runetrust/blame-folketinget-dk huggingface dataset:
Peter Skaarup (DF), 1998-10-07:
Jamen vi kan da godt stå og belære hinanden hele dagen om vores opfattelse af den internationale situation, men jeg vil da sige til hr. Villy Søvndal, at det er klart, at de to konflikter ikke direkte kan sammenlignes.
Det er også klart, at Kroatien faktisk fik sin selvstændighed, og det kan ikke sammenlignes med den nuværende situation, fordi vi her taler om en borgerkrig, hvor Kosovo ikke har sin selvstændighed.
Jeg tror også, jeg så må sige om den situation, vi diskuterer her, at hr. Villy Søvndal må give mig ret i, at et af de helt store problemer i konflikten er, at der er tale om en religionskrig mellem to stridende religioner, kristne og muslimer.
Hvis ikke det er korrekt, så er der noget, som verdenssamfundet har taget helt fejl af, og så er der noget, som vi forhandlere, der har været aktiveret i processen, har taget fuldstændig fejl af.
Villy Søvndal (SF), 1998-10-07:
Der var en klog mand, der engang sagde, at man ikke blev klogere af at opdele vrøvl i dets enkeltbestanddele, men jeg vil alligevel godt forsøge at bibringe Dansk Folkeparti lidt større klarhed, også fordi, at når SF nu ligesom Dansk Folkeparti går imod, vil vi nødigt forveksles med dem. Jeg hørte, at for hr. Peter Skaarup var hoveddrivkraften en kamp mellem det, hr. Peter Skaarup betegnede som kristne og muslimer. Må jeg godt spørge: Ejer Dansk Folkeparti virkelig ikke et større analyseskema for at forstå konflikten på Balkan?
Er det virkelig så simpelt?
Er tankegangen så helt gennemtrængende forsimplet i Dansk Folkepartis analyse? Magter man ikke at gøre det bedre?
Er de ikke i hr. Skaarups enkle skematik allierede med serberne, fordi de deler tro, anskuelse osv.?
Og var det ikke voldsomt svært for Dansk Folkeparti med den primitive tilgang overhovedet at forstå uvenskabet i Bosnien?
Eller må man efterlyse: Hvilket analytisk skema anvendte Dansk Folkeparti dér?
Peter Skaarup (DF), 1998-10-07:
Det ser ud til, at der er nogle talere heroppe, der tillægger mig nogle motiver, som jeg bestemt ikke har haft.
For os i Dansk Folkeparti er der ikke nogen som helst tvivl om, at denne situation ikke kan sammenlignes med Anden Verdenskrig og for så vidt heller ikke med Golfkrigen, hvor der var tale om, at et selvstændigt område, Kuwait, blev overfaldet af Irak.
Det var en aggression uden lige, og det er klart, at vi selvfølgelig skulle bakke op bag den aktion, der i sin tid blev foretaget over for Irak, og som trods alt fik sat dem til vægs.
Det samme gælder Anden Verdenskrig.
Der var på daværende tidspunkt
tale om frie lande, som blev undertrykt af en aggressor, og det er klart, at man selvfølgelig i alle tilfælde vil gå ind i en situation som den, ligesom vi også i sin tid var glade for, at amerikanerne gjorde det.
Det, vi så bare må sige i forbindelse med denne her konflikt,
er, at der er tale om en borgerkrig mellem religiøse grupper; der er ikke tale om, at Kosovo er et selvstændigt land.
Det er muligt, at hr. Søren Søndergaard fra Enhedslisten ville have det til at være det, men som det er lige nu, er det ikke et selvstændigt land.
Det er en del af serbisk eller jugoslavisk område, og derfor er der altså slet ikke nogen sammenligning med de ting, som hr. Helge Adam Møller nævnte her.
Hele diskussionen, om Kosovo skal være et selvstændigt område, og om de skal have ret til selvstændighed, er en helt anden diskussion.
Det er klart, at det på et tidspunkt kan komme på tale, men det har den vestlige verden og FN hele tiden sagt i hvert fald ikke kan være aktuelt nu og her, og så længe det ikke er det, taler vi altså ikke om et selvstændigt land, som har mulighed for at have et militær, en befrielseshær, lave terroraktioner, og hvad de ellers har gået og lavet i perioden.
Derfor kan der altså ikke foretages sammenligning med de områder, som ordførerne har nævnt heroppefra.
