Eva Kjer Hansen (V), 2006-02-10:
Jeg skal takke for den positive opbakning fra, forstod jeg, de fleste af partierne i Folketinget bortset fra Enhedslisten.
Sagen er jo, at formålet med lovforslaget er at sikre sammenlignelighed, gennemskuelighed mellem private, kommunale og regionale sociale tilbud.
Omkostningsprincippet gælder jo allerede i dag for de private tilbud, og med kommunalreformen vil det også omfatte de regionale tilbud, sådan at priserne fremover bliver fastsat i rammeaftalen og så selvfølgelig i de private kontrakter.
Sagen er, at efter de gældende regler kan kommunerne i dag fastsætte taksten for de kommunale tilbud.
Det vil sige, at de kan sælge et tilbud meget billigt for at komme ind på markedet, eller de kan tage en overpris, såfremt der ikke er nogen konkurrence.
Det mener jeg skaber en konkurrenceforvridning i forhold til andre tilbud, private tilbud, tilbud fra selvejende institutioner og lignende, som i dag beregner taksterne ud fra et omkostningsprincip.
Så jeg synes, det er vigtigt, at det er de samme beregningsmetoder, der kommer til at gælde for de forskellige tilbud.
Som flere har været inde på, vil taksterne jo blive offentliggjort på Tilbudsportalen, hvor også hovedelementerne i taksterne af hensyn til sammenligneligheden med andre tilbud, så vel offentlige som private, vil fremgå.
Samtidig skal man på Tilbudsportalen beskrive, hvad ens tilbud indeholder.
Hr. Thomas Krog sætter meget fokus på kvaliteten af de forskellige tilbud, hvilket jeg i øvrigt gerne vil kvittere for, for det synes jeg er vigtigt, og jeg synes især, det er positivt, at SF også synes, at vi nu skal have stærk fokus på kvaliteten i de kommunale tilbud.
Det er jeg fuldstændig enig i, for det er vigtigt, at vi ved, om vi får den kvalitet, som vi mener vi betaler for, og derfor skal der være samme regler for de forskellige sociale tilbud.
Men vi har jo masser af fokus på kvaliteten, først og fremmest med Tilbudsportalen, som jo netop skaber det her overblik og indblik i, hvad de forskellige sociale tilbud indeholder.
Så har vi arbejdet meget med kvalitetsstandarder, f.eks. i forbindelse med forskellige tilbud.
Jeg ved, at Landsforeningen af opholdssteder nu arbejder med et akkrediteringssystem, fordi de netop gerne vil synliggøre indholdet af deres tilbud.
Så vi arbejder med kvaliteten i mange forskellige sammenhænge, ligesom vi også sætter fokus på retssikkerheden i forbindelse med de kommunale afgørelser, som jo også spiller ind, med hensyn til om man nu får det rette tilbud.
Det er altså ikke et enten-eller.
Vi har taget fat på kvaliteten.
Nu sørger vi så også at få fokus på, hvad det egentlig er, man betaler for, og stiller de forskellige tilbud ens.
Jeg tror, at det var fru Karen Klint, der var inde på især behovet for individuelle takster, og der skal jeg understrege, hvilket jeg også mener fremgår af høringsnotatet, at det selvfølgelig vil være individuelle takster, for der er jo meget stor forskel på, hvad prisen er for den enkelte.
Det, vi snakker om, er også de langsigtede generelle takster, men der bliver selvfølgelig taget de individuelle hensyn.
Det mener jeg er helt åbenlyst skal ske.
Fru Karen Klint var også inde på, at der skulle være helt ens vilkår.
Så må man jo udskille det fra anden drift.
Jeg synes med hensyn til hele diskussionen om tilkøbsydelser, at skulle man overveje også at give de muligheder, som jeg ikke synes hører hjemme i det kommunale system, hvor jeg synes, at de skal koncentrere sig om kerneopgaverne, så må man vælge helt at udskille den driftsopgave, for ellers bliver der jo netop ikke de samme vilkår for private leverandører.
Så det kræver altså, at man på helt anderledes vis ændrer rammerne for kommunal drift, hvis man vil have de samme vilkår for private leverandører.
Så skal jeg bare sige, at jeg tror, der er nogle misforståelser.
Jeg skal sige til hr. Martin Lidegaard, at når vi vælger en bekendtgørelse, er det jo, fordi det er det naturlige og det, vi plejer at gøre i forbindelse med fastsættelse af takster og en nøjere beskrivelse af, hvilke tilbud der er omfattet.
Jeg mener, at det er den helt almindelige praksis, men jeg synes også, at i og med at det, der skal stå her, er meget detaljeret, så hører det hjemme i en bekendtgørelse og ikke i et lovforslag.
Så er jeg meget enig i hr. Martin Lidegaards udlægning af, at det her lovforslag bidrager til mangfoldigheden på det sociale område.
Det er jeg helt enig i, for jeg mener, at vi ved at få skabt den her gennemsigtighed i forhold til de kommunale tilbud faktisk bedre sikrer ens vilkår for de forskellige leverandører og dermed basis for en fortsat mangfoldighed på området.
Jeg ser jo gerne en udvikling, hvor vi hele tiden ser, at der er forskellige driftsherrer bag de forskellige sociale tilbud, fordi det netop giver den her mangfoldighed.
Det gør, at vi får flere forskelligartede tilbud, og det mener jeg at vi har brug for for at kunne imødekomme det behov, som borgeren har.
Så det her vil styrke det.
Det er selvfølgelig afgørende, at vi kræver af kommunerne, at de laver den her beregning, at de følger omkostningsprincippet.
Der skal jeg lige knytte en lille bemærkning til det her med »kan« og »vil«, for det eksempel, som hr. Martin Lidegaard var inde på vedrørende Roskilde Kommune, som vi jo kender til fulde, afdækker jo netop hele problemet med hensyn til, om der står »kan« eller »vil«.
Men vi har jo tidligere haft en del disput om det der: Er det noget, vi skal kræve af kommunerne, eller er det noget, vi skal give kommunerne mulighed for?
Der synes jeg, hr. Martin Lidegaard selv faktisk fik understreget, at vi bliver nødt til at stille nogle krav til kommunerne og lave nogle skalbestemmelser frem for nogle kanbestemmelser, for at vi nogle gange når det resultat, vi gerne vil frem til.
Jeg vil i øvrigt også sige til flere ordførere, at jeg synes, vi under udvalgsbehandlingen fint kan prøve at skabe nogle eksempler på, hvad det er, det her helt præcis går ud på.
Så skal jeg afslutningsvis bare sige til fru Line Barfod, at jeg synes, det er fantastisk, at Enhedslisten ikke ønsker at vide, hvad et tilbud koster.
Jeg ved ikke, om det så kun gik på de kommunale tilbud og ikke på de private og regionale, hvor vi jo i dag allerede har omkostningsprincippet.
Jeg synes, det er afgørende, at vi får sat mere fokus på, hvordan vi anvender ressourcerne.
Jeg mener, at man bliver nødt til at have fokus på både kvalitet og pris, og at det faktisk kan styrke kvaliteten, når man også ser på, hvad udgifterne egentlig går til.