La Yale , el a lucrat alături de proeminenții critici literari Paul de Man și Geoffrey Hartman , cei trei fiind cunoscuți în mod colectiv ca formând așa-numita Școală deconstructivistă de la Yale , în contradicție cu proeminentul și influentul teoretician Harold Bloom . În calitate de proeminent deconstrucționist american , Miller definește mișcarea ca reprezentând căutarea „ în textul în cauză a firului care va desluși totul ” și menționează că există mai multe straturi pentru orice text , atât un strat clar de suprafață , cât și un substrat compensator profund :e de- o parte , „ citirea clară și univocă ” conține întotdeauna „ lectura deconstructivistă ” ca un parazit criptat în interiorul ei . Pe de altă parte , lectura „ deconstructivistă ” nu se poate elibera prin niciun mijloc de lectura metafizică pe care o presupune că o contestă .