Helge Adam Møller (KF), 1998-10-07:
Jeg synes, der er noget kræmmermoral i nogle af de betragtninger, som Dansk Folkeparti gør.
Dansk Folkeparti nævner, at konsekvensen af en eventuel militær indsats jo kan blive - og det er helt korrekt - at der bliver dræbt mennesker, der bliver såret mennesker, og der kommer mennesker hjem i ligposer. Ja, det er korrekt, men tænk hvis nu den samme moral havde været styrende for de lande, der hjalp os med at få vores frihed for 55 år siden, dengang amerikanerne, som jo ikke blev angrebet af Nazityskland, i begyndelsen af 1940'erne diskuterede, om de nu skulle blande sig i denne europæiske borgerkrig derovre, hvor Danmark, Norge, Holland var besat osv. Der var masser af amerikanske familier, der spurgte: Hvorfor skal vi sende vores sønner fra Texas, Los Angeles og andre steder til Europa og risikere, at de bliver dræbt?
Heldigvis gjorde de det.
De mistede en halv million mand, men reddede dette lands og de andre europæiske landes frihed, og ellers havde vi jo stadig væk været besat af et nazistisk Tyskland.
Det er vel lidt af den samme holdning, man efter min mening må have og ikke bare se på, hvad der gavner lige netop os, men på, hvad der også gavner resten af det Europa, som vi er en del af.
Søren Søndergaard (EL), 1998-10-07:
Det er jo ikke tit, jeg har lejlighed til at sige, at jeg er fuldstændig enig med hr. Jensby, men det billede, der bliver fremmanet, er jo, at det er nogle vilde horder, der er opsatte på at slå hinanden ihjel, og at det værste, man kan komme ud for, er, at en dansk, blond pilot mister livet.
Men jeg forstod ikke på hr. Skaarup, hvad Dansk Folkeparti egentlig mener om konflikten, og det synes jeg trods alt er en lille smule interessant, når man også skal diskutere politiske løsninger.
Mener Dansk Folkeparti ikke, at kosovoalbanerne har ret til selvstændighed?
Har de ikke den ret?
De udgør 90 pct. af territoriet.
Har de ikke ret til at træffe en beslutning om, hvor de ønsker at høre til?
Og hvis ikke de har den ret, hvem skal så forhindre dem i at udøve den ret? Og hvis der er nogle, der skal forhindre dem i at udøve den ret, hvilke midler må de så bruge?
Det er vel ikke sådan, at Dansk Folkeparti i virkeligheden, når det kommer til stykket, støtter Milosevics indsats mod kosovoalbanerne?
Det er vel ikke sådan i den sidste ende?
Svend Aage Jensby (V), 1998-10-07:
Jamen er det da endnu ikke gået op for Dansk Folkeparti, at problemet er, at nødhjælpsorganisationerne ikke kan komme frem og hjælpe de nødstedte mennesker, der sidder i bjergene?
Det er jo derfor, at man i første række vil have en eventuel militær magt bag ordene.
Er hr. Skaarup da ikke klar over, at kontaktgruppen for det tidligere Jugoslavien i måneder har forsøgt at indgå aftaler med Milosevic?
Han har brudt dem, og aftalerne med præsident Jeltsin er brudt.
Hvordan skulle det dog hjælpe i den situation at sende nødhjælpsforsyninger og flygtningelejre ned fra dansk side?
Må jeg så sige én ting til slut til hr. Skaarup: Jeg siger ikke, det blev sagt, men der var en undertone af udlændingepolitik i det, hr. Skaarup sagde.
Jeg beklager, hvis jeg tager fejl, men jeg siger, der var en undertone, og jeg synes altså, det er virkelig styg kost, om jeg så må sige, hvis man i en situation, hvor tusinder af mennesker står for at fryse ihjel, bruger den slags.
Peter Duetoft (CD), 1998-10-07:
Jeg skal vende tilbage til det i min ordførertale, men jeg vil da godt sige, at jeg har det meget godt med at være konsekvent, nemlig at have en konsekvent holdning til, at Danmark har et medansvar for, hvad der foregår i verden, og at Danmark også skal være med, når verdenssamfundet reagerer.
Det var vi i Irak, og det er vi her.
Så vil jeg godt sige, og det kan godt være, at alle andre ryster på hovedet, men det er min opfattelse, at resolution 1199 er mandat nok.
Det er jo lidt ælle bælle, det her, for det, vi tager stilling til i dag, er, om den militære trussel skal ligge bag de fortsatte diplomatiske aktiviteter.
