105 . În concluzie , considerăm că răspunsul la cea de a treia întrebare preliminară trebuie să fie în sensul că o obligație privind locul de reședință impusă unor persoane care beneficiază de statutul conferit prin protecție subsidiară precum cea prevăzută în reglementarea în discuție în litigiul principal , justificată de motive de politică în materie de imigrație sau de integrare , nu este compatibilă cu articolul 33 din Directiva 2011 / 95 , în conformitate cu articolul 21 din cartă referitor la dreptul fundamental de liberă circulație în interiorul unui stat , decât în cazul în care aceste motive sunt suficient de serioase și sunt asociate unor situații de fapt concrete , iar ordinea juridică națională , analizată în ansamblul său , cu respectarea cerințelor principiului proporționalității , nu reduce aplicabilitatea restricției în discuție exclusiv la beneficiarii protecției internaționale , aspect a cărui verificare este de competența instanței naționale .