Tove Videbæk (KRF), 2000-04-27:
Hensigten med beslutningsforslag nr. B 133, nemlig at øge de ældres tryghed og sikkerhed, er meget positiv.
I bemærkningerne står der, at det er indlysende, at en ny hjemmehjælper i tide og utide er dybt forvirrende for ældre.
Derfor forekommer det også, at tricktyve udnytter situationen med de ofte mange forskellige hjemmehjælpere, der kommer til døren osv.
Hensigten med legitimationskortet er, at det skal være enklere for de ældre at sikre sig, at den m/k, der står uden for døren, er hjemmehjælperen, som er ansat af kommunen.
Det er virkelig sørgeligt, at det her skulle være nødvendigt, og det er dybt bedrøveligt, at mennesker benytter sig af, at ældre mennesker tror på, hvad de siger.
Så på den led kunne et legitimationskort jo være en mulig løsning. Men egentlig er et legitimationskort jo en sørgelig erstatning for den tryghed, det ville være for den ældre at kende det menneske, der stod uden for døren.
Hvorfor er det, at der hele tiden bliver sendt nye hjemmehjælpere ud? Hvorfor skal en ældre, som har brug for hjælp i hjemmet, i løbet af et par år have besøg af op over 100 forskellige hjemmehjælpere?
Hvorfor skal den ældre hver eneste uge instruere en ny hjemmehjælper i, hvad der skal gøres og hvordan.
Tænk på hvor trætte vi andre ville være, hvis vi hver uge skulle skifte personale eller hjælpere.
Hvorfor kan man ikke i kommunen som i enhver anden virksomhed planlægge sig ud af dette problem?
I mange mindre kommuner kender man ikke til det her problem.
Her kender man nemlig hinanden, og man kender hjemmehjælperen, der bliver sendt ud, så her behøver man ikke noget kort.
Et kort er på en måde en symptombehandling og ikke en løsning af problemet.
Kommunerne skal simpelt hen blive bedre til at løse problemerne med planlægning af hjemmehjælpernes besøg i ældre medborgeres hjem.
Det er urimeligt andet.
For et par år siden gav den tidligere socialminister flere hundrede millioner kroner til løsning af kommunernes problemer med planlægning af hjemmehjælpernes arbejde i kommunerne.
Hvad er der egentlig sket med disse penge?
Har de overhovedet hjulpet?
Er de blevet brugt til løsning af det her problem?
En anden side af sagen er jo, at eventuelle legitimationskort nemt vil kunne efterlignes
Et ældre menneske, der ikke ser for godt, vil heller ikke nemt kunne skelne et ægte kort fra en efterligning, og er det så ikke en falsk tryghed, vi giver?
Endvidere har jeg set, at i nogle kommuner bruger man faktisk allerede id-kort med både farvefoto og navn.
Det kunne man vel sådan set bare gå i gang med i de kommuner, hvor man har problemerne.
Jeg mener egentlig ikke, at der behøver vedtages en lov om dette, men en række af vore ret store kommuner skal komme i gang med at løse problemerne med den alt for lemfældige styring af hjemmehjælpen til de ældre. Det vil nemlig give sand tryghed og sikkerhed for de ældre.
Og til sidst: Tænk så, hvis også familien kom på besøg, og de ældre ikke alene var overladt til den ugentlige hjemmehjælpertime!
Så ville det rykke noget med hensyn til både sikkerhed og tryghed.
Så kan en tricktyv jo aldrig vide sig sikker, for hvis der begynder at rende familiemedlemmer ind og ud hos de ældre i tide og utide, så ved de jo aldrig, hvornår de ældre er alene.
Det ville øge trygheden og sikkerheden og borteliminere ensomheden hos mange af vore ældre medborgere, og det ville nærme sig problemløsning og ikke blot symptombehandling.