Vi giver i dag mulighed for, at man kan handle, men det betyder da ikke, at man skal sige: Nu gider vi ikke mere.
Hvis der er nogen som helst bevægelse diplomatisk, skal man selvfølgelig gøre brug af den mulighed.
Det, der ikke er tid til, er ikke at sørge for, at Milosevic & Co. ved, at alternativet til at gå seriøst ind i de diplomatiske forhandlinge er, at der kan komme et militært angreb.
Og dér synes jeg, det centrale er at sige, at man altså giver verdenssamfundet endnu et middel i forhandlingerne og endnu en mulighed til allersidst.
Det kan ikke hjælpe noget, at man først skal tilbage til Folketinget, når det er ved at brænde på, og sige: Uha, hvad er det nu, der foregår?, og at vi så skal til at gøre det ene eller det andet eller det syvende. Jeg kvitterer meget for hr. Søvndals melding om, at også SF kan komme i den situation at stemme for et militært angreb, for det synes jeg er en fin melding i den forstand, at den i alt fald viser en vis realisme med hensyn til, at det kan være, at det er dér, det ender.
Vi andre tager så bare beslutningen i dag ved at sige, at regeringen skal have handlemuligheden allerede nu, hvis det er nødvendigt, mens SF åbenbart vil krybe lidt i læ.
Ingrid Rasmussen (S), 1998-10-07:
Til hr. Søren Søndergaard: Ja, det er det humanitære aspekt, der er det bærende for Socialdemokratiet, når vi vil være med til at føre projektet igennem.
Når jeg har udtrykt mig sådan, at det er en vanskelig situation, at vi ikke har det samlede Sikkerhedsråds indstilling om, at det skal gøres,
er det set ud fra, at netop denne situation i øvrigt ikke skal danne præcedens.
Uanset hvad der ellers kan være af andre ulykkelige situationer og tilstande rundt omkring i verden mener jeg ikke, det skal forhindre, at vi tager den stilling, som vi gør nu.
Til hr. Villy Søvndal vil jeg gerne sige, at sådan som jeg oplever situationen set fra Milosevics side, spekulerer han simpelt hen i det, vi kan kalde en handlingslammelse, og det er uacceptabelt.
Det vil jeg i hvert fald ikke være med til at acceptere i forbindelse med det, fru Pernille Frahm fremhæver, nemlig flygtningeområdet.
Jeg kan ikke forudse, hvad der kan ske med hensyn til hævnaktioner, og det er der formodentlig ingen af os der kan.
Men jeg er overbevist om, at der vil kunne tages forholdsregler, så hævnaktioner - hvor de måtte komme, hvor man kan forudse at de vil komme - kan forhindres mest muligt.
Men hvor og hvordan har jeg ikke fantasi til at forestille mig, for jeg er ikke en Milosevic med de tankegange, han har.
Villy Søvndal (SF), 1998-10-07:
Jeg synes altid, der er grund til at kvittere, når hr. Estrup holder en klog tale, og det synes jeg hr. Estrup gjorde lige nu, for de hovedkonklusioner ud over de analytiske dele er jeg enig i: at det folkeretlige grundlag ikke er klart - tror jeg var hr. Estrups udtryk - og at det er usikkert, om et militært angreb gør, at målene kan nås.
Det skal så afklares i en proces, hvor Det Udenrigspolitiske Nævn, som det også ligger i beslutningsforslaget, skal foretage den endelige vurdering.
Vi vil undervejs i udvalgsarbejdet komme med et ændringsforslag, så det bliver Folketinget, der træffer den beslutning.
Det må være Folketinget, der i et åbent forum, hvor beslutninger kan lægges frem - som bekendt kan man jo ikke referere fra møder i Det Udenrigspolitiske Nævn, der er tavshedspligt - sikrer en åben debat, der klargør, om de radikale forbehold, nemlig klarheden med hensyn til folkeretten og om vi kan nå målet, er korrekte.
Jeg vil godt spørge hr. Estrup: Vil Det Radikale Venstre støtte et ændringsforslag, der sikrer, at det er Folketinget, der giver grønt lys, og ikke Det Udenrigspolitiske Nævn?
Jeg vil også godt kvittere for fru Ingrid Rasmussens medgivelse af, at der ikke eksisterer noget folkeretligt grundlag i traditionel forstand i form af en FN-resolution, for det bør få Folketinget til at overveje ganske principielt, hvilken betydning det her har.
