig, at der var bedre måder at løse de her problemer på.
Så jeg skal bare sige til fru Lene Espersen, at jeg tror ikke, at det er en rigtig fremstilling at sige, at Københavns levnedsmiddelkontrol ikke ønsker at bruge lukning, men det er en mere rigtig fremstilling at sige, at de har påpeget, det ikke er et tilstrækkeligt middel.
Lene Espersen (KF), 1998-12-11:
Det kan så irritere kontrollen, at butikken åbner igen, og at der så måske senere bliver et nyt problem, men så må man gøre det endnu en gang.
Der er ikke andre veje frem.
Vi kan ikke give kontrollen hjemmel til at sige: I kan ikke finde ud af at drive den her butik på hygiejnisk vis, I bliver frataget retten til at drive den butik permanent.
Sådan fungerer det altså ikke.
Men vi kan jo have en lang diskussion om, hvad en helt tredje person har sagt og ikke sagt.
Jeg er helt sikker på, at vi under udvalgsbehandlingen nok skal få fuldstændig styr på, hvad der egentlig er foretaget inden for f.eks. det sidste halve år her i København på lukningsområdet.
Jørn Jespersen (SF), 1998-12-11:
Den sag, som vi diskuterer i dag, er efter vores opfattelse et rigtigt påpeget problem, men et forkert svar.
Det er oplagt, at vi har en del problemer rundtomkring i restauranter, grillbarer, kiosker, detailbutikker osv. Det er problemer med, at der er sygdomsfremkaldende bakterier, der er problemer med den almindelige hygiejne, der er dårlig rengøring, der er mangelfuld deklaration, der er for gamle varer osv.
Vi har set mange eksempler på de her problemer.
Derfor synes vi også, at det virker en lille smule besynderligt, at et af de partier, nemlig Dansk Folkeparti, som på det tidspunkt var med til at vedtage den svækkelse, nu kommer og rejser problemerne igen.
Jeg føler egentlig, at der bag forslaget fra Dansk Folkeparti ligger en uudtalt erkendelse af, at det måske ikke var helt gennemtænkt, hvad man var med til ved den lejlighed.
Men hvis det er den erkendelse, der ligger, synes jeg da, det ville være rart at få den udtalt herfra af partiets ordfører.
Vi er i SF enige i, at der eksisterer nogle problemer, som jeg har nævnt, som den nuværende lovgivning ikke i tilstrækkeligt omfang rummer midler til at løse, og derfor mener vi, at vi bør tage yderligere initiativer, og vi går ind for at bruge en kombination af forskellige virkemidler. Offentliggørelse har været nævnt, strammere håndhævelse af de regler, der gælder nu, og eventuelt også en mulighed for at indføre en eller anden form for en autorisationsordning, som gør, at butikker skal være godkendt, og med mulighed for,
at man i grove gentagne tilfælde af overtrædelse af de gældende regler kan miste sin autorisation. Vores problem med det forslag, der ligger i dag, er imidlertid, at det ikke er særlig gennemtænkt og præcist med hensyn til, hvad det er for præcise regler, der skal indføres.
Og som ministeren også har nævnt, risikerer det her forslag i sin foreliggende form at indføre en hel masse bureaukrati, som rammer alle forretningsdrivende, også dem, som der ikke er nogen problemer med, og det synes vi ikke
nødvendigvis er særlig hensigtsmæssigt.
Jeg synes i øvrigt også, at forslaget om, at man skal bestå kurser i forskellige discipliner som bogføring og dansk osv. måske ikke er den mest hensigtsmæssige måde at afgøre, om man kan drive en fødevarevirksomhed på.
Vi er temmelig overbeviste om, at hvis man indfører tilsvarende regler for valg til Folketinget, ville vi få en kraftig decimering af antallet af medlemmer af dette Ting.
Annie Lunde Hansen (CD), 1998-12-11:
Selvfølgelig mener vi i CD, at kvalitet og hygiejne i fødevareforetningerne skal være i orden, og det er vel noget, vi alle sammen er interesseret i.
Derfor har vi i CD da også stor sympati for forslaget, der har til formål at styrke sikkerheden og sikre kvaliteten af vores fødevarer.
Det seneste års afsløring af visse fødevarers tvivlsomme kvalitet viser, at der er ting og sager, der absolut bør rettes op på, men vi mener ikke, at dette forslag er noget, vi kan støtte. Vi har i CD her fra talerstolen råbt meget op om kvalitet af fødevarer, men vi synes, at den nye fødevarelov skal have lov til at vise, hvad den duer til.
Selvfølgelig skal forbrugerne kunne kræve, at fødevarerne i detailforretningerne er friske, at forretningerne opfylder hygiejnekrav, at varerne er forskriftsmæssigt deklareret, og at indehaverne og ansatte i forretningerne er tilstrækkeligt uddannet til at varetage disse krav.
Det er også selvfølgeligt, at almindeligt krav til bogføring og afgiftstilsvar er kendt og bliver opfyldt af de næringsdrivende.
Alle disse ting vil ifølge forslagsstillerne her i dag kunne blive opfyldt, hvis man indfører et såkaldt kørekort til etablering af fødevareforretninger.