Det er jo ikke første gang, vi står i denne situation.
Den er ikke et engangstilfælde, og den er ikke kun teoretisk.
Vi stod i den for et halvt år siden, da det gjaldt Irak.
Dér ønskede et flertal også en intervention, som så ikke blev nødvendig, men også uden et FN-mandat.
Vi befinder os i en situation, hvor vi hyppigere og hyppigere bruger Pax Americana i forhold til det kendte billede, der hedder Pax FN, og er det nu klogt?
Er det nu klogt helt at opgive den principielle verdensorden, vi etablerede efter Anden Verdenskrig?
Også til fru Ingrid Rasmussen: Kan der skabes fred med et skærpet modsætningsforhold til Rusland?
Er det så sikkert?
Hvad er den mere analytiske argumentation for det?
Og ud af det kommer så, at vi må forsøge og forsøge og forsøge at lægge pres på med ting, der endnu ikke er lykkedes.
Svend Auken (S), 1998-10-07:
Det er mange ting på én gang.
For det første: Der er ikke tale om nogen afgiftsforhøjelse.
Der er tværtimod tale om, at mange får eftergivet noget skat, de burde have betalt for længe siden.
For det andet: Det vil ikke have nogen negativ virkning i forhold til de centrale kraftvarmeværker, for dér er udbygningen næsten fuldt ud gennemført.
Til gengæld vil den omlægning, skatteministeren har bebudet på beskatning af de decentrale kraftvarmeværker, betyde, at dér, hvor der er et udviklingspotentiale, vil der blive bedre vilkår i fremtiden, og det vil sige, at samlet set kommer der en CO2-gevinst. I øvrigt er jeg helt enig med hr. Kim Andersen i - i stærk modstrid med det, hr. Dahlgaard har sagt - at her har vi et glimrende eksempel på, hvordan en fornuftig skattelovgivning har været med til at befordre en effektiv energipolitik og en energipolitik, der også har ført til gode miljømål.
Kim Andersen (V), 1998-10-07:
I forlængelse af hr. Frank Dahlgaards spørgsmål og ministerens besvarelse heraf om bestræbelserne på at begrænse CO2-udslippet vil jeg gerne spørge ministeren, om han med henvisning til Skatteministeriets cirkulære af 20. august om opgørelse og fordeling af brændselsforbrug på de centrale kraftvarmeværker vil fortælle mig, hvilken effekt denne afgiftsforhøjelse, som vurderes at være på omkring 20 pct. for slutforbrugeren svarende til ca. 2.500 kr. om året for en gennemsnitsforbruger - og det er altså 500.000-600.000 husstande, vi taler om - vil have på CO2 og på miljøet generelt, hvilken effekt den vil have på teknologiudviklingen på de centrale kraftvarmeværker, og sluttelig om denne afgiftsforhøjelse skal ses som et nyt element i regeringens politik på miljøområdet.
Svend Auken (S), 1998-10-07:
Det er jeg glad for, altså at få lejlighed til at svare!
Jeg vil sige til hr. Dahlgaard: Jeg var bestemt ikke polemisk.
Jeg var anerkendende i forhold til den tidligere regering og også anerkendende over for den nutidige udtalelse fra både Venstre og Det Konservative Folkeparti om »Energi 2000«.
Hvis der er nye signaler her, hører jeg gerne om dem.
Jeg er ikke enig i hr. Dahlgaards negative beskrivelser af dansk energipolitik.
Vi har lavere energipriser f.eks. på elektricitetsområdet end noget andet land i verden, der anvender tilsvarende brændsler.
Vi har den højeste effektivitet.
Vi har det laveste energiforbrug pr. produceret enhed.
Hr. Dahlgaard burde som tidligere meget årvågen kritisk økonomisk iagttager være den første til at vide: Er der noget, man skal være forsigtig med, så er det tal og statistik, navnlig når nogen er part i en sag.
Frank Dahlgaard (KF), 1998-10-07:
Jeg vil da gerne sige tak for tilsagnet om at prøve på at give et bud på de samlede omkostninger, måske ikke bare her i eftermiddag oppe i udvalget, hvor temaet ligesom er et andet, i hvert fald mere konkret andet.
I stedet for nogle polemiske bemærkninger om fortiden, er det vigtigt, at vi får også de indirekte og mere skjulte omkostninger ved energipolitikken frem.
Der foreligger jo beregninger fra energisektoren om et tocifret milliardbeløb, som det her i virkeligheden koster, og det er jo altså en fjerdedel af alle udgifterne i sundhedssektoren, som er under pres, hvis det er tilfældet.
Lidt mindre udslip, at dommedag indtræder to år senere eller hvad?
Det er vigtigt at se målet i forhold til omkostningerne, men jeg er glad for det tilsagn, som jeg opfatter at ministeren har givet på det her område.
Svend Auken (S), 1998-10-07:
En af de ting, VKR-regeringen virkelig gjorde godt, var tilrettelæggelsen af den energipolitik og den miljøpolitik, vi fører på energiområdet med »Energi 2000«.
Jeg kunne ønske mig, at mine forgængere fra den borgerlige regering var til stede her i dag for at kunne besvare alle de kritiske spørgsmål, hr. Frank Dahlgaard rejser her.
Jeg er i modsætning til hr. Frank Dahlgaard glad for den energipolitik, den tidligere regering følger, og som jeg med mine beskedne evner prøver at videreføre, så godt jeg nu kan.
Det er klart, der er nogle omkostninger, men min vurdering er, at omkostningerne står i et absolut rimeligt forhold til de gevinster, vi har haft.
Vi skal om et par timer mødes i Folketingets Energiudvalg for at diskutere den kommende energireform, ligesom jeg har lagt op til en meget positiv dialog med alle Folketingets partier om den kommende energireform, og der vil jeg meget gerne prøve at give alle de oplysninger, for hr. Dahlgaard har naturligvis ret i, at selv om en ting er god eller ser fornuftig ud, har den også en pris, og står den pris så mål med det, man opnår?
Så jeg vil meget gerne gå ind i den økonomiske diskussion, men tiden her tillader mig ikke at gøre det fyldestgørende.
Jeg synes blot, jeg ville starte med at sige tak til dem, der skal siges tak til, nemlig VKR-regeringen, og det fantastisk flotte signal, der blev givet med »Energi 2000«, som jeg har forstået både Det Konservative Folkeparti og partiet Venstre fortsat er varme tilhængere af.
Frank Dahlgaard (KF), 1998-10-07:
Hvad er de samlede omkostninger, eksempelvis i form af specielle nedslag i de skatter, som ellers er generelle, i form af de tilskud, der gives til vedvarende energi, og ved at fremme de der CO2-udslipssvage energiformer i form af højere elpriser, end man ellers var nødt til
, fordi f.eks. elkraftværkerne skal fyre med en vis mængde flis, halm og den slags? Der må i ministeriet være nogle beregninger over, hvad de samlede udgifter på det her område er.
Svend Auken (S), 1998-10-07:
Heldigvis er det sådan, at disse miljøorganisationer, hr. Eidesgaard henviser til, faktisk er meget aktive i denne kamp, navnlig når det drejer sig om havenes forurening med miljøfarlige stoffer.
Det gælder ikke mindst Greenpeace, der har gjort et fuldstændig enestående arbejde, og som vi fra dansk side sammen med en lang række andre lande har haft et tæt og, havde jeg nær sagt, usædvanlig effektivt samarbejde med.
Det kunne så også betyde, at disse miljøorganisationer kunne få en bedre forståelse for de særlige nordatlantiske synspunkter, når det drejer sig om ressourceforvaltningen til havs.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 5
Som følge af en indbydelse fra hr. Eidesgaard og hans parti, det færøske socialdemokrati, var jeg netop på Færøerne, da den rapport, som hr. Eidesgaard henviser til, blev offentliggjort, og jeg var ligesom færingerne chokeret over indholdet.
Desværre er det ikke en enestående rapport.
Der findes tilsvarende rapporter fra Grønland, og der findes tilsvarende rapporter for Canada, som viser, at ikke mindst de organiske, persistente forureningsstoffer rejser hele vejen op ad kloden og ender i fødekæden på toppen af kloden, navnlig i det arktiske miljø.
Det drejer sig om international regulering af kemiske stoffer.
Vi har arbejdet for at få et generelt forbud mod de persistente organiske forureningsstoffer, anmeldeprocedurer, udfasning, alternativer, og jeg er glad for, at hr. Eidesgaard rejser det her spørgsmål, for jeg tror, det netop er et af de spørgsmål, hvor de færøske miljømyndigheder, i øvrigt også de grønlandske og de danske miljømyndigheder i fællesskab kan gøre en endnu mere aktiv indsats i fremtiden.