Nu er der vel ikke nogen her, der skal bilde mig ind, at vi ikke har nogen skattelove i Danmark, og mon ikke der findes nogen skattelove, som også kontrollerer forretninger, så told- og skattevæsenet kan gå ud og også holde styr på, om der er engageret sort arbejdskraft?
Jeg mener ikke sort af natur, men sort arbejde.
Men hvad har vi så lige vedtaget?
Vi har vedtaget en ny fødevarelov.
Varetager den da ikke disse interesser?
Så vidt jeg husker, er lovens formål bl.a. at øge forbrugerbeskyttelsen ved at beskytte mod sundhedsrisiko og skabe grundlag for en effektiv kontrol, og det er vel netop det, dette beslutningsforslag i bund og grund også går ind på.
Det er i orden, at fødevareloven har formuleret, at man skal have en hygiejneuddannelse både for de næringsdrivende og for ansatte.
Fødevareloven skulle også gerne skabe et bedre overblik over, hvilke krav der stilles til fødevarer, korrekt mærkning osv.
Det skulle altså alt andet lige blive lettere for de næringsdrivende at overskue deres forpligtelser.
Indførelsen af et kørekort, som det foreslåede, vil helt sikkert medføre en administrativ merbelastning for såvel myndigheder som erhvervsliv.
Og som bekendt er vi i CD ikke så meget for administrativt bøvl. CD synes, at fødevareloven først skal have lov til at vise, hvad den duer til, før man går i gang med at udtænke administrative besværligheder som eksempelvis indførelse af dette fødevarekørekort, næringsbrev, eller hvad man har lyst til at kalde det. CD kan ikke støtte dette forslag.
Keld Albrechtsen (EL), 1998-12-11:
Med hensyn til det forslag, som Dansk Folkeparti har fremsat her, må jeg sige for Enhedslistens vedkommende, at vi aner hensigten og bliver forstemte, når vi læser dette forslag, for hvad er den egentlige hensigt med det?
Jo, man har uden tvivl udtænkt et ganske udspekuleret redskab til at genere indvandrere og flygtninge her i samfundet.
Således er beslutningsforslaget jo skruet sammen, men det er gjort på en sådan måde, at den umiddelbare hensigt med forslaget ser ganske troskyldig ud.
Det må erkendes.
Nu er det sådan, at vi fra Enhedslistens side gerne vil være med til at diskutere, om man på et bredere grundlag kunne have en slags »kørekort« for al erhvervsvirksomhed, således at man kunne inddrage tilladelsen til at drive erhvervsvirksomhed, hvis der f.eks. begås alvorlig miljøkriminalitet, hvis der begås alvorlig økonomisk kriminalitet, eller hvis der på anden vis, f.eks. over for personalet, sker alvorlige krænkelser.
Men sagen gribes altså an fra den helt forkerte ende med det forslag, som er fremsat her, og vi vil ikke støtte det.
Så har der været en diskussion om, hvad der kan gøres for at rette op på de problemer, som vil opstå, når den nye fødevarelov træder i kraft.
Fru Vibeke Peschardt gjorde i det seneste indlæg et fortvivlet forsøg på at forklare, at den nye fødevarelov skulle være lige så god som den gamle, men jeg synes ikke, det lykkedes.
Jeg er ganske sikker på, at vi efter jul kommer til at diskutere gennemførelsen af den nye fødevarelov, for det kommer jo til at volde forfærdelig store problemer for ministeren at få loven til at fungere, bl.a. som følge af den centralisering under statsmagtens kontrol, der ligger i loven, og som i praksis vil være med til at svække de enheder, der fungerer i dag.
Der er mange problemer, og i den forstand rammer Dansk Folkepartis forslag ind i et område, hvor der vitterlig er nogle problemer, som Dansk Folkeparti jo har været med til at skabe med den nye fødevarelov.
Jeg ved ikke, om der kunne ligge en smule selverkendelse i forslaget - altså at man har fået lavet noget, som det er nødvendigt at rette lidt op på.
Jeg ved det ikke.
Men under alle omstændigheder må man konstatere, at den nødvendige debat om kontrollen med fødevaresikkerheden her i Danmark bliver vi nødt til at have efter jul, for regeringen og det flertal i Folketinget, som gennemførte den nye fødevarelov, har jo vitterlig et stort problem på området, og det skal der gøres noget ved.
Christian H. Hansen (DF), 1998-12-11:
Det er til hr. Keld Albrechtsens påstand om, at beslutningsforslaget skulle være lavet for at ramme en bestemt gruppe, nemlig indvandrerne.
Det vil jeg gerne her fra talerstolen afvise, for det er overhovedet ikke intentionen med forslaget.
Intentionen med det er at skabe en forbedring af nogle forhold herhjemme, som har vist sig at været kritisable, som det her på det sidste er blevet klart gennem megen avisdebat og udsendelser i tv osv.
Så jeg må sige til hr. Keld Albrechtsen, at jeg er lidt ked af, at hr. Keld Albrechtsen kommer med en sådan påstand heroppefra, for der er overhovedet ingen intentioner om det.
Så vil jeg også godt sige til hr. Keld Albrechtsen, at med hensyn til om der skulle være en erkendelse fra Dansk Folkepartis side, er det ikke tilfældet.
Men som jeg har nævnt tidligere, har debatten jo også vist, at der er nogle ting, som ikke har været i orden, og derfor er dette forslag en udmærket lillebror til fødevareloven.