Man må jo være forberedt på meget, også på at se saltomortalelignende omvendelser fra medlemmernes side.
Det forhindrede hr. Dahlgaard, men saltomortalen var smuk at se på.
Hermed sluttede spørgsmålet.
Spm. nr. US 4
Frank Dahlgaard (KF), 1998-10-07:
Ministerens pædagogiske evner rækker måske så langt som til at forklare mig, hvorfor disse højspændingsledninger, der strækker sig gennem landskabet er forfærdelig grimme og skal lægges ned i jorden, når samtidig disse vindmøller, man rejser på hver eneste bakketop, og som ligner forvoksede lokumsruller, er kønne, hvorfor vi skal være glade for dem.
Er det ministerens syn, eller har ministeren pædagogiske evner til at forklare, hvordan det hænger sammen?
Svend Auken (S), 1998-10-07:
For den tilhører, som ikke kender meget til forholdene, er jeg overbevist om, at det indlæg, fru Svanholt netop har holdt, efterlader det indtryk, at der nærmest er tale om, at vindmølleudbygningen i Danmark er gået i stå.
Det er jeg glad for at kunne sige bestemt ikke er tilfældet.
Vi har aldrig haft så kraftig en udbygning med vindmøller hertillands som den, vi har oplevet i de seneste år, og det er regeringen stolt af.
Fru Svanholt siger, at det landsplandirektiv eller cirkulære, som jeg havde ønsket at udsende, og som vi i øvrigt var enige med de grønne organisationer, med kommunerne osv. om, ville betyde et stop.
Den vurdering deler jeg ikke.
Det ville betyde en bedre planlægning, en mere hensynsfuld planlægning.
Men jeg indrømmer, at mine tale- og mine pædagogiske evner ikke var gode nok til at få Folketingets flertal over på min side.
Derfor er vi selvfølgelig nødt til at tage det op i sammenhæng med energireformen, og den skal vi være færdige med inden jul.
Så jeg tror ikke, usikkerheden behøver at blive så lang.
Anni Svanholt (SF), 1998-10-07:
I SF er vi meget godt tilfredse med, at der var et flertal i Det Energipolitiske Udvalg, der fik overbevist ministeren om, at det var en helt gal vej i forhold til vindmøllerne at lave et landsplandirektiv, som ville få den virkning, at der reelt ville blive stop for vindmølleudbygningen.
Men hvis det nu alligevel ikke skal komme til at virke som et stop, er det jo nødvendigt, at der snart kommer nogle forholdsvise klare udmeldninger om, at det altså er meningen, at udbygningen skal fortsætte.
Jeg vil gerne i den anledning spørge ministeren, om han kan sige noget om tidspunktet.
Ministeren siger, det er henskudt til energireformen, men i vindmøllekredse er man meget bekymret for, at der er lange udsigter til, at der bliver givet klare udmeldinger om, at man kan gå videre med udbygningen.
Svend Auken (S), 1998-10-07:
Heldigvis er der sket en utrolig glædelig udvikling med
stadig mere effektive, jeg synes også meget pænere møller, og stadig mere støjsvage møller, og det vil sige, at en række af de problemer, vi har haft, er blevet mindre.
Det er ikke ensbetydende med, at de er ikkeeksisterende.
Der er æstetiske hensyn til landskabet, til naboerne, og derfor skal vi, som fru Madsen siger det, have nogle gode stærke regler på dette område, og jeg er altid parat til at se på, om vi skal styrke regelsættet yderligere.
For et land, der satser så kraftigt, som vi gør, på vedvarende energi, må sørge for at have papirerne i orden
, når det drejer sig om landskaber og hensyn til naboer og beboere.
Aase D. Madsen (DF), 1998-10-07:
Så vil jeg gerne spørge ministeren, om han vil gå en anden vej.
F.eks. er der en bekendtgørelse om støj fra vindmøller fra 1991.
Den er stærkt forældet og omhandler bl.a. ikke de blinkproblemer, der er.
Jeg er da sikker på, at det grønne flertal, hvis man skal kalde det det, her i Tinget vil gå med til, at man gør så lidt skade på landsskabsværdier, så lidt skade for vindmøllenaboer som muligt og i det hele taget tager naboernes parti. Jeg spørger ministeren, om vi ikke skal gå den vej og så prøve at tage i hvert fald støjproblemerne.